Държавен вестник, бр. 99, 2010 г., стр. 112

СТР.  112	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  99
Член ІІ
В тази конвенция геноцид е всяко от 
следните действия, извършени с намерение 
да бъде унищожена изцяло или отчасти една 
национална, етническа, расова или религиозна 
група като такава:
а) убиване на членове на групата;
b) причиняване на тежки телесни или ду­
шевни повреди на членове на групата;
c) умишлено налагане на групата на условия 
на живот, целящи нейното пълно или частично 
физическо унищожение;
d) налагане на мерки за предотвратяване 
на ражданията в групата;
e) насилствено предаване на деца от групата 
на друга група.
Член ІІІ
Следните действия са наказуеми:
а) геноцид;
b) заговор за извършване на геноцид;
c) пряко и публично подстрекателство за 
извършване на геноцид;
d) опит за извършване на геноцид;
e) съучастие в геноцид.
Член ІV
Лицата, извършили геноцид или което и 
да е друго действие, посочено в член ІІІ, се 
наказват независимо дали са отговорни по 
конституция управляващи, държавни служители 
или частни лица.
Член V
Договарящите страни се задължават да 
вземат съгласно техните съответни консти­
туции необходимите законодателни мерки за 
осигуряване изпълнението на разпоредбите на 
тази конвенция, и по-специално да предвидят 
ефективни наказания за лицата, виновни за 
извършването на геноцид или на което и да е 
друго действие, посочено в член ІІІ.
Член VІ
Лицата, обвинени в геноцид или в което 
и да е друго действие, посочено в член ІІІ, 
трябва да бъдат съдени от компетентен съд на 
държавата, на чиято територия действието е 
било извършено, или от международен наказа­
телен съд, който може да бъде компетентен по 
отношение на онези договарящи страни, които 
са признали неговата юрисдикция.
Член VІІ
Геноцидът и другите действия, посочени в 
член ІІІ, няма да се смятат като политически 
престъпления, що се касае до екстрадицията.
Договарящите страни се задължават в такъв 
случай да допускат екстрадицията в съответ­
ствие с тяхното законодателство и действащите 
договори.
Член VІІІ
Всяка договаряща страна може да сезира 
компетентните органи на Организацията на 
обединените нации с оглед последните да 
предприемат в съответствие с Устава на Ор­
ганизацията на обединените нации мерките, 
които смятат за подходящи за предотвратяване 
и преследване на актовете на геноцид или на 
което и да е друго действие, посочено в член ІІІ.
Член ІХ
Споровете между договарящите страни 
относно тълкуването, прилагането или изпъл­
нението на тази конвенция, включително и 
споровете относно отговорността на държава 
по отношение на геноцид или на всяко друго 
действие, посочено в член ІІІ, се отнасят до 
Международния съд по молба на една от стра­
ните в спора.
Член Х
Тази конвенция, чиито английски, китайски, 
испански, френски и руски текст са еднакво 
автентични, носи датата 9 декември 1948 г.
Член ХІ
Тази конвенция е открита за подписване 
до 31 декември 1949 г. за всеки член на Ор­
ганизацията на обединените нации и за всяка 
държава – нечленка, на която Общото събрание 
е изпратило покана за тази цел.
Тази конвенция подлежи на ратификация 
и ратификационните документи се депозират 
при Генералния секретар на Организацията на 
обединените нации.
След 1 януари 1950 г. всеки член на Ор­
ганизацията на обединените нации и всяка 
държава – нечленка, която е получила посо­
чената покана, може да се присъедини към 
тази конвенция.
Документите за присъединяване се депозират 
при Генералния секретар на Организацията на 
обединените нации.
Член ХІІ
Всяка договаряща страна може по всяко 
време чрез уведомление, адресирано до Гене­
ралния секретар на Организацията на обеди­
нените нации, да разпростре прилагането на 
тази конвенция върху всички или която и да 
е от териториите, за чиито външни отношения 
тя е отговорна.
Член ХІІІ
В деня, в който първите двадесет докумен­
та за ратификация или присъединяване бъдат 
депозирани, Генералният секретар съставя 
протокол, като изпраща препис от него до 
всички държави – членки на Организацията на 
обединените нации, и до държавите – нечленки, 
посочени в член ХІ.
Тази конвенция влиза в сила на деветдесетия 
ден след датата на депозиране на двадесетия 
документ за ратификация или присъединяване.
Всяка ратификация или присъединяване, 
извършени впоследствие след тази дата, вли­