Държавен вестник, бр. 51, 2018 г., стр. 73

БРОЙ  51	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  73  
Върховният административен съд, осмо 
отделение, след като прецени доказателствата 
по делото и доводите на страните, намира 
следното:
Жалбите са процесуално допустими като 
подадени срещу нормативен административен 
акт без ограничение във времето и при нали-
чието на пряк и непосредствен личен интерес. 
Съгласно чл. 186, ал. 1 от АПК право да 
оспорват подзаконов нормативен акт имат 
гражданите, организациите и органите, чи-
ито права, свободи или законни интереси са 
засегнати или могат да бъдат засегнати от 
него или за които той поражда задължения. 
С оспорването на наредбата са обосновани 
противоречия с нормативни актове от по-
висока степен и същото е подадено от лица, 
които са от кръга на лицата с правен инте-
рес, поради което настоящият съдебен състав 
на Върховния административен съд намира 
жалбата за процесуално допустима.
Съгласно чл. 142, ал. 1 от АПК съответстви-
ето на административния акт с материалния 
закон се преценява към момента на издаването 
му, като моментът на издаване на нормативния 
административен акт представлява сложен 
фактически състав, в който освен всички 
действия по неговото приемане се включва 
и обнародването му в „Държавен вестник“ 
и влизането му в сила. Съгласно чл. 5, ал. 5 
от Конституцията на Република България 
(Конституцията) всички нормативни актове 
се публикуват, което като принцип определя 
обнародването в „Държавен вестник“ като 
задължителен елемент от фактическия състав 
по издаване на нормативния акт, включващ 
процедура по изготвяне на проект, оповестя-
ване, съгласуване, внасяне на предложение за 
приемане, вземане на решение за приемане, 
удостоверяване на съдържанието, обнародване 
и влизане в сила.
На основание чл. 15, ал. 1 от Закона за 
нормативните актове следва да се извърши по 
реда на АПК преценка за съответствието на 
оспорения нормативен акт с Конституцията 
и с другите нормативни актове от по-висока 
степен (закони), включително и Договора за 
функциониране на Европейския съюз (ЕС) и 
актовете, приети от институциите на ЕС, ако е 
налице регламентация на същите отношения, 
които са предмет на оспорения акт.
Съгласно чл. 168, ал. 1 от АПК, съдържащ 
се в общите разпореди на дял трети от АПК 
и приложим към настоящото производство, 
съдът не се ограничава само с обсъждане на 
основанията, посочени от оспорващия, а е длъ-
жен въз основа на представените от страните 
доказателства да провери законосъобразността 
на оспорения административен акт на всич-
ки основания по чл. 146, а именно: липса на 
компетентност, неспазване на установената 
форма; наличието на съществено нарушение 
Образувано е по оспорване на „Феникс Екс-
порт“ – ЕООД, Бургас, чрез пълномощника му 
адв. Л. Атанасова и на „Венресурс“ – ЕООД, 
София, чрез адв. А. Икономов против Наредба 
№ 1 от 4.06.2014 г. за реда и образците, по които 
се предоставя информация за дейностите по 
отпадъците, както и реда за водене на пуб-
личните регистри (ДВ, бр. 51 от 20.06.2014 г., 
в сила от 3.06.2014 г.) (наредбата), издадена от 
министъра на околната среда и водите.
Оспорващият „Феникс Експорт“ – ЕООД, 
твърди, че наредбата е издадена при същест-
вени нарушения на административнопро-
изводствените правила и на материалния 
закон. Счита, че тъй като към публикувания 
проект на наредбата не са приложени моти-
ви, са допуснати съществени нарушения на 
разпоредбите на чл. 80 от АПК и чл. 26, ал. 2 
от ЗНА, като не е проведено обществено об-
съждане. Незаконосъобразност по същество 
се поддържа по отношение разпоредбите на 
чл. 1, т. 5 и глава четвърта „Информационна 
система“ като противоречащи на чл. 48, ал. 1 
и 8 от Закона за управление на отпадъците 
(ЗУО). Разпоредбата на § 3 от ПЗР на наредбата 
се поддържа в жалбата, че противоречи на 
чл. 14, ал. 1 и 2 от ЗНА. По подробно изло-
жени доводи е направено искане да се отмени 
изцяло обжалваната наредба. Претендира се 
присъждане на разноски. 
Оспорващият „Венресурс“ – ЕООД, оспор-
ва наличието на материална компетентност 
на органа, издал наредбата – министъра на 
околната среда и водите, досежно разпоредбите 
на чл. 5, ал. 1, т. 1 и ал. 3, от чл. 7 до чл. 23 
вкл. и от чл. 30 до чл. 34 вкл., поради което 
в тази част моли наредбата да бъде обявена 
за нищожна. По същество излага доводи за 
незаконосъобразност на наредбата, тъй като 
от публикувания проект не се установяват 
причините за неговото изготвяне, а мотиви-
рането е с решение на ВАС, което не е било 
влязло в сила към момента на публикуване 
на проекта. Позовава се на незаконосъобраз-
ност на глава IV, тъй като с разпоредбите є 
се дописва ЗУО. Поддържа се противоречие с 
чл. 14, ал. 1 и 2 от ЗНА относно предвиденото 
обратно действие. Претендира се присъждане 
на разноски. 
Ответникът – министърът на околната 
среда и водите, чрез процесуалния си пред-
ставител юрк. Петков взема становище за 
неоснователност на жалбата и моли да бъде 
отхвърлена. Обосновава законосъобразност на 
наредбата по съображения в писмено станови-
ще само досежно нарушения на процедурата 
и довода за нищожност на акта. 
Представителят на Върховната администра-
тивна прокуратура взема становище за допус-
тимост и основателност на жалбата поради 
допуснати процедурни нарушения и липса на 
обосновка относно издадената наредба.