Държавен вестник, бр. 78, 2002 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  78
Г л а в а  I I I
ЦЕНТРАЛНИ ОРГАНИ И АКРЕДИТИ-
РАНИ ОРГАНИЗАЦИИ
Член 6
1. Всяка договаряща държава определя цен-
трален орган, който изпълнява задълженията,
възложени му по силата на конвенцията.
2. Федералните държави, държавите, в ко-
ито са в сила повече от една правна система,
или държави, съставени от автономни терито-
риални единици, могат да определят повече от
един централен орган и да уточнят територи-
алния и персоналния обхват на функциите им.
Когато дадена държава е определила повече
от един централен орган, тя посочва централ-
ния орган, до който може да бъде адресирано
всяко съобщение с цел то да бъде пренасочено
към компетентния централен орган в рамките
на тази държава.
Член 7
1. Централните органи си сътрудничат по-
между си и подпомагат сътрудничеството меж-
ду компетентните органи в държавите им за
защита на децата и за осъществяването на дру-
гите цели на конвенцията.
2. Те предприемат директно всички подхо-
дящи мерки с цел:
а) да предоставят информация за законода-
телството на своите държави по въпросите на
осиновяването и друга обща информация, като
статистически данни и типови формуляри;
b) да се информират взаимно относно дей-
ствието на конвенцията и доколкото е възмож-
но, да отстраняват всякакви пречки за нейно-
то прилагане.
Член 8
Централните органи предприемат, директ-
но или чрез държавни органи, всички необхо-
дими мерки с цел да се предотврати получава-
нето на недължими финансови или други об-
лаги във връзка с осиновяването и за възпира-
не на всички практики, които противоречат на
целите на конвенцията.
Член 9
Централните органи предприемат директ-
но или чрез държавни органи или други над-
лежно акредитирани организации в своята
държава всички необходими мерки, по-специ-
ално с цел да:
а) събират, съхраняват и обменят информа-
ция относно положението на детето и бъдещи-
те осиновители, доколкото е необходимо за
извършване на осиновяването;
b) улесняват, следят и ускоряват процеду-
рата по осиновяването;
c) оказват съдействие за развитието на кон-
султативни служби по осиновяванията и за пе-
риода след извършването на осиновяванията в
своите държави;
d) обменят обобщаващи доклади за оценка
на опита в областта на международното оси-
новяване;
e) отговарят, доколкото е допустимо от за-
конодателството на държавата им, на обосно-
вани искания от други централни или държав-
ни органи за информация за конкретното по-
ложение по дадено осиновяване.
Член 10
Могат да бъдат акредитирани и да запазват
акредитацията си единствено организации, ко-
ито проявяват способност да изпълняват ко-
ректно задачите, които е възможно да им бъ-
дат възложени.
Член 11
 Акредитираните организации следва:
а) да преследват единствено идеални цели
съгласно условията и в рамките, установени
от компетентните органи на акредитиращата
държава;
b) да бъдат ръководени от и в тях да работят
лица, притежаващи морални качества, подго-
товка и опит за работа в областта на междуна-
родното осиновяване;
c) да подлежат на контрол от страна на ком-
петентните органи на тази държава по отно-
шение на своя състав, дейност и финансово по-
ложение.
Член 12
Организация, акредитирана от една от до-
говарящите държави, може да действа в друга
договаряща държава само ако компетентните
органи на двете държави са я упълномощили
за това.
Член 13
Определянето на централните органи, а при
необходимост обхватът на функциите им, как-
то и имената и адресите на акредитираните
организации следва да бъдат съобщавани от
всяка договаряща държава на Постоянното
бюро на Хагската конференция по междуна-
родно частно право.
Г л а в а  I V
ПРОЦЕДУРНИ УСЛОВИЯ ПРИ МЕЖДУНА-
РОДНИТЕ ОСИНОВЯВАНИЯ
Член 14
Лица с обичайно местопребиваване на те-
риторията на договаряща държава, които же-
лаят да осиновят дете с обичайно местопреби-
ваване на територията на друга договаряща
държава, следва да се обърнат пред централ-
ния орган на държавата по обичайното им мес-
топребиваване.
Член 15
1. В случай че централният орган на приема-
щата държава прецени, че кандидатите са год-
ни и подходящи да осиновяват, той подготвя
доклад, съдържащ информация относно само-
личността им, правоспособността и годността
им да осиновяват, личното, семейното и здра-
вословното им състояние, социалната им сре-
да, мотивите им за осиновяване, способността
им да извършат международно осиновяване,
както и относно характерните черти на децата,
за които те биха били подходящи да се грижат.