Държавен вестник, бр. 65, 2018 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  65
Конституционното изискване за независимост 
на съдиите, прокурорите и следователите ще 
бъде удовлетворено, когато на законово ниво 
е заложен и се прилага надежден и ефективен 
механизъм за вътрешнослужебна селекция 
при преместване и повишаване на кадрите 
въз основа на ясни правила и процедури. 
Нормата на чл. 193, ал. 6 ЗСВ не може 
да бъде разглеждана и оценявана по друг 
начин освен като своеобразно продължение 
на една легитимна конкурсна процедура. 
Този извод следва от систематичното място 
на оспорената разпоредба в ЗСВ – в раздел 
IIа „Конкурс за повишаване в длъжност и за 
преместване на съдия, прокурор и следова­
тел в органите на съдебната власт. Избор на 
административни ръководители в органите 
на съдебната власт“, и е част от специалните 
законови материалноправни и процедурни 
изисквания, уреждащи финализирането на 
конкурсните процедури. Тя е предназначена 
да осигури законов регламент в хипотезата 
на попълване на част от освободените в 
съответния орган на съдебната власт места 
чрез нормирането на изрични, конкретни 
правила. Става дума за предварително обя­
вен и проведен конкурс по един предвидим, 
справедлив и еднакъв за всички участници в 
него начин. В този смисъл, като предвижда 
овакантената длъжност да се заеме от след­
ващия по ред кандидат, участвал в проведен 
конкурс за повишаване или за преместване и 
получил крайна оценка не по-ниска от много 
добър „5,00“, оспорената разпоредба създава 
необходимите гаранции за възможностите 
за професионално развитие и израстване на 
съдиите, прокурорите и следователите.
Атакуваната норма на чл. 193, ал. 6 ЗСВ 
идва да удовлетвори евентуално възникнала 
в 9-месечен срок от приключване на пред­
ходна конкурсна процедура обективна по­
требност от заемане на овакантена длъжност 
в орган на съдебната власт. Възприетото от 
законодателя разрешение е предпоставено 
от легитимна и конституционно оправдана 
цел – да се предвиди надежден и работещ 
механизъм за преодоляване на евентуални 
кадрови дефицити в системата на съдебната 
власт. Това е така, защото нормалното функ­
циониране на нейните органи е онази търсена 
и необходима предпоставка за постигане на 
конституционното изискване за ефективна 
защита на правата и законните интереси на 
гражданите, юридическите лица и държавата. 
В този смисъл целта на обсъжданата уредба е 
изцяло в унисон с основната конституционна 
функция на съдебната власт по чл. 117, ал. 1 
от Конституцията. 
Дължимата съдебна защита на правата на 
гражданите, юридическите лица и държавата 
като част от конституционните функции на 
съдебната власт се намира в пряка връзка 
с принципа на нейната независимост. Коре­
лацията между независимостта на съдебната 
власт като цяло и независимостта на всеки 
отделен съдия, прокурор и следовател не­
съмнено изисква кадровото обезпечаване 
на всеки орган на съдебната власт да се 
извършва въз основа на такава селекция на 
кадрите, която да има за резултат повишаване 
на най-добрите – тези, показали най-висо­
ки професионални резултати и нравствени 
качества. По този начин, за да удовлетвори 
така формулираната легитимна цел, законо­
дателят е избрал конкурсното начало като 
средството, необходимо за постигането є. В 
случая това начало е допустимо, оправдано, 
подходящо и оптимално в условията на де­
мократичното управление.
Действително конкурсите за повишаване 
или за преместване в орган на съдебната власт 
са път за кариерно израстване на съдиите, 
прокурорите и следователите като едно от 
специфичните проявления на правото им на 
труд. Кариерното израстване обаче не може да 
се третира нито като конституционно право, 
нито има приоритет пред необходимостта 
своевременно да се запълват освободени 
места в органите на съдебната власт, защото 
поначало защитата на правата и свободите 
на всички членове на обществото предполага 
създаването на такава законова уредба, която 
да гарантира всички аспекти на ефективното 
и безпрепятствено функциониране на съдеб­
ната власт. Ето защо кариерното израстване 
не може да бъде защитено като самоцел, и 
то от характер да дерогира целия комплекс 
от нормативно скрепени средства, развиващи 
конституционните основи на съдебната власт. 
По същество атакуваната уредба понача­
ло не прегражда възможността за участие в 
конкурс по реда на раздел IIа от глава девета 
на ЗСВ. С изрично визирания 9-месечен срок 
след провеждане на конкурсна процедура за 
повишаване, респ. преместване, изрично са 
очертани темпоралните граници на предви­
дения в нормата на чл. 193, ал. 6 ЗСВ ред 
за запълване на вакантни длъжности. След 
изтичането на този срок и при ново овакан­
тено място в орган на съдебната власт на 
общо основание се обявява и провежда нова 
конкурсна процедура.
Съпоставката между срока по чл. 193, ал. 6 
ЗСВ и времето, необходимо за организиране и 
произвеждане на нов конкурс за повишаване 
или за преместване до окончателното му фи­
нализиране, с оглед и на правната възможност 
за съдебно обжалване от заинтересованите 
лица показва, че е постигнат нужният в тази 
хипотеза баланс между водещото конкурсно 
начало и своевременното преодоляване на 
кадровите дефицити, възникващи при ос­
вобождаване на длъжности в органите на 
съдебната власт.