Държавен вестник, бр. 40, 2025 г., стр. 7

БРОЙ  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
ва, че така ще легитимира по-висока тежест 
на всеки отделен мандат чрез завишаване на 
прага, необходим за получаването му. Зая­
вява също, че с оспорената законова уредба 
се нарушават „принципите на общо и равно 
избирателно право на отделните граждани, 
определя се различна тежест на гласовете 
на избирателите и практически се придава 
значимост единствено на гласовете, дадени за 
конкретна партия, коалиция или независим 
кандидат“, като „на практика се обезсмисля 
предвидената възможност да се гласува с 
„Не подкрепям никого“. Посочва, че като 
признава за действителни бюлетините „Не 
подкрепям никого“ (чл. 437, ал. 2, т. 9 ИК), 
а същевременно обезсмисля възможността 
за гласуване с тази опция, законовата уредба 
се явява вътрешнопротиворечива, с което се 
накърнява правната сигурност като компонент 
на правовата държава.
С определение от 26.09.2024 г. Конститу­
ционният съд е допуснал искането за разглеж­
дане по същество.
Писмени становища и правни мнения по 
делото са представени от: Централната изби­
рателна комисия, Висшия адвокатски съвет, 
Съюза на юристите в България, Асоциация 
„Прозрачност без граници“, проф. д-р Емилия 
Друмева и проф. д-р Михаил Константинов.
Висшият адвокатски съвет, Съюзът на
юристите в България, Асоциация „Проз­рачност 
без граници“, проф. д-р Емилия Друмева и 
проф. д-р Михаил Константинов се обединя­
ват в подкрепа на извод за основателност на 
искането поради противоречие на оспорената 
законова уредба с принципите на правовата 
държава (чл. 4 от Конституцията), на равен­
ството на гражданите пред закона (чл. 6, ал. 2 
от Конституцията) и на всеобщото, равно и 
пряко избирателно право (чл. 10 от Консти­
туцията). В представените от тях становища и 
правни мнения се обосновава, че уредбата на 
възможността да се гласува с „Не подкрепям 
никого“ е вътрешнопротиворечива. Поддържа 
се, че предвиждането на тази правна възмож­
ност, което по същество е упражняване на 
отрицателен вот срещу всички политически 
партии, без тези бюлетини да се отчитат при 
определяне на изборния резултат, нарушава 
принципа на оправданите правни очаквания. 
Макар и признати за действителни, гласовете 
„Не подкрепям никого“ се приравняват на 
липса на глас, което лишава всички гласу­
вали по този начин от реализиране на тях­
ното избирателно право. Така на практика 
подаденият вот „Не подкрепям никого“ се 
третира от законодателя като действителен, 
но от него не възникват правни последици, 
а единственото му значение е за целите на 
статистическите данни от проведените избори 
и за отчитането на избирателната активност. 
В резултат законодателят придава различна 
тежест на гласовете на избирателите и от­
чита само гласовете, упражнени в полза на 
конкретна партия, коалиция или независим 
кандидат. По този начин гражданите, посо­
чили „Не подкрепям никого“, са поставени в 
същото правно положение, в което се намират 
тези, които изобщо не са упражнили своето 
активно избирателно право, а това обезсмисля 
направения от тях избор, макар и същият да е 
изрично предвиден като възможност в закона.
Проф. Друмева обръща внимание, че сми­
сълът и предназначението на изборите е „да 
имат резултат“, а въведената опция за гласу­
ване с „Не подкрепям никого“ според нея „не 
работи в тази посока“, а напротив – действа 
„деструктивно и застрашава демократичните 
основи на държавата“. Прави извод, че този 
начин на гласуване „по същество е отказ от 
основно право, чието упражняване е жизне­
новажно за демокрацията“.
Проф. Константинов, без да се ангажира 
с правна преценка относно конституционосъ­
образността на оспорената законова уредба, 
заявява, че възможността да се гласува с 
„Не подкрепям никого“ е била въведена „по 
конкретен повод, който вече не е актуален“, 
поради което „редно е тези гласове да бъдат 
махнати от ИК или поне да не се отчитат по 
какъвто и да е начин“. 
Централната избирателна комисия (ЦИК) 
не споделя доводите на вносителя на искането. 
Излага аргументи, че с въвеждането на оп­
цията за упражняване на вот „Не подкрепям 
никого“ се постига справедлив баланс между 
въведеното от законодателя изискване за за­
дължително гласуване и възможността изби­
рателите, задължени да гласуват, съзнателно и 
изрично да заявят, че не подкрепят нито един 
от кандидатите, като подадат действителен глас 
в този смисъл. В допълнение ЦИК обръща 
внимание, че при уважаване на искането би 
настъпил „дисбаланс в нормативната уредба“, 
тъй като при останалите пропорционални 
избори – за Велико Народно събрание, за 
Народно събрание и за членове на Европей­
ския парламент от Република България – ще 
продължи да действа правилото, според което 
гласовете „Не подкрепям никого“ не се отчи­
тат при определяне на изборния резултат, а 
същевременно по отношение на изборите за 
общински съвет „ще възникне хипотетична 
възможност избраните общински съветници 
да са определени с гласовете на по-малко 
избиратели, гласували за кандидатска листа, 
отколкото гласували с „Не подкрепям никого“.
Конституционният съд, като обсъди до­
водите в искането, постъпилите по делото 
писмени становища и правни мнения, както и 
относимата правна уредба, за да се произнесе, 
взе предвид следното:
Разпоредбата на § 1, т. 14 ДР на ИК де­
финира понятието „общинска избирателна 
квота“ по смисъла на ИК, като определя, че 
„общинска избирателна квота“ е частното от 
делението на общия брой на действителните 
гласове, с изключение на тези по чл. 438,