Държавен вестник, бр. 93, 2003 г., стр. 6

С Т Р .  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  93
(3) Репатрирането се счита за започнало от
момента, в който членът на екипажа напусне
кораба с личния си багаж.
(4) Всички разходи по репатрирането се по-
емат от работодателя.
(5) В случаите, когато са констатирани на-
рушения на действащото българско законода-
телство, на индивидуалния трудов договор или
на системата от правила за безопасно управле-
ние на кораба, работодателят има право на
възстановяване на разходите по репатрирането
от члена на екипажа.
(6) Разходите по репатрирането на член на
екипажа включват:
1. разходи за пътуване до мястото на репат-
риране;
2. разходи за храна и квартира от момента, в
който членът на екипажа е напуснал кораба, до
момента, в който пристигне в мястото на ре-
патриране;
3. разходи за превоз на багаж до 30 кг до
мястото на репатриране;
4. разходи за неотложно медицинско обслуж-
ване, ако е необходимо, докато здравословното
състояние на члена на екипажа позволи пъту-
ване до мястото на репатриране.
Чл. 13. Работодателят няма право да удър-
жа авансово средства от трудовото възнаграж-
дение и от обезщетението, дължими на член
на екипажа, за покриване на разходите по ре-
патрирането, както и да иска авансовото им
заплащане.
Чл. 14. (1) В случаите, когато работодателят
не е организирал или покрил разходите по ре-
патрирането на член на екипажа, Министерст-
вото на външните работи чрез консулските си
служби организира репатрирането и покрива
разходите.
(2) Когато репатрирането не може да бъде
осъществено по реда на ал. 1, то може да се
извърши от администрацията на държавата, на
чиято територия членът на екипажа се намира
или чийто гражданин е.
(3) В случаите по ал. 2 разходите по репатри-
рането се възстановяват от Министерството на
външните работи.
(4) В случаите на невъзможност за репатри-
ране от страна на работодателя капитанът уве-
домява съответната консулска служба или
Министерството на външните работи. Когато
капитанът не изпълни задължението си, чле-
нът на екипажа уведомява консулската служба.
(5) Работодателят възстановява разходите по
репатрирането на Министерството на външни-
те работи.
(6) В случаите по ал. 1 и 2, когато членът на
екипажа е извършил нарушение по чл. 11, той
възстановява разходите по репатрирането на
Министерството на външните работи.
Чл. 15. Репатрирането се счита за завърше-
но, когато членът на екипажа е пристигнал на
територията на определената държава на ре-
патриране съгласно трудовия договор.
Раздел III
Работно време и почивки
Чл. 16. (1) Нормалната продължителност на
работното време на лицата, наети на борда на
кораб, плаващ под българско знаме, е до 8 часа
дневно при 5-дневна работна седмица.
(2) Работодателят след консултации със син-
дикалните организации на работещите в пред-
приятието може да отлага ползването или да
намалява размера на междуседмичните почив-
ки в съответствие с Конвенция № 14 на Между-
народната организация на труда (МОТ) относ-
но седмичната почивка (индустрия), 1921 г. (ДВ,
бр. 36 от 1997 г.). В тези случаи работното вре-
ме е с нормална продължителност и 30-дневно
сумирано изчисляване на работното време.
Чл. 17. (1) Минималната продължителност
на почивката е в съответствие с установената в
действащото законодателство, но не по-малко
от 10 часа за период 24 часа и 77 часа за всеки
7-дневен период, установени с Конвенция № 180
на Международната организация на труда от-
носно работното време на моряците и окомп-
лектоването на корабите с екипажи, 1996 г. (ДВ,
бр. 87 от 2003 г.).
(2) Времето за почивка може да бъде разде-
лено най-много на два периода, единият от ко-
ито с продължителност най-малко 6 часа. Ин-
тервалът между два последователни периода за
почивка не може да надвишава 14 часа в съот-
ветствие с Конвенция № 180 на МОТ относно
работното време на моряците и окомплектова-
нето на корабите с екипажи, 1996 г.
(3) Работното време на члена на екипажа се
прекъсва с една или няколко почивки. Капи-
танът осигурява на члена на екипажа почивка
за хранене, която не може да бъде по-малко от
30 минути.
(4) Почивките не се включват в работното
време.
Чл. 18. При необходимост капитанът на ко-
раба може да възлага корабно дежурство на
всеки член на екипажа по предварително из-
готвен график, като сведе до минимум прекъс-
ванията на времето за почивка и не допуска
преумора на членовете на екипажа.
Чл. 19. (1) Тренировките за действия при
бедствия и аварии се организират по начин,
засягащ в най-малка степен периодите на по-
чивка на членовете на екипажа.
(2) В случаите по ал. 1 или при извънредно
повикване на работа на лицата, чиято почивка
е нарушена, се осигурява съответната компен-
сационна почивка.