Държавен вестник, бр. 76, 2006 г., стр. 49

Б Р О Й  76
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  49
2. Всяка страна може впоследствие по всяко
време с декларация до Генералния секретар на
Съвета на Европа да разшири прилагането на
тази конвенция към всяка друга териториална
единица, посочена в декларацията. Конвенция-
та ще влезе в сила по отношение на тази терито-
рия на първия ден от месеца, следващ изтичане-
то на тримесечен период от датата на получава-
нето на декларацията от Генералния секретар.
3. Всяка декларация, направена въз основа
на предходните две алинеи, може да бъде оттег-
лена по отношение на всяка териториална еди-
ница, посочена в тази декларация, чрез уведом-
ление, изпратено до Генералния секретар на
Съвета на Европа. Оттеглянето ще произведе
действие от първия ден на месеца, следващ из-
тичането на тримесечен период от датата на
получаване на посоченото по-горе уведомление
от Генералния секретар.
Член 39—Действие на конвенцията
1. Целта на тази конвенция е да допълни
приложимите многостранни или двустранни
договори или споразумения, сключени между
страните, включително и разпоредбите на:
—Европейската конвенция за екстрадиция,
открита за подписване на 13 декември 1957 г. в
Париж (ЕST № 24);
—Европейската конвенция за взаимопомощ
по наказателноправни въпроси, открита за под-
писване в Страсбург на 20 април 1959 г. (ЕТS № 30);
—Допълнителния протокол към Европейс-
ката конвенция за взаимопомощ по наказател-
ноправни въпроси, открит за подписване в
Страсбург на 17 март 1978 г. (ЕТS № 99).
2. Ако две или повече страни вече са склю-
чили споразумение или договор по въпроси-
те, уредени с тази конвенция, или ако са уре-
дили помежду си по друг начин отношенията
по тези въпроси, или го направят впоследст-
вие, те ще имат възможност да прилагат съ-
ответното споразумение или договор или да
уредят отношенията помежду си вместо тази
конвенция. В случаите, в които страните ус-
тановяват отношения по въпросите, които са
предмет на тази конвенция, по начин, разли-
чен от предвидения в нея, те го правят по
начин, който не е несъвместим с целите и
принципите на конвенцията.
3. Нищо в тази конвенция не трябва да зася-
га други права, ограничения, задължения и от-
говорности на една или друга страна.
Член 40—Декларации
С писмена декларация до Генералния секре-
тар на Съвета на Европа всяка държава може
при подписването или при депозирането на своя
документ за ратификация, приемане, утвърж-
даване или присъединяване да направи декла-
рация, че се възползва от възможността да изис-
ква при необходимост един или няколко от
допълнителните елементи, посочени в чл. 2, 3,
чл. 6, ал. 1(b), чл. 7, чл. 9(3) и чл. 27 (9) (е).
Член 41—Федерална клауза
1.Страна, която е федерална държава, може
да си запази правото да изпълнява своите за-
дължения по смисъла на разпоредбите на дял
II на тази конвенция, доколкото те са съвмес-
тими с основните принципи, уреждащи отно-
шенията между централното є правителство
и останалите съставни държави или други ана-
логични териториални единици, при условие
че те са в състояние да сътрудничат на осно-
вата на разпоредбите на дял III. Когато прави
декларация, федералната държава трябва да
предостави указания относно естеството на
своята федерална система и последиците от
нейния федерален характер по отношение на
конвенцията.
2. Когато прави резервата, предвидена в
ал. 1, федерална държава не може да се позо-
вава на условията, произтичащи от такава ре-
зерва, за да изключи или значително намали
своите задължения с цел да осигури мерки,
предвидени в дял II. При всяко положение тя
ще осигури широкообхватен и ефективен ка-
пацитет за прилагане на закона по отношение
на тези мерки.
3. По отношение на разпоредбите на тази
конвенция, чието прилагане е от юрисдикция-
та на всяка от съставните държави или други
аналогични териториални единици, които не са
задължени по силата на конституционната сис-
тема на федерацията да приемат законодател-
ни мерки, федералното правителство ще инфор-
мира компетентните власти на такива държави
за указаните разпоредби със своето положител-
но становище, като ги поощрява да приемат
подходящите мерки за тяхното прилагане.
Член 42—Резерви
С писмено уведомление, изпратено от Ге-
нералния секретар на Съвета на Европа, вся-
ка държава може при подписването или при
депозирането на своя документ за ратифика-
ция, приемане, утвърждаване или присъе-
диняване да се позове на резервата или резер-
вите, предвидени в чл. 4(2), чл. 6(3), чл. 9(4),
чл. 10(3), чл. 11 (3), чл. 14 (3), чл. 22 (2),
чл. 29(4) и чл. 41(1). Не се допускат никакви
други резерви.
Член 43—Статут и оттегляне на резервите
1. Страна, която е направила резерва съглас-
но чл. 42, може да я оттегли напълно или час-
тично чрез уведомление, изпратено до Генерал-
ния секретар. Това оттегляне поражда дейст-
вие от момента на получаването на съответно-
то уведомление от Генералния секретар. Ако
уведомлението посочва, че оттеглянето на една
резерва трябва да породи действие на опреде-
лена дата и ако тази дата е по- късна от датата,
на която Генералният секретар получи уведом-
лението, оттеглянето поражда действие от тази
по-късна дата.