Държавен вестник, бр. 76, 2006 г., стр. 41

Б Р О Й  76
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  41
в тази конвенция, когато престъплението е
извършено в полза на юридическото лице от
всяко физическо лице, което действа или в
лично качество, или като член на орган на
юридическото лице, изпълняващ в рамките
на юридическото лице управителни правомо-
щия, основани на:
а. правото да представлява юридическото
лице;
b. правото да взема решения от името на
юридическото лице;
c. правото да упражнява контрол в рамките
на юридическото лице.
2. Освен случаите, предвидени в ал. 1, всяка
страна взема необходимите мерки, за да гаран-
тира възможността за привличане на юриди-
ческите лица към отговорност, в случай че лип-
сата на надзор или контрол от страна на физи-
ческо лице, посочено в ал. 1, е дала възможност
за извършването на престъпленията, посочени
в ал. 1, от физическо лице, действащо от негово
име, за сметка на юридическото лице.
3. В съответствие с правните принципи на
страната отговорността на юридическото лице
може да бъде наказателна, гражданска или ад-
министративна.
4. Тази отговорност не изключва наказател-
ната отговорност на физическите лица, извър-
шили престъплението.
Член 13—Санкции и мерки
1. Всяка страна приема законодателни и
други мерки, необходими за наказване на прес-
тъпленията, установени в приложение на чл. от
2 до 11, с ефективни, пропорционални и възпи-
ращи наказания, включително и с наказание
лишаване от свобода.
2. Всяка страна следи за това, юридическите
лица, привлечени към отговорност на основа-
ние чл. 12, да подлежат на ефективни, пропор-
ционални и възпиращи наказателни или нена-
казателни санкции, включително и имущест-
вени санкции.
ГЛАВА 2—ПРОЦЕСУАЛНО ПРАВО
Раздел 1—Общи разпоредби
Член 14—Цел на процесуалните разпоредби
1. Всяка страна приема необходимите зако-
нодателни и други мерки за въвеждане на пра-
вомощията и производствата, предвидени в тази
глава, за целите на конкретни наказателни раз-
следвания или производства.
2. Ако изрично не е предвидено друго в раз-
поредбите на чл. 21, всяка страна прилага пра-
вомощията и производствата по ал. 1 по отно-
шение на:
а. наказателни престъпления, установени в
съответствие с чл. от 2 до 11 на тази конвенция;
b. всички други наказателни престъпления,
извършени с помощта на компютърна система; и
c. събирането на доказателства в електрон-
на форма за всяко наказателно престъпление.
3. а. Всяка страна може да си запази право-
то да прилага мерките, предвидени в чл. 20,
само по отношение на престъпленията или ка-
тегориите престъпления, уточнени в резерва-
та, доколкото кръгът на тези престъпления
или категории престъпления не е по-ограни-
чен от кръга на престъпленията, по отноше-
ние на които се прилагат мерките, визирани в
чл. 21. Всяка страна следва да ограничи по-
добна резерва, така че да предостави възмож-
ност за най-широкото прилагане на мярката,
визирана в чл. 20.
b. Когато една страна поради наложените
ограничения от нейното законодателство, дейс-
тващо в момента на приемането на тази кон-
венция, не е в състояние да прилага мерките,
посочени в чл. 20 и 21, по отношение на съоб-
щенията, предавани от компютърна система,
от доставчик на услуга, чиято система:
(i)
е използвана в изгода на затворена
група потребители, и
(ii)
не използва обществените телекому-
никационни мрежи и която не е свър-
зана с друга компютърна система,
независимо дали тя е обществена или
частна,
тази страна може да си запази пра-
вото да не прилага тези мерки по
отношение на такива съобщения.
Всяка страна приема мерки за огра-
ничаване на подобна резерва по на-
чин, по който да позволи най-широ-
кото прилагане на мерките, посоче-
ни в чл. 20 и 21.
Член 15—Условия и гаранции
1. Всяка страна следи за това, установява-
нето, въвеждането и прилагането на правомо-
щията и производствата, предвидени в тази
глава, да бъде подчинено на условията и за-
щитните мерки, предвидени във вътрешното є
право, които следва да гарантират адекватна
защита на правата и свободите на човека, по-
конкретно така, както те са предвидени в за-
дълженията, които тя е поела по силата на Ев-
ропейската конвенция за защита на правата на
човека и основните свободи от 1950 г. на Съве-
та на Европа и на Международния пакт за граж-
дански и политически права на Обединените
нации от 1966 г., на други приложими между-
народноправни актове за правата на човека и
които трябва да включват принципа на про-
порционалността.
2. Когато това е уместно от гледна точка
на естеството на правомощието и съответна-
та процедура, тези условия и защитни мерки
включват между другото съдебен контрол или
други форми на независим контрол на осно-
ванията, оправдаващи прилагането, както и
ограничаването на приложното поле и про-
дължителността на съответното правомощие
или производство.