Държавен вестник, бр. 54, 2011 г., стр. 3

БРОЙ  54	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
§ 4. В чл. 5, ал. 1 се създава изречение 
второ: „Дейностите по опазване на културни 
ценности, собственост на Българската пра­
вославна църква или на другите регистри­
рани вероизповедания, се извършват с тяхно 
участие.“
§ 5. В чл. 6, т. 6 накрая се добавя „вклю­
чително антропологични останки, открити 
при теренни проучвания, и останки на палео­
зоологията и култивирани растения“.
§ 6. В чл. 7 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. Създава се нова ал. 3:
„(3) Културни ценности са и фрагменти от 
археологически или други предмети, които са 
в разрушен вид, съставляват малка част от 
автентична цялост на предмета, обезличени са 
в значителна степен, не притежават значима 
културна, научна или художествена стойност 
и могат да бъдат определени като масов ма­
териал. Те не подлежат на идентификация, но 
се включват в научно-спомагателния фонд на 
музеите при необходимост.“
2. Досегашната ал. 3 става ал. 4 и се из­
меня така: 
„(4) Не са културни ценности по смисъла 
на този закон:
1. машинно сечени монети и монетовидни 
предмети, които нямат значение за научните 
изследвания и експозиционната стойност, с 
изключение на особено редки и ценни екзем­
пляри, идентифицирани по реда на този закон 
като културни ценности;
2. машинно произведени предмети, които 
не носят подпис или знак на своите автори 
или са произведени в големи количества, не 
притежават значима културна, научна или 
художествена стойност или не са свързани с 
историческа личност или събитие;
3. произведения на изкуството, собственост 
на български или чужди автори, или такива, 
които не са по-стари от 50 години;
4. антикварни предмети, непредставляващи 
произведения на изкуството, които не са по-
стари от 100 години, с изключение на особено 
редки и ценни екземпляри, идентифицирани 
по реда на този закон като културни ценности;
5. остатъчен материал – отпадъчна субстан­
ция, получена вследствие от човешка дейност, 
която няма функционално или художествено 
предназначение.“
3. Създава се ал. 5:
„(5) По предложение на министъра на кул­
турата или оправомощено от него длъжностно 
лице предмети с важно историческо, културно 
или научно значение по ал. 4 могат да бъдат 
идентифицирани по реда на този закон като 
културни ценности.“
§ 7. В чл. 8 ал. 1 се изменя така:
„(1) Опазването на културното наследство 
е системен процес на издирване, изучаване, 
идентификация, документиране, регистрация, 
консервация, реставрация и адаптация.“
§ 8. В чл. 9 след думите „към земята“ се 
добавя „включително под водата“, а думите 
„или се намират под вода“ се заличават.
§ 9. В чл. 12 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. Алинея 2 се изменя така:
„(2) Стратегическите цели за управление 
и опазване на културното наследство се 
включват в стратегията по чл. 2а от Закона 
за закрила и развитие на културата след ши­
роко обществено обсъждане с участието на 
заинтересовани научни и културни органи­
зации, юридически лица с нестопанска цел 
и регистрирани вероизповедания.“
2. В ал. 3 т. 1 се отменя.
3. Създават се ал. 4 – 10:
„(4) С решение на Министерския съвет:
1. недвижими археологически културни 
ценности – публична държавна собственост, 
се предоставят безвъзмездно за управление на 
ведомства и общини за осъществяване на дей­
ности, свързани с опазването и представянето 
на културни ценности, за срок до 10 години 
по предложение на министъра на културата;
2. се извършва замяна на имот със статут 
на недвижима културна ценност с катего­
рия „световно значение“ или „национално 
значение“, деклариран или регистриран по 
реда на този закон, когато е собственост на 
физически или юридически лица, с равнос­
тоен имот – частна държавна собственост, 
или с право на строеж върху имоти – частна 
държавна собственост. Въз основа на реше­
нието на Министерския съвет ръководителят 
на съответното ведомството издава заповед 
и сключва договор за замяна.
(5) Въз основа на решението на Минис­
терския съвет по ал. 4, т. 1 министърът на 
културата сключва договор, в който се уреж­
дат правата и задълженията на двете страни. 
(6) Дейностите, свързани с опазване на 
недвижимите културни ценности по ал. 4, 
т. 1, както и осъществяването на други науч­
ни, културни, образователни и туристически 
дейности се извършват в съответствие с 
изискванията на този закон от археологиче­
ски или специализиран исторически музей 
със седалище на територията на съответната 
община, а в случай че няма такъв – от най-
близкия регионален музей, като отношенията 
между музея и ведомството или общината се 
уреждат с договор.
(7) Въз основа на решението на Минис­
терския съвет се извършва предаването и 
приемането на имота с протокол по образец, 
утвърден от министъра на културата. Срокът 
за предаването и приемането на имота се оп­
ределя с решението на Министерския съвет.