Държавен вестник, бр. 38, 2009 г., стр. 9

Б Р О Й  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
корекция на ЗДБ, която може и трябва да се
осъществи по инициатива на Министерския
съвет от Народното събрание със закон за из-
менение и допълнение на закона за държавния
бюджет. Законодателната форма, макар и с това
специфично съдържание, изразява конституци-
онния замисъл за споделена политическа отго-
ворност при такова изменение, доказваща об-
щата съвпадаща преценка за ситуацията, която
налага това изменение, направена от Минис-
терския съвет и от Народното събрание. В тази
корекция вътрешно се съдържат задължител-
но направените от двата субекта съответни
преценки  в рамките на компетентността на
всеки от тях. В салдото рефлектира и преосмис-
лянето на приоритети, залегнали в бюджета, и
свързаното с това приоритетно разпределение
на публични фондове, преразпределение на
финансови ресурси, предварително разчетени и
утвърдени от политически представителния
орган Народно събрание.
Новото и различното в искането по това дело
е корекцията на положително бюджетно салдо,
предвидена като възможност според чл. 18, ал. 2,
т. 1 ЗДБ—2009 г., до която би могло да се стиг-
не в резултат на осъществена активност при ус-
ловията на ал. 1. В този смисъл случаят е разли-
чен от предвидения в чл. 10, ал. 4 ЗУДБ, към
който отпраща в становището си министърът на
правосъдието и който има предвид корекция на
отрицателно бюджетно салдо—дефицит.
Конституционният съд приема, предвид
обективната невъзможност да се прогнозират в
достатъчна степен през декември 2008 г. тен-
денциите и скоростта на проявите на кризисни
симптоми във финансите и икономиката, кои-
то биха могли да повлияят негативно на вече
приети бюджетни показатели, че добре лими-
тираната с оглед на условия разпоредба на ал. 1
дава възможност на Министерския съвет в про-
цеса на изпълнение на държавния бюджет за
2009 г. да може да предприеме определени дей-
ствия, ограничаващи или предотвратяващи този
нежелан ефект. Но те не бива да променят фи-
лософията на държавния бюджет за тази годи-
на—бюджет с излишък в размери, осигуряващи
действието му като буфер върху инфлационни-
те процеси.
Народното събрание е единственият орган,
който приема годишния закон за държавния
бюджет. По време на първото и второто четене
то може да прави промени във внесения зако-
нопроект с една, условно казано, вътрешна за-
конодателна инициатива—предложения на от-
делни народни представители или на постоян-
ни комисии. По същия начин и на същото осно-
вание Народното събрание е единственият ор-
ган, който изменя и допълва закони, включи-
телно и този закон. Чрез чл. 18, ал. 2, т. 1 На-
родното събрание  запазва правото си да про-
меня резултатната величина—салдото, когато
то е повлияно от дейността на Министерския
съвет по ал. 1 до степен, задължително изиск-
ваща такава корекция на утвърденото вече
бюджетно салдо по чл. 1, ал. 3.
Конституционният съд вижда конституци-
онна логика в изискването Народното събра-
ние да прецени доколко условията, предвидени
в ал. 1, са в причинно-следствена връзка с нуж-
дата от промяна на този резултатен показател
и по-точно—на неговия размер. Съобразно сво-
ята констатация то може да реши в рамките на
допустимото, с което вече се е ангажирало като
философия на този бюджет, да измени размера
на положителното салдо, като го намали, но
отстоявайки необходимостта от продължаващи
усилия и активност на Министерския съвет във
връзка с изпълнението на държавния бюджет
при новите реалности на финансовата иконо-
мическа ситуация. Фиксираната в чл. 18, ал. 2,
т. 1 горна граница на това намаление—не “в”, а
“до” размера на неизпълнението на приходите
по държавния бюджет, предполага правно зна-
чимата преценка на Народното събрание за
конкретната отдалеченост или близост на ко-
ригирания размер на салдото до тази граница.
В този смисъл преценката на Министерския
съвет за причинно-следствената връзка между
неговите действия и предлагания коригиран
размер на салдото според проекта на ЗИДЗДБ
за 2009 г. може да бъде възприета изцяло, час-
тично или невъзприета от парламента. Един-
ствено той е в правото си на конституционно
основание да изменя показатели на ЗДБ, кога-
то те съществено променят облечената в закон
прогностична рамка на приходно-разходния
баланс в страната.
В този смисъл в духа на Конституцията из-
менението на салдото по чл. 1, ал. 3 ЗДБ за
2009 г., ако и когато Министерският съвет пред-
ложи такова, трябва да бъде материализирано
в конституционно предвидената форма на за-
кон, изразяващ съгласуваното общо усилие за
изпълнение на държавни функции и задачи,
обезпечени с парични средства, гарантирани от
държавния бюджет, но вече в рамките на раз-
лична от първоначално приетата, реалистична
към момента бюджетна прогноза. Отчитайки в
обозрима степен възможността за очертаващи
се отклонения с неблагоприятен ефект за при-
ходите и разходите през бюджетната 2009 г.,
Конституционният съд приема, че Министер-
ският съвет, а впоследствие и Народното съб-
рание предвидливо са включили в ЗДБ за 2009 г.
чрез чл. 18, ал. 2, т. 1 една възможност за своев-
ременна корекция, като парламентът е продъл-
жил да отстоява и тук философията на този
закон—салдо с излишък, в размери, които му
придават значение на буфер срещу фактори от
кризисен характер по отношение на финансите
и икономиката.
В този дух са и относимите към искането
норми на ЗУДБ преди всичко в глава първа. В
този устройствен закон МС може да намери