Държавен вестник, бр. 102, 2010 г., стр. 9

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
Преходни и заключителни разпоредби
§ 70. Пощенският оператор, на когото съглас­
но чл. 24 се възлага задължение за извършване 
на универсалната пощенска услуга, е търговското 
дружество „Български пощи“ – ЕАД, за срок 
15 години, считано от деня на обнародването 
на този закон в „Държавен вестник“.
§ 71. Комисията за регулиране на съобще­
нията в 6-месечен срок от влизането в сила 
на този закон привежда в съответствие с него 
издадената индивидуална лицензия на пощен­
ския оператор със задължение за извършване 
на универсалната пощенска услуга.
§ 72. Издадените до влизането в сила на този 
закон подзаконови нормативни актове запазват 
действието си, доколкото не му противоречат.
§ 73. Министърът на транспорта, информаци­
онните технологии и съобщенията в 6-месечен 
срок от влизането в сила на този закон издава 
наредбата по чл. 14, ал. 2.
§ 74. Законът влиза в сила от деня на об­
народването му в „Държавен вестник“.
Законът е приет от 41-ото Народно събра­
ние на 21 декември 2010 г. и е подпечатан с 
официалния печат на Народното събрание.
Председател на Народното събрание: 
Цецка Цачева
10855
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 13 
от 15 декември 2010 г.
по конституционно дело № 12 от 2010 г.
Конституционният съд в състав: председа­
тел: Евгени Танчев, и членове: Емилия Друме­
ва, Владислав Славов, Димитър Токушев, Бла­
говест Пунев, Пламен Киров, Красен Стойчев, 
Георги Петканов, Ванюшка Ангушева, Цанка 
Цанкова, Стефка Стоева, Румен Ненков, при 
участието на секретар-протоколиста Росица 
Симова разгледа в закрито заседание на 15 де­
кември 2010 г. конституционно дело № 12 от 
2010 г., докладвано от съдията Цанка Цанкова.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 1 от 
Конституцията на Република България.
Делото е образувано на 25.05.2010 г. по 
искане на 61 народни представители от 41-ото 
Народно събрание. Искането на вносителите 
е да бъде дадено задължително тълкуване с 
петитум: „Тълкуване на правната категория 
„мандат“ според основния ни закон“ и „може 
ли мандатът да бъде прекратен предсрочно 
извън основанията, изрично посочени в Кон­
ституцията и закона“. В искането се посочват 
съображения за правния интерес от тълку­
ването, както и за значението на мандата за 
организиране на държавния живот и дейността 
на държавните органи.
Конституционният съд е допуснал разглеж­
дането по същество с определение от 1 юли 
2010 г. и е конституирал заинтересовани 
страни с указание да представят писмени 
становища съгласно чл. 18, ал. 2 от Закона 
за Конституционния съд. 
По делото са постъпили писмени станови­
ща от конституираните като заинтересовани 
страни Министерски съвет, омбудсман на 
Република България, Сметна палата, Висш 
съдебен съвет, Инспекторат към Висшия съ­
дебен съвет, Висш адвокатски съвет, фондация 
„Български адвокати за правата на човека“. 
В част от становищата се взема отношение 
само по второто питане, предмет на делото. 
Вносителите на искането не са представили 
допълнително становище и доказателства, 
каквато възможност им е била предоставена.
Според Министерския съвет конституцион­
ният законодател е чужд на идеята за еднакъв 
правен режим на мандатното правоотноше­
ние, относим към всички лица, избрани или 
назначени в предвидените от Конституцията 
държавни органи. Принципът на мандатността 
предпоставя определени различия в правния 
режим. Конституцията установява различни 
принципи при изграждането на предвидени­
те в нея органи, което се отразява както в 
уредбата относно мандатността на членовете 
на различните колективни органи, така и 
върху уредбата на мандатността на избраните 
или назначени като еднолични органи лица. 
Министерският съвет счита, че искането за 
задължително тълкуване може ли мандатът 
да бъде прекратен предсрочно извън основа­
нията, изрично посочени в Конституцията и 
закона, съдържа въпрос, по който задължи­
телното тълкуване е недопустимо. Освен това 
според него разбирането, „че предсрочното 
прекратяване на мандатните правоотноше­
ния с последващ закон и извън посочените 
в специалния закон основания е винаги не­
конституционно е и необосновано“. Провежда 
разграничение между общо и индивидуално 
основание за прекратяване на мандата и 
намира, че когато то е общо, може да бъде 
въведено с последващ закон и спрямо лица 
вече избрани или назначени в държавен ор­
ган. С последващ закон може да се извърши 
преструктуриране на конституционен орган 
и при конституирането на органа, изискващо 
прекратяване на съществуващия, се съдържа 
и общото основание за прекратяване на ин­
дивидуалните мандати на заварените негови 
членове. В заключение, Министерският съвет 
по първото питане изразява становище, че 
„конституционните норми поотделно уреж­
дат индивидуалния мандат при различните 
държавни органи, както и мандат за някои 
от тях. Извън тази уредба на мандатността 
съгласно основния закон не съществува мандат 
като правна категория с еднакво съдържание,