Държавен вестник, бр. 43, 2011 г., стр. 15

БРОЙ  43	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
за доставка на природен газ и изграждане на 
газопроводи. В по-дългосрочен план доставките 
на природен газ от страни като Узбекистан и 
Иран биха представлявали допълнителен зна­
чителен източник за доставки в ЕС;
o Втечненият природен газ има важно значе­
ние за осигуряване на ликвидност и разнообразие 
на европейските газови пазари. Създаденият в 
ЕС капацитет за втечнен природен газ трябва да 
бъде достъпен за всички държави членки – ди­
ректно или чрез други държави членки, въз 
основа на солидарни споразумения. Това е от 
особена важност за тези държави членки, които 
понастоящем зависят предимно от единствен 
доставчик на природен газ;
o	 Цялостно завършване на Средиземно­
морския енергиен пръстен, свързващ Европа 
и Южното Средиземноморие чрез преносни 
връзки за електроенергия и природен газ;
o	 Приоритетно изграждане на преносни 
връзки за природен газ и електроенергия по 
оста Север-Юг в Централна и Югоизточна 
Европа;
o	 Офшорна морска електропреносна мрежа 
в Северно море – за оптимизиране използването 
на вятъра в Северно море.
2. Статус
България осигурява повече от 70 % от брутно­
то си енергийно потребление чрез внос, като за 
2008 г. този показател е 76 %. Зависимостта от 
внос на природен газ и суров нефт е практически 
пълна и има традиционно едностранна насоче­
ност от Руската федерация. Руският природен 
газ се доставя по едно трасе – през Украйна. 
Освен това страната ни разчита изцяло на внос 
на ядрено гориво от Русия, макар ядрената 
енергия съгласно методика на Евростат да се 
счита за местен енергиен източник.
Фиг. 1. Зависимост от внос на горива 2008 г., %
Зависимост от внос на горива 2008, % 
0%
20%
40%
60%
80%
100%
Обща енергийна
зависимост
Въглища 
Природен газ
Нефт 
 Внос
Вътрешно производсво на първична енергия 
Източник: НСИ
Преобладаващото количество топлинна енер­
гия се произвежда на базата на природен газ 
и рисковете за крайните потребители са много 
по-ниски. Топлофикациите са длъжни да поддър­
жат резерви от алтернативни горива, които да 
създават буфер между доставките на природен 
газ и топлоснабдяването на потребителите.
Фиг. 2. Структура на вложените енергоносители 
за производство на електрическа и топлинна 
енергия през 2008 г., % на база хил. тона услов­
но гориво
Структура на вложените енергоносители за производство на 
електрическа и топлинна енергия през 2008 г., % на база хил. 
туг
32.6%
9.8%
16.0%
38.1%
0.4%
2.0%
1.1%
местни въглища 38.1%
вносни въглища 16.0%
течни горива 1.1%
газообразни горива 9.8%
ядрена енергия 32.6%
ВЕИ 2.0%
ПАВЕЦ 0.4%
Източник: МИЕТ
Като цяло, регионът на Централна-Източна 
Европа се характеризира с високо равнище на 
зависимост от внос на нефт и газ, фрагменти­
рани пазари и липса на междусистемни връзки 
между съседните държави. Освен това, тъй като 
потоците са предимно в посока Изток-Запад, 
този регион е особено уязвим по отношение 
на сигурността на газовите доставки. 
Зависимостта от внос при електропроизвод­
ството е значително по-ниска – 54%, главно в 
резултат на традиционно интензивното използва­
не на местни лигнитни въглища и хидроенергия. 
Това дава възможност за стабилизиране цените 
на националния електропроизводствен микс и 
относителната им независимост от промените 
в цените на течните горива и природния газ. 
3. Режими за изграждане на нова енергийна 
инфраструктура
Изискването за надеждно енергоснабдяване на 
България налага отчитане както на националните 
специфики, така и на правилата на ЕС. От гледна 
точка на европейската рамка важно е да бъде 
отбелязано, че конкуренцията при изграждане 
на електропроизводствени мощности се осигу­
рява чрез прозрачна разрешителна процедура. 
Същността на тази процедура се състои в това, 
че всеки инвеститор има правото на свободно 
решение за влагане на средства в нова централа, 
като поема както рисковете, така и печалбите от 
инициативата си. При тази процедура собстве­
никът на новата мощност сам търси реализация 
на произведената електрическа енергия.
В случай че не бъдат изградени достатъчно 
електропроизводствени мощности въз основа на 
разрешителната процедура, държавите членки 
трябва да гарантират сигурността на доставките 
чрез въвеждане и организиране на търгове за 
изграждане на нови мощности. 
В българското законодателство и практика са 
въведени и се прилагат и двата вида процедури, 
като втората – тръжната процедура, се иници­
ира от електроенергийния системен оператор 
(ЕСО), одобрява се от Министерския съвет и 
се провежда от ДКЕВР.