Държавен вестник, бр. 119, 2002 г., стр. 57

Б Р О Й  119
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  57
женото се подкрепя в още по-голяма степен от
възможността при смърт на осигурения на нас-
ледниците да се отпусне пенсия в съответствие
с вида на личната пенсия за инвалидност, която
починалият би получил като инвалид със загу-
бена работоспособност повече от 90 на сто (чл.
83, ал. 2 КЗОО). Ако същият е придобил право
на пенсия за осигурителен стаж и възраст, на
полагащите се наследници ще се отпусне нас-
ледствена пенсия, определена като пенсия за
осигурителен стаж и възраст, ако това е по-
благоприятно за тях. Последният аргумент на
заинтересуваната страна в подкрепа на стано-
вището, че жалбата е неоснователна, е, че ако
се приеме, че обжалваната разпоредба е неза-
коносъобразна, то биха се нарушили възприе-
тите от 2000 г. нови условия за придобиване на
право на пенсия и до нарушаване на основния
принцип, възприет в осигурителното законода-
телство, а именно принципа за равнопоставе-
ност на осигурените лица.
Върховният административен съд, петчле-
нен състав, след като прецени доводите на стра-
ните и представените доказателства, приема
следното:
Жалбата е допустима. Предмет на съдебния
контрол за законосъобразност е подзаконов
нормативен акт с неограничен кръг адресати,
поради което правен интерес от обжалването
му имат всички физически лица и юридически
лица, които считат, че противоречи на норми
от по-висок ранг, без да е необходимо да доказ-
ват наличието на пряк и личен интерес. Пода-
ването на жалба срещу нормативен акт не е
ограничено и със срок.
Разгледана по същество, жалбата е основа-
телна.
Правото на пенсия е субективно материал-
но право на осигуреното лице, което възниква
при наличието на определени материалноправ-
ни предпоставки. В българското осигурително,
респективно пенсионно законодателство, а
именно в Кодекса за задължителното общест-
вено осигуряване, в сила от 1.I.2000 г., в глава
шеста е уредено задължителното пенсионно
осигуряване. В него по реда на последователно-
то регламентиране на отделните видове пенсии
са посочени конкретните материалноправни
предпоставки за възникване на право на пен-
сии, свързани с трудовата дейност на осигуре-
ните лица, както и останалите видове пенсии, а
именно тези, несвързани с трудовата дейност,
както и тези, които са свързани с наследяване-
то им. В разпоредбата на чл. 68 КЗОО са уреде-
ни тези предпоставки за възникване на правото
на пенсия за осигурителен стаж и възраст. Те са
две—навършване на определена възраст, която
не е постоянна величина, а е променлива. Тази
нейна характеристика ще бъде премахната през
2005 г., когато се достига пределната 63-годиш-
на възраст за мъжете, и през 2009 г., когато се
достига пределната 60-годишна възраст за же-
ните. Втората такава предпоставка е наличие-
то на “минимален брой” точки, които предс-
тавляват общ сбор от възрастта, измерена в
години, и броя на годините от осигурителния
стаж. Това е осигурителен стаж по смисъла на
чл. 9 КЗОО, а именно времето, за което са вне-
сени или са дължими осигурителни вноски. Това
изискване за точки също е динамично и се из-
разява в нарастване с по 1 точка за всяка кален-
дарна година, като се стигне до 100 за мъжете
и 94 за жените. В разпоредбата на чл. 68 КЗОО,
а именно на ал. 4, е уредено и правото на пенсия
в “намален” размер. Тя се отнася за случаите,
при които сборът от точките е по-малък от
величините, установени в чл. 68, ал. 1—3 КЗОО.
В тези случаи правото на пенсия възниква при
по-ниски показатели и специфични предпостав-
ки, а именно обща възраст за мъжете и жени-
те—навършени 65 години, и общ осигурителен
стаж от 15 години както за мъжете, така и за
жените, от които 12 години “действителен стаж”,
т.е. реално положен труд, а не случаите на при-
равнен такъв по силата на правна норма.
Наследствената пенсия е периодично парич-
но плащане от средствата на фонд “Пенсии”,
което се дължи на наследниците на осигурено-
то лице при настъпване на осигурения социа-
лен риск “смърт”. Целта е да се заместят лип-
сващите средства за издръжка, които наслед-
ниците на починалото осигурено лице са полу-
чавали от него приживе.
Съгласно чл. 80, ал. 1 КЗОО личните пенсии
могат да преминават в наследствени, с изклю-
чение на изчерпателно изброените в същата
разпоредба видове пенсии. При осъществяване
на нормативно предвидените предпоставки за
това—настъпила смърт на осигуреното лице,
право на лична пенсия на наследодателя, нали-
чие на правоимащо лице от кръга на тези също
изчерпателно изброени в разпоредбата на чл.
80, ал. 2 КЗОО, а именно деца, преживял съпруг
и родители на починалото лице, загуба на сред-
ства за издръжка поради смърт на наследодате-
ля, личната пенсия преминава в наследствена
такава. Следва да се отбележи, че понятията
“наследник” и “наследодател” в осигурително-
то право, в частност пенсионното, се ползват с
известна условност, понеже не се касае за нас-
ледяване по смисъла на наследственото право,
а за придобиване на наследствена пенсия. Тя се
изплаща не от наследствената маса, а от фонд
“Пенсии” на Държавното обществено осигуря-
ване, в който наследодателят в качеството му
на осигурено лице е участвал чрез осигурител-
ните си вноски.
В изпълнение на законовата делегация на
чл. 106 КЗОО е издадена Наредбата за пенсии-
те, приета с Постановление № 30 от 10.III.2000 г.
на Министерския съвет. В раздел IV “Наследс-
твени пенсии”, чл. 32 от цитираната наредба, е
предвидено, че при преценяване правото на
наследствена пенсия за осигурителен стаж и