Държавен вестник, бр. 12, 2016 г., стр. 35

БРОЙ  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  35  
Любка Стамова изслуша докладваното от съ-
дията Галя Костова по адм. дело № 8724/2015.
Производството е по глава дванадесета 
от Административнопроцесуалния кодекс 
(АПК), образувано по касационна жалба на 
изпълнителния директор на Изпълнителната 
агенция по горите, София, представляван от 
юрк. Александрова, против Решение № 5922 
от 22.05.2015 г. по адм. д. № 14879/2014 г. по 
описа на Върховния административен съд 
с молба за отмяната му като неправилно.
Ответникът – „Труд“ – ЕООД, Варна, в 
писмена защита поддържа доводи за неосно-
вателност на касационната жалба с молба 
оспореното решение да бъде оставено в сила.
Прокурорът от Върховната администра-
тивна прокуратура дава заключение за не- 
основателност на касационната жалба.
Върховният административен съд намира 
касационната жалба процесуално допустима 
като подадена от надлежно легитимирана 
страна в преклузивния срок по чл. 211, 
ал. 1 АПК и като я разгледа по същество, 
констатира:
С обжалваното решение по оспорване на 
„Труд“ – ЕООД, тричленен състав на шесто 
отделение на Върховния административен съд 
е обявил за нищожен Правилника за здраво-
словни и безопасни условия на труд в горите 
(необнародван), утвърден със Заповед № 99 
от 8.11.2007 г. на председателя на Държав-
ната агенция по горите (сега Изпълнителна 
агенция по горите) (ДВ, бр. 100 от 2007 г.), 
попр. със Заповед № 419 от 11.03.2008 г. (ДВ, 
бр. 33 от 2008 г.). За да постанови този правен 
резултат, съдът е приел, че правилникът в 
нарушение на чл. 5, ал. 5 от Конституцията 
на Република България, чл. 78, ал. 2 АПК 
и чл. 37, ал. 1 от Закона за нормативните 
актове (ЗНА) не е обнародван, предвид което 
създава нежелана в правния мир привидност, 
че има правно действие и валидно регулира 
съответните обществени отношения, както и 
че в нарушение на чл. 276, ал. 6 от Кодекса 
на труда (КТ) не е издаден от органа, който 
го е утвърдил.
Решението е постановено при липса на ос-
нования по чл. 209, т. 3 АПК за отмяната му.
Решаващият правен извод за нищожност 
на обжалвания подзаконов нормативен акт , 
възприет при обсъждане доказателствата по 
делото в съвкупност с доводите на страните, 
е обоснован и в съответствие с материалния 
закон. Безспорно по делото е, че обжалва-
ният правилник не е обнародван и че като 
негов издател са посочени съставителите, 
авторите на разработката.
Касационният довод за неправилност на 
решението, мотивиран с доводи по приложе-
нието на чл. 276, ал. 6 КТ, е неоснователен.
Тази разпоредба следва да се тълкува във 
връзка с разпоредбите на чл. 5, ал. 5 от Кон-
ституцията на Република България, чл. 78, 
ал. 2 АПК и чл. 37, ал. 1 ЗНА, установяващи 
императивно изискване за обнародване на 
нормативните актове като предпоставка за 
тяхната валидност и влизането им в сила. 
При липсата на спор относно характеристи-
ката на правилата като подзаконов нормати-
вен акт изискването на чл. 276, ал. 6 КТ за 
обнародване на заповедта за утвърждаване 
на правилата за безопасни и здравословни 
условия на труд в съответния отрасъл е 
специфично и дължимо от издателя на акта 
наред със задължението за обнародване на 
правилата. Същата разпоредба императивно 
сочи утвърждаващия орган и като издател 
на правилата, независимо дали при изработ-
ването им са ползвани специални знания 
на съставители, специалисти с доказана 
компетентност.
Предвид изложеното на основание чл. 221, 
ал. 2 АПК Върховният административен съд, 
петчленен състав на втора колегия,
Р Е Ш И :
Оставя в си ла Решение № 5922 от 
22.05.2015 г., постановено от тричленен състав 
на шесто отделение на Върховния админи-
стративен съд в производството по адм. д. 
№ 14879/2014 г. по описа на същия съд.
Решението е окончателно.
Председател: 
Георги Колев
922