Държавен вестник, бр. 58, 2014 г., стр. 3

БРОЙ  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
от Народното събрание); чл. 114 и чл. 115 
(относно подзаконова компетентност на 
Министерския съвет и министрите); чл. 117, 
ал. 2 (за независимостта на съдебната власт); 
чл. 129, ал. 1 и чл. 130, ал. 6 (относно функци­
оналната компетентност на Висшия съдебен 
съвет) и чл. 130а (относно функционалната 
компетентност на министъра на правосъди­
ето в сферата на съдебната власт), като даде 
отговор на следните тълкувателни питания:
– кой може да възлага подзаконова компе­
тентност, при какви условия и с какъв акт;
– кому може да се възлага подзаконова 
компетентност и трябва ли тя да е съответ­
на на функционалната компетентност на 
конституционно установения орган, комуто 
се възлага;
– може ли на Висшия съдебен съвет (ВСС) 
да се възлага подзаконова компетентност във 
връзка с изпълнение на конституционните 
му функции за кадрово и институционално 
обезпечаване и ръководство на съдебната 
власт;
– функционалните правомощия на минис­
търа на правосъдието в сферата на съдебната 
власт, посочени в чл. 130а от Конституцията, 
могат ли да бъдат разширявани със закон, 
в частност конституционосъобразно ли е да 
му се възлага подзаконова компетентност 
по отношение на функции, които не са му 
предоставени по Конституция, а принадлежат 
на друг конституционно установен орган, а 
именно ВСС;
– следва ли да се тълкуват чл. 114 и 115 в 
смисъл, че централната изпълнителна власт 
притежава априори универсална подзаконова 
компетентност, включително спрямо сфери, 
в които по Конституция самата тя няма 
правомощия, дори ако тези правомощия се 
намират в сферата на друга власт, например 
на съдебната, или по Конституция или закон 
са възложени на други независими органи 
или институции (например на Конститу­
ционния съд, Българската народна банка, 
Сметната палата).
С определение от 4 март 2014 г. по кон­
ституционно дело № 3 от 2014 г. Конститу­
ционният съд е допуснал до разглеждане по 
същество искането на Пленума на Върховния 
касационен съд за даване на задължително 
тълкуване на чл. 130, ал. 6 от Конституцията 
на Република България.
Конституционният съд е приел, че иска­
нето е допустимо и следва да се разгледа по 
същество в частта му по въпроса, може ли на 
ВСС да се възлага подзаконова нормотворче­
ска компетентност във връзка с изпълнение на 
конституционните му функции за кадрово и 
институционално обезпечаване и ръководство 
на съдебната власт, доколкото практиката 
на Конституционния съд е противоречива, 
което предполага съществуването на правен 
спор по повдигнатия въпрос. Според съда е 
необходимо да се даде задължително норма­
тивно тълкуване на чл. 130, ал. 6 с оглед на 
въпроса, дали изброените в нея правомощия 
на ВСС предполагат възможността за изда­
ване на подзаконови нормативни актове от 
този орган. 
Конституционният съд е отклонил иска­
нето в частта му за задължително тълкуване 
на чл. 8, чл. 84, ал. 1, чл. 86, 114, 115, чл. 117, 
ал. 1, чл. 129, ал. 1 и чл. 130а от Конституци­
ята на Република България по питанията: кой 
може да възлага подзаконова компетентност, 
при какви условия и с какъв акт; кому може 
да се възлага подзаконова компетентност 
и трябва ли тя да е съответна на функцио­
налната компетентност на конституционно 
установения орган, комуто се възлага; функ­
ционалните правомощия на министъра на 
правосъдието в сферата на съдебната власт, 
посочени в чл. 130а от Конституцията, мо­
гат ли да бъдат разширявани със закон, в 
частност конституционосъобразно ли е да 
му се възлага подзаконова компетентност 
по отношение на функции, които не са му 
предоставени по Конституция, а принадлежат 
на друг конституционно установен орган, а 
именно ВСС; следва ли да се тълкуват чл. 114 
и 115 в смисъл, че централната изпълнител­
на власт притежава априори универсална 
подзаконова компетентност, включително 
спрямо сфери, в които по Конституция са­
мата тя няма правомощия, дори ако тези 
правомощия се намират в сферата на друга 
власт, например на съдебната, или по Кон­
ституция или закон са възложени на други 
независими органи или институции, напри­
мер на Конституционния съд, Българската 
народна банка, Сметната палата.
Като заинтересовани страни по делото са 
конституирани Народното събрание, прези­
дентът на републиката, Министерският съ­
вет, министърът на правосъдието, главният 
прокурор, Върховният административен съд, 
Националната следствена служба, Висшият 
съдебен съвет, Висшият адвокатски съвет, 
Съюзът на юристите в България, Центърът 
за изследване на демокрацията и Институтът 
за модерна политика.
Становища по конституционното дело са 
представени от Министерския съвет, минис­
търа на правосъдието, главния прокурор, 
Националната следствена служба, Висшия 
съдебен съвет, Висшия адвокатски съвет и 
Съюза на юристите в България, като във 
всички тях се поддържа разбирането на