Държавен вестник, бр. 83, 2013 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  83
§ 3. В чл. 5 думите „администратора на“ 
се заличават.
§ 4. В чл. 7 думите „Администраторът на 
ЕЗК“ се заменят с „Единното звено за контакт“.
§ 5. В чл. 8 думите „Администраторът на 
ЕЗК“ се заменят с „Единното звено за контакт“.
§ 6. В чл. 9 ал. 2 се изменя така:
„(2) Извън случаите по ал. 1 специален 
закон може да въвежда разрешителен режим 
само когато е в съответствие със следните 
принципи:
1. недискриминация – пряка или непряка, 
въз основа на националност или на местополо-
жение на адреса на управление на доставчика;
2. необходимост – разрешителният режим 
е оправдан от необходимостта за защитата на 
обществения интерес;
3. пропорционалност – защитата на общест-
вения интерес не може да бъде постигната с 
по-малко ограничителни мерки, включително 
чрез последващ контрол.“
§ 7. В чл. 11 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. В ал. 1 т. 8 се изменя така:
„8. за предварителна регистрация или за 
предходно осъществяване на дейност за оп-
ределен период на територията на Република 
България.“
2. Създава се нова ал. 2:
„(2) Когато е оправдано от наложителна 
причина за защита на обществения интерес, 
който не може да бъде защитен с по-малко 
ограничителни мерки и не дискриминира 
доставчика на услуги, предоставянето на разре-
шение за достъп до услуги или за упражняване 
на дейност по предоставяне на услуги може 
да бъде поставено в зависимост от: 
1. количествени или териториални огра-
ничения, включително лимити, свързани с 
фиксиран брой население или минимално 
географско разстояние между доставчиците;
2. задължение за доставчика да има специ-
фична правно-организационна форма;
3. изисквания, свързани с притежаване на 
акции или дялове в дадена компания;
4. изисквания, които не са предвидени в 
правото на Европейския съюз, които запазват 
достъпа до дейност по осъществяване на да-
дена услуга за определени доставчици поради 
специфичния характер на дейността;
5. забрана за повече от едно установяване 
на територията на една държава;
6. изисквания за минимален брой заети 
лица;
7. фиксирани минимални и/или макси-
мални тарифи, с които доставчикът трябва 
да се съобразява;
8. задължения за доставчика освен своята 
услуга да предоставя заедно с нея и други 
специфични услуги;
9. изисквания към доставчиците да уп-
ражняват само определен вид дейност или 
ограничения за упражняване на различни 
дейности в съдружие.“
3. Досегашната ал. 2 става ал. 3 и в нея след 
думата „доказване“ се добавя „изпълнението“.
4. Досегашната ал. 3 става ал. 4 и в нея 
след думата „доказване“ се добавя „изпълне-
нието“ и след думите „копие или“ се добавя 
„заверен“.
5. Досегашната ал. 4 става ал. 5 и в нея след 
думата „доказване“ се добавя „изпълнението“.
6. Досегашната ал. 5 става ал. 6.
§ 8. В глава четвърта наименованието на 
раздел І се изменя така: „Временно предос-
тавяне на услуги“.
§ 9. В чл. 19 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. Алинеи 1 и 2 се изменят така:
„(1) Всеки доставчик, който има право да 
упражнява дейност по предоставяне на услуги 
по законодателството на друга държава членка, 
може свободно да упражнява тази дейност на 
територията на Република България, без да 
подлежи на разрешителен режим, когато ще 
извършва тази дейност временно или едно-
кратно без установяване.
(2) Временното или еднократното предоста-
вяне на услуги може да бъде ограничено само 
от изисквания, въведени със закон, които са 
съобразени със следните принципи:
1. недискриминация – изискванията не 
може да дискриминират пряко или непряко на 
основание на националност или установяване 
в определена държава членка по отношение 
на юридическите лица;
2. необходимост – изискванията трябва 
да бъдат оправдани по причини, свързани с 
обществения ред, обществената сигурност, 
общественото здраве или опазването на 
околната среда;
3. пропорционалност – изискванията тряб-
ва да са подходящи и да съответстват на 
поставените цели.“
2. В ал. 3:
а) текстът преди т. 1 се изменя така: „Изиск­
ванията на ал. 2 не могат да ограничават 
временното или еднократното предоставяне 
на услуги от доставчик, установен в друга 
държава членка, чрез“;
б) точка 7 се изменя така:
„7. изисквания към получателя на услуги, 
ограничаващи ползването на услуга от дос-
тавчик, установен в друга държава членка, 
които налагат:
а) да е получил разрешение или да е подал 
декларация пред компетентен орган в Репуб­
лика България;
б) дискриминационни ограничения по 
отношение на предоставянето на финансова 
помощ по причина, че доставчикът е устано-
вен в друга държава членка, или във връзка 
с мястото, където се предоставя услугата;
в) дискриминационни ограничения, осно-
вани на националност или местоживеене.“