Държавен вестник, бр. 112, 2001 г., стр. 6

С Т Р .  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  112
Чл. 25. (1) След получаване на уведомлени-
ето по чл. 24 се сформират екипи, състоящи се
от представител на работодателя, представите-
ли на организациите на работниците и служи-
телите в предприятието, представител на поде-
лението на Агенцията по заетостта и предста-
вител на общинската администрация.
(2) Екипите по ал. 1 изготвят проекти за
необходимите мерки, насочени към:
1. посредничество за заетост;
2. обучение за придобиване на професионал-
на квалификация;
3. започване на самостоятелна стопанска
дейност;
4. алтернативни програми за заетост.
(3) Проектите по ал. 2 се представят за одоб-
ряване от регионалната комисия по заетостта,
като въз основа на тях се кандидатства за фи-
нансиране при условия и по ред, определени с
правилника за прилагане на този закон.
Г л а в а  ш е с т а
НАСЪРЧАВАНЕ НА ЗАЕТОСТТА
Раздел I
Посреднически услуги
Чл. 26. Посредническите услуги по заетост-
та включват:
1. информиране и консултиране на търсещи-
те работа лица и на работодателите;
2. психологическо подпомагане на търсещи-
те работа лица;
3. насочване към подходящи програми и
мерки за заетост;
4. насочване към професионално и/или мо-
тивационно обучение;
5. насочване и подпомагане за започване на
работа, включително в друго населено място в
страната или в други държави;
6. услуги за започване на самостоятелна сто-
панска дейност.
Чл. 27. (1) Право на посреднически услуги
във връзка със заетостта имат работодателите
и лицата, които търсят работа.
(2) Посредническите услуги по заетостта се
организират и предоставят от Агенцията по
заетостта и от физически и юридически лица,
регистрирани по българското законодателство
и получили разрешение за осъществяване на
посредническа дейност.
(3) Агенцията по заетостта предоставя пос-
реднически услуги:
1. безплатно—по наемането на българските
граждани и лицата по чл. 18, ал. 3;
2. безплатно—по наемането на българските
граждани в чужбина, както и на чужденци в
страната в изпълнение на международен дого-
вор, по който Република България е страна;
3. по договор с чуждестранни работодатели и
лицензирани посреднически агенции, които зап-
лащат разходите по извършеното посредничест-
во, и със сродни чуждестранни институции за
наемане на български граждани в други държави.
Чл. 28. (1) Посредническа дейност по нае-
мане на работа на български граждани в Репуб-
лика България и в други държави може да се
извършва и от физически и юридически лица с
повече от 50 на сто българско участие.
(2) Посредническа дейност по наемане на
работа по ал. 1 включва предоставяне на пос-
реднически услуги по чл. 26, т. 1, 3, 4 и 5 в съв-
купност или поотделно.
(3) Посредническа дейност по ал. 1 се осъ-
ществява въз основа на разрешение, издадено
от министъра на труда и социалната политика
или от упълномощено от него длъжностно лице.
(4) При получаване на разрешението за осъ-
ществяване на посредническа дейност юриди-
ческите и физическите лица внасят такса в раз-
мер, определен от Министерския съвет. Пос-
редническите услуги по наемане на работа,
оказвани от физически и юридически лица,
могат да се извършват и срещу заплащане.
(5) Условията и редът за извършване на пос-
редническа дейност по наемане на работа, изда-
ването, отказването, прекратяването и отнема-
нето на разрешението за посредническа дейност,
правата и задълженията на посредниците се
определят с наредба на Министерския съвет.
(6) Посредникът може да прекрати дейност-
та си след уведомяване на Министерството на
труда и социалната политика.
Чл. 29. (1) Физически и юридически лица,
извършващи посредническа дейност без разре-
шение, могат да кандидатстват за разрешение
след 3 години от влизането в сила на наказател-
но постановление за нарушение от този вид.
(2) Физически и юридически лица, на които е
отнето разрешението за извършване на посред-
ническа дейност, могат да кандидатстват за раз-
решение след 3 години от датата на обнародване-
то на акта за отнемане в “Държавен вестник”.
Раздел II
Планиране на програми и мерки за
насърчаване на заетостта
Чл. 30. (1) Програми и мерки за насърчава-
не на заетостта по този закон се реализират след
одобряването им от Националния съвет за на-
сърчаване на заетостта и от регионалните ко-
мисии за заетост и след финансовото им осигу-
ряване с бюджета за съответната година.
(2) За реализация на програмите и мерките
за заетост Министерството на труда и социал-
ната политика ежегодно представя разчети за
финансовото им осигуряване със Закона за дър-
жавния бюджет на Република България на
Министерството на финансите.
(3) Агенцията по заетостта ежегодно в съот-
ветствие с процедурите за разработване на про-
екта на бюджет за съответната година предста-
вя на Министерството на труда и социалната
политика предложение с програмите и мерки-
те за заетост, които да се реализират през пла-
новата година.
(4) Министърът на труда и социалната поли-
тика ежегодно утвърждава плана на Агенцията
по заетостта и го осигурява финансово.
(5) Условията и редът за ползване на префе-
ренциите за реализация на програми и мерки,
както и техният размер се определят с правил-
ника за прилагане на този закон.