Държавен вестник, бр. 82, 2005 г., стр. 21

Б Р О Й  82
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
твуващи кораби клас В се допуска накреняване
до 12°, в случай че факторът на разделяне на
отсеци в залятата част на кораба никъде не
превишава 0,50;
3. в случай на несиметрично наводняване за
съществуващи кораби клас В, които не са тип
ро-ро, построени преди 29 април 1990 г., ъгълът
не превишава 7°, освен в изключителни случаи,
когато ИА “МА” може да позволи допълнител-
но накреняване поради несиметричния момент,
но в никакъв случай крайното накреняване не
е по-голямо от 15°;
4. пределната линия на потъване не е пото-
пена под водата при крайното състояние на
наводняване; ако се предполага, че пределната
линия на потъване може да се окаже потопена
по време на междинна степен на наводняване,
ИА “МА” може да изиска изследвания и мерки,
каквито счете за необходими с оглед на безо-
пасността на кораба.
(5) Капитанът на кораба трябва да има на
разположение необходимите данни, за да под-
държа при експлоатационни условия устойчи-
вост на кораба в неповредено състояние, доста-
тъчна да издържи на критичното повреждане.
(6) Капитанът на кораб със средства за из-
равняване на наводняването се информира за
условията на устойчивост на кораба, при които
са извършени изчисленията за ъглите на крена,
както и се предупреждава, че ако корабът полу-
чи повреда, когато е в по-неблагоприятно по-
ложение, ще настъпи по-голямо накреняване.
(7) Данните, необходими на капитана за под-
държане на достатъчна устойчивост на кораба
в неповредено състояние, посочени в ал. 5 и 6,
включват достатъчна информация за макси-
малната допустима височина на центъра на те-
жестта на кораба над кила (KG) или алтерна-
тивно минималната допустима метацентрич-
на височина (GM) за газене и водоизместване,
при всякакви експлоатационни условия. Ин-
формацията показва влиянието на различни
диференти, като се вземат предвид експлоата-
ционните ограничения.
(8) На носа и кърмата на всеки кораб се
маркира скалата на газенето. Когато скалата
е поставена на такова място, че не може да се
чете лесно или експлоатационните изисквания
за дадени дейности затрудняват разчитането
на скалата, корабът се снабдява и с надеждна
система за отчитане на газенето, с чиято по-
мощ може да се определи газенето при носа и
при кърмата.
(9) След завършване на товаренето на кора-
ба и преди отплаването капитанът определя
диферента и устойчивостта на кораба и прове-
рява и записва, че корабът отговаря на крите-
риите за устойчивост.
(10) Устойчивостта на кораба се определя
по изчислителен път, като се допуска използва-
не на компютър или друго подобно електронно
средство за контролиране на товаренето и ус-
тойчивостта.
(11) Изпълнителна агенция “Морска адми-
нистрация” не допуска облекчения от изисква-
нията за аварийна устойчивост, освен ако не се
докаже, че във всякакви експлоатационни ус-
ловия метацентричната височина на кораба в
неповредено състояние, необходима за съответ-
ствие с тези изисквания, е излишно голяма за
планираната експлоатация на кораба.
(12) Облекчения в изискванията за устойчи-
вост при повредено състояние се разрешават
само в изключителни случаи и при условие, че
пропорциите, разположението и другите харак-
теристики на кораба са най-благоприятните,
които могат да се допуснат като практични и
разумни в дадените обстоятелства за устойчи-
востта след повреждане.
Чл. 31. Съществуващите ро-ро пътнически
кораби от клас В се привеждат в съответствие с
изискванията по чл. 28—30 не по-късно от дата-
та на първия периодичен преглед след датата за
съответствие, посочена в приложение № 2.
Чл. 32. Новите ро-ро пътнически кораби от
класове B, C и D и съществуващите клас В, ос-
видетелствани да превозват 400 или повече
пътници, независимо от разпоредбите на
чл. 28—31, отговарят и на следните изисквания:
1. нови ро-ро пътнически кораби—по чл. 29,
ал. 1 и 2, като се приема, че повредата е в която
и да е точка по дължината на кораба “L”; и
2. съществуващи ро-ро пътнически кораби—
по т. 1 не по-късно от датата на първия перио-
дичен преглед след последната от датите за
съответствие, посочени в приложение № 3.
Чл. 33. Пътническите кораби от класове B, C
и D, построени на или след 1 януари 2003 г., ко-
ито не са тип ро-ро и превозват 400 или повече
пътници, независимо от разпоредбите по чл. 28—
30, съответстват на изискванията по чл. 29, ал. 1,
2 и ал. 5, като се приема, че повредата е в коя да
е точка по дължината на кораба “L”.
Чл. 34. (1) На новите кораби от клас B, C и
D и съществуващите кораби от клас B се поста-
вя форпикова или таранна преграда против
сблъскване, която е водонепроницаема до па-
лубата на преградите.
(2) Преградата се разполага на разстояние
от носовия перпендикуляр не по-малко от 5 %
от дължината на кораба и не по-голямо от 3 m
плюс 5 % от дължината на кораба.
(3) Когато коя да е част от кораба под водо-
линията се издава напред от носовия перпенди-
куляр (например носови булб), разстоянията по
ал. 2 се измерват от някоя от следните точки и
се взема най-малката от тези стойности:
1. средата на тази изпъкнала част; или
2. на разстояние 1,5 % от дължината на ко-
раба напред от носовия перпендикуляр; или
3. на разстояние 3 m напред от носовия пер-
пендикуляр.
(4) На кораби с дълга носова надстройка
форпиковата или таранната преграда се про-
дължава атмосфероустойчиво до следващата
палуба над палубата на преградите.