Държавен вестник, бр. 13, 2000 г., стр. 22

С Т Р .  2 2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 13
Член 7
Молещият орган трябва да бъде уведомен, ако
поиска това, за датата и мястото на изпълнение-
то, за да могат заинтересуваните страни, а при
необходимост и техните представители да при-
състват. Това съобщение се изпраща директно на
страните или на техните представители, когато
молещият орган е отправил такава молба.
Член 8
Всяка договаряща държава може да заяви,
че представители на съдебната власт от моле-
щия орган на друга договаряща държава могат
да присъстват на изпълнението на съдебната
поръчка. В този случай може да бъде поискано
предварителното съгласие на компетентния
орган, определен от деклариращата държава.
Член 9
Съдебният орган, който изпълнява съдебна
поръчка, прилага законодателството на своята
страна по отношение на начините и процедура-
та, които трябва да се приложат.
Независимо от това той може да се съгласи
по искане на молещия орган да приложи специ-
ални начини или процедури, доколкото това не
е несъвместимо със законите на замолената
държава и прилагането им не е невъзможно
поради съществуващата вътрешна практика или
поради практически трудности.
Съдебната поръчка трябва да бъде изпълне-
на във възможно най-кратък срок.
Член 10
При изпълнение на съдебната поръчка за-
моленият орган прилага подходящите за слу-
чая мерки на принуда, предвидени в неговото
вътрешно законодателство за такива случаи и
в същия размер, какъвто е предвиден за изпъл-
нение на поръчки, идващи от органи на негова-
та собствена страна, или на искания, отправени
от заинтересувана страна по дело, водено в съ-
дилищата на собствената му страна.
Член 11
При изпълнение на съдебната поръчка лице-
то, за което тя се отнася, може да откаже да даде
показания, ако има това право или съществува
забрана то да дава показания, установени във:
а) закона на замолената държава; или
b) закона на молещата държава и ако те са
посочени в съдебната поръчка или при нужда
са потвърдени от молещия орган по искане на
замоления орган.
Освен това всяка договаряща държава може
да декларира, че признава правото на отказ и
забраните за даване на показания, съдържащи
се в законодателството на други държави, из-
вън молещата и замолената държава, до разме-
ра, посочен в декларацията.
Член 12
Изпълнението на съдебната поръчка може
да бъде отказано само ако:
а) изпълнението є не влиза в правомощията
на съдебната власт в замолената държава; или
b) замолената държава прецени, че засяга
суверенитета или сигурността є.
Изпълнението на съдебната поръчка не може
да бъде отказано само на основание, че замоле-
ната държава претендира за изключителна юрис-
дикция по въпросното дело или че вътрешното
є законодателство не допуска използването на
правните способи, посочени в молбата.
Член 13
Документите, удостоверяващи изпълнение-
то на съдебната поръчка, се изпращат от замо-
ления на молещия орган по същия път, по който
молещият орган е изпратил съдебната поръчка.
Когато съдебната поръчка не е изпълнена
изцяло или отчасти, молещият орган се уведо-
мява незабавно за това по същия път, като се
посочват и причините за неизпълнението.
Член 14
Изпълнението на съдебната поръчка не по-
ражда задължение за възстановяване на такси
или разноски от каквото и да е естество.
Независимо от това замолената държава има
право да поиска от молещата държава възста-
новяването на суми, изплатени като хонорари
на експерти и преводачи, и разноските, напра-
вени във връзка с прилагането на специална
процедура, поискана от молещата държава, съг-
ласно чл. 9, ал. 2.
Замоленият орган, чийто закон допуска стра-
ните да събират доказателства и който не е в
състояние сам да изпълни съдебната поръчка,
може да натовари с това овластено за целта лице,
след като получи съгласието на молещия орган.
При искане на съгласието замоленият орган
посочва и приблизителния размер на разноски-
те, свързани с участието на това овластено лице.
Съгласието поражда за молещия орган задъл-
жението да възстанови разходите. Без дадено
съгласие молещият орган не е длъжен да запла-
ти разноските.
Г л а в а  I I
СЪБИРАНЕ НА ДОКАЗАТЕЛСТВА ЧРЕЗ
ДИПЛОМАТИЧЕСКИ АГЕНТИ ИЛИ КОН-
СУЛСКИ ДЛЪЖНОСТНИ ЛИЦА ИЛИ ЧРЕЗ
СПЕЦИАЛЕН ПЪЛНОМОЩНИК
Член 15
Дипломатически агент или консулско длъж-
ностно лице на една договаряща държава може,
без да прилага принуда, на територията на дру-
га договаряща държава и в рамките на терито-
рията, на която изпълнява своите функции, да
събира доказателства по граждански или тър-
говски дела от лица, граждани на държавата,
която той представлява, по дело, заведено пред
съд в тази държава.
Всяка договаряща държава може да декла-
рира, че доказателствата могат да се събират
чрез дипломатически агент или консулско длъж-
ностно лице само след получаването на съгла-
сие за това в отговор на молба, отправена от
него или от негово име до компетентния орган,
посочен от деклариращата държава.