Държавен вестник, бр. 105, 2004 г., стр. 53

Б Р О Й  105
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  53
изшествия, по време на първото произшествие
корабособственикът носи отговорност за всяка
щета от замърсяване, причинена от кораба в
резултат на инцидента.”
2. Алинея 4 се заменя със следния текст:
“4. Не може да се предявява друг иск за
обезщетение за щети от замърсяване срещу
корабособственика освен съгласно тази кон-
венция. При спазване на условията на алинея
5 на този член не може да се предяви никакъв
иск за обезщетяване на щета от замърсяване
на основание на тази конвенция или на други
основания срещу:
а) служители или агенти на корабособстве-
ника или членове на екипажа;
b) пилот или друго лице, което не е член на
екипажа, но предоставя услуги за кораба;
c) всеки наемател (какъвто и да е, включи-
телно наемател по беарбоут чартър), управи-
тел или оператор на кораба;
d) всяко лице, изпълняващо операция по
спасяване на имущество, със съгласието на ко-
рабособственика или по указание на компетен-
тните органи;
e) всяко лице, което предприема превантив-
ни мерки;
f) всички служители или агенти на лицата,
посочени в букви “c”, “d” и “е”;
освен ако щетата не е в резултат на тяхно
действие или бездействие, извършено с наме-
рение да се причини щета, или поради небла-
горазумие и със съзнанието, че  може да се
причини такава щета.”
Член 5
Член IV на Конвенция за отговорността,
1969 г. се заменя със следния текст:
“При възникване на инцидент с участието
на два или повече кораба, в резултат на което
е настъпила щета от замърсяване, корабособ-
ствениците на всички участващи кораби, ако
не са освободени от отговорност по реда на
член III, отговарят солидарно и поотделно за
всяка щета, която не може да бъде основател-
но разделена.”
Член 6
Член V на Конвенция за отговорността,
1969 г. се изменя, както следва:
1. Алинея 1 се заменя със следния текст:
“1. Корабособственикът има право да огра-
ничи своята отговорност в съответствие с тази
конвенция по отношение на всеки инцидент до
обща сума, изчислена по следния начин:
a) 3 милиона разчетни единици за кораб с не
повече от 5000 единици тонаж;
b) за кораб с тонаж, по-голям от посочения,
за всяка следваща единица тонаж—към сумата,
посочена в буква “а”, се прибавят по 420 разчет-
ни единици;
при условие обаче, че тази обща сума в ника-
къв случай не превишава 59,7 милиона разчет-
ни единици.”
2. Алинея 2 се заменя със следния текст:
“Корабособственикът няма право да огра-
ничава своята отговорност съгласно тази кон-
венция, ако е доказано, че щетата е в резултат
на негово действие или бездействие, извърше-
но с намерение да причини такава щета, или от
неблагоразумие и със съзнанието, че може да
доведе до такава щета.”
3. Алинея 3 се заменя със следния текст:
“3. С цел да се ползва от ограничението, пред-
видено в алинея 1 на този член, корабособстве-
никът трябва да създаде фонд на обща сума,
представляваща границите на неговата отговор-
ност пред съда или друг компетентен орган на
някоя от договарящите държави, в която е пре-
дявен иск в съответствие с член IХ, или ако не
е предявен иск—във всеки съд или друг компе-
тентен орган на която и да е от договарящите
държави, в която могат да бъдат предявени
искове в съответствие с член IХ. Фондът може
да бъде създаден чрез депозиране на сумата или
чрез представяне на банкова гаранция или дру-
га гаранция, приемлива съгласно законодател-
ството на договарящата държава, където е съз-
даден фондът, и счетена за достатъчна от съда
или друг компетентен орган.”
4. Алинея 9 се заменя със следния текст:
“9. (a) “Разчетната единица”, посочена в али-
нея 1 на този член, е единицата “специални права
на тираж” (SDR), както е определена от Меж-
дународния валутен фонд. Сумите, посочени в
алинея 1, се конвертират в националната валу-
та на държавата на основата на стойността на
тази валута в единици “специални права на
тираж” на датата на образуване на фонда, посо-
чен в алинея 3. Стойността на националната
валута на договаряща държава, която е член на
Международния валутен фонд, в единици “спе-
циални права на тираж” се изчислява по метода
за определяне на стойността, прилаган от Меж-
дународния валутен фонд, в сила от съответна-
та дата на неговите финансови операции и сдел-
ки. Стойността на националната валута на до-
говаряща държава, която не е член на Между-
народния валутен фонд, се изчислява в единици
“специални права на тираж” по начин, опреде-
лен от тази държава.
9. (b) Независимо от всичко договаряща
държава, която не е член на Международния
валутен фонд и нейното законодателство не
разрешава прилагането на разпоредбите на
алинея 9(а) на този член, може по време на
ратификацията, приемането, одобряването на
тази конвенция или присъединяването към нея
или по всяко друго време да заяви, че разчетна-
та единица, посочена в алинея 9(а), се равнява
на 15 златни франка. Златният франк, посочен
в тази алинея, съответства на шестдесет и пет и
половина милиграма злато с чистота деветсто-
тин. Конвертирането на златните франкове в
национална валута се осъществява съгласно за-
конодателството на съответната държава.