Държавен вестник, бр. 8, 2016 г., стр. 86

СТР.  86	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  8
височина, по-малка от 800 m над морското 
равнище, може да се ограничи до едно рефе-
рентно измерване във всеки вентилационен 
сектор. За определяне на скоростта на въз-
душното течение се предвижда най-малко по 
един уред за всеки вентилационен сектор. Из-
мерените стойности за трафика в участъка от 
тунела може да се използват в управлението 
на вентилацията.
Чл. 355. Съгласно изискванията на наред-
бите за опазване на околната среда може да 
се наложи измерването на скоростта на вятъ-
ра (големина и посока), както и на концен-
трациите на SO2 извън тунела в околността 
на неговите вентилационни изходи и входове.
Чл. 356. Възникването на пожар или друга 
непожарна авария е специален случай за уп-
равление, който трябва да е описан в проекта 
на аварийната вентилация. Задействането на 
предвидените в проекта мерки се осъщест-
вява чрез автоматични или ръчни пожароиз-
вестителни системи или от контролиращия 
персонал.
Чл. 357. Бързото откриване на възник-
налия пожар е решаващо за ефективността 
на аварийната вентилация. В този случай от 
голямо значение е и точното определяне на 
мястото на пожара.
Чл. 358. През двата етапа на аварийна 
вентилация при пожар се осигурява възмож-
ност за измерване на посоката и скоростта на 
вятъра при порталите. Тези данни са важни 
за управление на вентилацията както през 
периода на евакуация (етап 1), така и за безо-
пасността и ефективността на пожарогасене-
то в eтап 2.
Чл. 359. Вентилационната система трябва 
да има два независими източника на електри-
ческо захранване.
Чл. 360. Активните компоненти на венти-
лационната система се управляват от система 
за контрол и управление на няколко нива:
1. локален контрол – контрол и управле-
ние на отделни компоненти на системата;
2. помощна станция – контрол и управле-
ние на свързани компоненти;
3. главно контролно устройство – за кон-
трол и управление на цялата вентилационна 
система;
4. ръчно управление.
Чл. 361. Повредата на главното контрол-
но устройство или едно локално увреждане 
на инфраструктурата за предаване на данни 
не трябва да води до повреда във вентила-
ционната система. Това обикновено се по-
стига с две контролни устройства, свързани 
с комуникационна конструкция, която има 
пръстеновидна топология. Ако се предвижда 
свързване с контролна система от по-високо 
ниво, например за контрол на няколко туне-
ла, главното контролно устройство трябва да 
осигури интерфейс към интегрирана вентила-
ционна система. 
Г л а в а  д е в е т а 
ОСВЕТЛЕНИЕ 
Раздел І
Тунелно осветление. Изисквания и методи 
за проектиране
Чл. 362. Тунелното осветление трябва да 
осигури през деня и нощта безопасно прибли-
жаване, преминаване и излизане от тунела без 
промяна на посоката и скоростта в степен, вли-
яеща на безопасността на движение.
Чл. 363. (1) За да се постигне безопасно пре-
минаване по пътя през тунела, е необходимо 
всички пътуващи да имат достатъчно инфор-
мация за вида на пътя пред тях, за възможните 
препятствия и за присъствието и действията на 
другите ползватели на тунела. Това е особено 
важно за водачите на МПС.
(2) Главните характеристики, определящи 
качеството на тунелното осветление, са:
1. ниво на яркост и осветеност на пътната 
настилка;
2. ниво на яркост на стените до 2 m височи-
на над пътната настилка;
3. равномерност на разпределението на яр-
костта на повърхността на пътя и стените;
4. степен на заслепяване на осветителната 
уредба;
5. критична честота на мигащите светлини.
(3) Тунелните зони на дълъг тунел са посо-
чени на фиг. 17.
Фиг. 17. Тунелни зони
Забележка: X – разстояние; Y – яркост; 1 – вход на 
тунела; 2 – изход на тунела; 3 – дължина на тунела; 
4 – свободна зона; 5 – зона на приближаване; 6 – вход-
на зона; 7 – преходна зона; 8 – вътрешна зона; 9 – из-
ходна зона. 
Чл. 364. Изискванията за проектиране на 
осветлението на пътни тунели и подлези за мо-
торизиран и смесен трафик се отнасят за ус-
тройството, нивата на осветление и други пара-
метри, включително дневно осветление, които 
са свързани само със сигурността на трафика. 
Задачите за постигане на визуален комфорт 
трябва да се решават съгласно националната 
практика и възможности. Това са въпросите за 
вида на цвета на светлината на тунелното ос-
ветление, дискомфортното заслепяване, вида на 
светлоразпределението на осветителите, допъл-
нителните светлинни маркировки по протеже-
ние на тунела.