Държавен вестник, бр. 97, 2025 г., стр. 116

СТР.  116	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  97
Във връзка с изложеното следва да се 
приеме, че е недопустимо въвеждането на 
разграничение в категориите лица – учащи се 
в редовна форма, за първи път в подзаконовия 
нормативен акт, ако законодателят не го е 
сторил със закона, в изпълнение на който е 
издаден същият този акт. Ето защо този текст 
е добавен в противоречие с материалноправ­
ните разпоредби и целта на закона.
При този анализ и след извършената ця­
лостна проверка по чл. 168, ал. 1 от АПК на 
отменителните основания по чл. 146 от АПК 
и извод за наличие на такива по чл. 146, т. 3 
и 4 от АПК Върховният административен съд, 
четвърто отделение, приема, че оспорената по 
делото разпоредба следва да бъде отменена.
С оглед изхода от спора претендираното 
от ответника по жалбата юрисконсултско 
възнаграждение не се дължи. Жалбопода­
телите са направили искане за присъждане 
на разноски, което е основателно. Видно от 
приложените доказателства, сторените от тях 
разноски по водене на делото са в общ размер 
80 лв. – 50 лв. за внесена държавна такса за 
разглеждане на първоинстанционната жалба 
и 30 лв. за такса за обнародване в ДВ.
Водим от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1 от АПК, Върховният административен 
съд – четвърто отделение,
Р Е Ш И :
Отменя по жалба на С. Л. Н., П. В. К., 
П. Е. Ф., Г. И. Д. и М. С. К., всички с по­
стоянен адрес в гр. София, разпоредбата на 
чл. 1, ал. 1, т. 1 от Постановление № 90 от 
26 май 2000 г. на Министерския съвет за ус­
ловията и реда за предоставяне на стипендии 
на студентите, докторантите и специализан­
тите от държавните висши училища и научни 
организации (обн., ДВ, бр. 44 от 30.05.2000 г., 
в сила от 1.10.2000 г., изменена с ПМС № 27 
от 23 февруари 2018 г. и обн., ДВ, бр. 19 от 
2018 г., в сила от 2.03.2018 г.) по отношение 
на думите „в редовна форма на обучение“ и 
„с изключение на студентите, приети по реда 
на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, ал. 2 и 
3 от Закона за висшето образование“.
Осъжда Министерския съвет на Република 
България да заплати на С. Л. Н., П. В. К., 
П. Е. Ф., Г. И. Д. и М. С. К., всички с постоя­
нен адрес в гр. София, направените по делото 
разноски в общ размер 80 (осемдесет) лв.
Решението подлежи на обжалване пред 
петчленен състав на Върховния администра­
тивен съд в 14-дневен срок от съобщаването 
му на страните.
При влизане в сила на решението да се 
осъществи процедурата по чл. 194 от АПК.
И.ф. председател: 
Мариника Чернева
6470
РЕШЕНИЕ № 13203
от 5 декември 2024 г.
по административно дело № 8906 от 2024 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – I колегия, 
в съдебно заседание на седми ноември две 
хиляди двадесет и четвърта година в състав: 
председател: Емилия Миткова, членове: Бисерка 
Цанева, Аглика Адамова, Албена Радославо­
ва, Камелия Стоянова, при секретар Светла 
Панева и с участието на прокурора Генади 
Георгиев изслуша докладваното от председа­
теля Емилия Миткова по административно 
дело № 8906/2024 г. 
Производството е по реда на чл. 208 – 228 
във връзка с чл. 185 – 196 от Административ­
нопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по касационна жалба на 
Министерския съвет на Република България, 
чрез процесуалния си представител Р. Иванова, 
против решение № 7062 от 10.06.2024 г., пос­
тановено от Върховния административен съд, 
четвърто отделение, по адм. д. № 2788/2024 г.
В жалбата на Министерския съвет на Ре­
публика България се релевират касационни 
основания по смисъла на чл. 209, т. 2 и 3 от 
АПК – недопустимост и неправилност на съ­
дебния акт. Касаторът намира първоинстан­
ционното решение за недопустимо в частта, с 
която се отменя разпоредбата на чл. 1, ал. 1, 
т. 1 от Постановление № 90 от 26 май 2000 г. 
на Министерския съвет за условията и реда 
за предоставяне на стипендии на студентите, 
докторантите и специализантите от държав­
ните висши училища и научни организации 
(Постановлението), по отношение на думите 
„с изключение на студентите, приети по реда 
на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, ал. 2 и 
3 от Закона за висшето образование“. Счита, 
че жалбоподателите нямат правен интерес от 
обжалване на разпоредбата в тази част, тъй като 
същите не са представили доказателства, че се 
обучават в платена форма на обучение. Алтер­
нативно твърди, че решението е неправилно. 
Касационният жалбоподател оспорва изводите 
на съда за допуснато съществено нарушение 
на административнопроизводствените правила 
при издаването на Постановлението, с което 
обжалваният административен акт е изменен, 
и от кръга студенти, получаващи стипендия, 
изрично са изключени студентите „приети по 
реда на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, ал. 2 
и 3 от Закона за висшето образование“. Уточ­
нява, че измененията на разпоредбата на чл. 1, 
ал. 1, т. 1 от Постановлението, по отношение 
на думите „с изключение на студентите, приети 
по реда на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, 
ал. 2 и 3 от Закона за висшето образование“, 
са направени респективно с ПМС № 242 от 22 
октомври 2002 г., ПМС № 177 от 7 август 2012 г. 
и ПМС № 186 от 22 юли 2016 г. С оглед на това 
изтъква, че неправилно първоинстанционният 
съд е обсъждал административнопроизводстве­
ните правила при издаването на ПМС № 27 
от 23 февруари 2018 г. Излага доводи, че не