Държавен вестник, бр. 104, 2004 г., стр. 92

С Т Р .  92
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  104
2. Договарящата държава не е задължена да
признае действието на принципа ne bis in idem,
ако деянието е било насочено срещу лице, инс-
титуция или благо с обществено значение в тази
държава или ако деецът заема определено об-
ществено положение в тази държава, освен ако
тази държава сама не е поискала наказателно-
то производство.
3. Всяка договаряща държава, в която е било
извършено деянието или в която деянието е
признато за престъпление със закон, не е длъж-
на да признае действието на принципа ne bis in
idem, освен ако тази държава сама не е поиска-
ла наказателното преследване.
Член 54
Ако срещу лице, което е било осъдено за
същото деяние в друга договаряща държава,
започне ново съдебно производство, всеки срок
на лишаване от свобода в резултат на изпълне-
на присъда се приспада от наказанието, което
може да му бъде наложено.
Член 55
Този раздел не изключва прилагането на по-
разширителни разпоредби на вътрешното за-
конодателство по отношение на действието на
принципа ne bis in idem във връзка с чуждест-
ранни съдебни решения по наказателни дела.
Раздел 2—Вземане под внимание
на предишни присъди
Член 56
Всяка договаряща държава предприема не-
обходимите законодателни мерки,  за да даде
възможност на нейните съдилища при поста-
новяването на своите решения да вземат под
внимание всяко предишно европейско съдебно
решение по наказателно дело, произнесено за
друго деяние в състезателен съдебен процес, с
оглед прибавяне към тази присъда на всички
или на някои от последиците, произтичащи
съгласно нейното законодателство от съдебни-
те решения, постановени на нейна територия.
Тя определя условията, при които това съдебно
решение се взема под внимание.
Член 57
Всяка договаряща държава предприема не-
обходимите законодателни мерки, за да позво-
ли всяко европейско съдебно решение по нака-
зателно дело, произнесено в състезателен съде-
бен процес, да бъде взето под внимание, така че
да позволи изпълнението на лишаването от всич-
ки или от част от правата, което нейният закон
свързва с присъдите, постановени на нейна те-
ритория. Тя определя условията, при които това
съдебно решение се взема под внимание.
ЧАСТ IV—ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 58
1. Тази конвенция е открита за подписване
от държавите—членки на Съвета на Европа,
представени в Комитета на министрите на Съ-
вета на Европа. Тя подлежи на ратификация
или приемане. Документите за ратификация или
приемане се депозират при Генералния секре-
тар на Съвета на Европа.
2. Конвенцията влиза в сила три месеца след
датата на депозиране на третия документ за
ратификация или приемане.
3. По отношение на държава, подписала
конвенцията, която впоследствие я  ратифици-
ра или  приеме, конвенцията влиза в сила три
месеца след датата на депозиране на нейните
документи за ратификация или приемане.
Член 59
1. След влизането в сила на тази конвенция
Комитетът на министрите на Съвета на Европа
може да покани всяка една държава, нечлену-
ваща в него, да се присъедини към нея, при
условие че резолюцията, съдържаща такава
покана, бъде приета единодушно от държави-
те—членки на Съвета на Европа, които са ра-
тифицирали конвенцията.
2. Присъединяването се извършва чрез де-
позиране на документ за присъединяване при
Генералния секретар на Съвета на Европа, който
влиза в сила три месеца след датата на неговото
депозиране.
Член 60
1. Всяка договаряща държава може при под-
писването или при депозирането на документи-
те си за ратификация, приемане или присъеди-
няване да определи територията или територи-
ите, на които конвенцията се прилага.
2. Всяка договаряща държава може при де-
позиране на документите си за ратификация,
приемане или присъединяване или на по-късна
дата с декларация до Генералния секретар на
Съвета на Европа да разшири действието на
тази конвенция върху всяка друга територия или
територии, определени в декларацията и за
чиито международни отношения тя отговаря,
или от чието име тя е упълномощена да поема
задължения.
3. Всяка декларация, направена съгласно
предходната алинея по отношение на опреде-
лена територия, може да бъде оттеглена в съ-
ответствие с процедурата по чл. 66 на тази
конвенция.
Член 61
1. Всяка договаряща държава може при под-
писването или при депозирането на документи-
те си за ратификация, приемане или присъеди-
няване да декларира, че ще се възползва от една
или повече от резервите,  предвидени в Прило-
жение I към тази конвенция.
2. Всяка договаряща държава може изцяло
или частично да оттегли резервата, която е
направила в съответствие с предходната али-
нея, с декларация до Генералния секретар на
Съвета на Европа, която влиза в сила от датата
на нейното получаване.