Държавен вестник, бр. 93, 2022 г., стр. 5

БРОЙ  93	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 1 и 2 
от Конституцията във фазата по допустимост 
съгласно чл. 19, ал. 1 от Закона за Конститу-
ционен съд (ЗКС).
Делото е образувано на 27.09.2022 г. по 
искане на Министерския съвет на Република 
България за даване на задължително тъл-
куване на чл. 126, ал. 2 в частта „надзор за 
законност“ във връзка с чл. 127 от Консти-
туцията на Република България по въпроса: 
„Систематичното тълкуване на чл. 126, ал. 2 
във връзка с чл. 127 от Конституцията на 
Република България допуска ли главният про-
курор, осъществявайки надзор за законност 
върху дейността на прокурорите, да им възлага 
извършването на проверки за спазване на за-
конността във всички сфери на управление и 
на всички административни нива?“, както и 
за установяване на противоконституционност 
на разпоредбата на чл. 145, ал. 1, т. 3 в частта 
относно думите „и действия“ и „и ревизии“, 
и т. 6 в частта относно думите „или друго 
закононарушение“ от Закона за съдебната 
власт (обн., ДВ, бр. 64 от 7 август 2007 г.; 
посл. изм. и доп., бр. 62 от 5 август 2022 г.; 
ЗСВ) като противоречащи на чл. 127, т. 5 от 
Конституцията на Република България.
В искането за задължително тълкуване на 
чл. 126, ал. 2 в частта „надзор за законност“ във 
връзка с чл. 127 от Конституцията на Репуб­
лика България Министерският съвет посочва 
необходимост от задължително тълкуване с 
оглед на „констатирани случаи на възлагания 
от главния прокурор на проверки по реда на 
надзора за законност, които „изглежда надви-
шават основната функция на прокуратурата 
като подсистема на съдебната власт“, тъй като 
обхващат „всички сфери на управление“ и 
„всички административни нива“. 
Вносителят твърди, че дейността на проку-
ратурата по чл. 127 от Конституцията е тълку-
вана „разширително“ както в прокурорската 
практика, така и от законодателя – чрез ЗСВ. В 
искането се поддържа, че предметният обхват 
на редица извършени проверки от страна на 
прокуратурата „изглежда напълно неотносим 
към основната функция на прокуратурата 
като подсистема на съдебната власт“. Така 
„потенциално“ се засягат всички сфери на 
управление и всички органи на централната 
и местната власт, което според Министерския 
съвет „е в противоречие със схващането на 
конституционния законодател, изяснено от 
Конституционния съд“.
Министерският съвет посочва, че за да се 
избегне разширителното тълкуване на цити-
раните конституционни разпоредби, поставе-
ният тълкувателен въпрос следва да получи 
следния отговор: „… разбирането, според което 
главният прокурор, осъществявайки надзор 
за законност върху дейността на прокурорите, 
възлага извършването на проверки за спазване 
на законността във всички сфери на управ­
ление и на всички административни нива, 
не съответства на вложения в посочените 
в тълкувателния въпрос норми на чл. 126, 
ал. 2 във връзка с чл. 127 от Конституцията 
на Република България смисъл от конститу-
ционния законодател“.
В искането за обявяване на противоконсти-
туционност на разпоредбата на чл. 145, ал. 1, 
т. 3 в частта относно думите „и действия“ и „и 
ревизии“, и т. 6 в частта относно думите „или 
друго закононарушение“ от Закона за съдебната 
власт Министерският съвет поддържа, че „в 
правната теория преобладаващото разбиране 
не поддържа широките предели на дейността 
в активността на прокурорската институ-
ция“. Твърди се, че „внимателният прочит“ 
на разпоредбата на чл. 145 от ЗСВ „повдига 
въпроса доколко с нея не само се очертават 
правомощията на прокуратурата, чрез които 
се упражняват конституционните є функции, 
но и дали последните не се разширяват така, 
че да излизат извън конституционно устано-
вените предели на чл. 127 от Конституцията 
на Република България“. 
Според вносителя разпоредбата на чл. 145, 
ал. 1, т. 3 от ЗСВ предписва възлагане от 
прокурора на проверки не само при данни 
за незаконосъобразни актове, но и за неза-
коносъобразни действия, което разширява 
изключително правомощията на прокурату-
рата, в резултат на което вместо последващ, 
надзорът, упражняван от прокуратурата, се 
превръща в предварителен и „се разпростира 
върху неограничени по своя характер дейности 
на изпълнителната власт“. 
Министерският съвет твърди в искането, 
че „нито едно от правомощията на прокурату-
рата, предвидени в чл. 127 от Конституцията, 
не предполага прокурор да упражнява надзор 
или да надзирава дейността на всеки правен 
субект в държавата или в общината, още по-
малко да предотвратява закононарушения“. 
Според Министерския съвет правомощието на 
прокурора по чл. 145, ал. 1, т. 6 ЗСВ да прилага 
предвидените от закона мерки при наличие 
на данни не само за извършено престъпление, 
но и за извършено друго „закононарушение“ 
представлява „превантивно правомощие на 
прокуратурата“ и е характерно за общия 
надзор за законност, какъвто не е предвиден 
в действащата Конституция.
Конституционният съд, за да се произне-
се по допустимостта на искането, съобрази 
следното:
Вносител на искането е Министерският 
съвет на Република България, който съглас-
но чл. 150, ал. 1 от Конституцията е субект, 
оправомощен да сезира Конституционния съд.