Държавен вестник, бр. 78, 2006 г., стр. 71

Б Р О Й  78
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  71
Чл. 22. (1) Сумите, които подлежат на възста-
новяване от презастрахователи, във връзка с из-
платените през същия период претенции от зас-
трахователя, се отчитат като дял на презастрахо-
вателите и в случаите, когато разчитането с пре-
застрахователите е в следващ отчетен период.
(2) Неполучените към датата на отчета суми,
отчетени като дял на презастрахователите в
изплатените претенции, се отразяват като взе-
мане в актива на баланса.
Чл. 23. (1) Брутната сума на резерва за пред-
стоящи плащания включва сумите за всички
възникнали преди края на отчетния период,
предявени и непредявени пред застрахователя,
претенции, които не са платени към същата дата,
както и разходите, които предстоят да бъдат
извършени по уреждането на тези претенции.
(2) Вземанията по регреси и абандони не се
приспадат от резерва за предстоящи плащания
и се отразяват като вземане в актива на баланса
или задбалансово, като условни активи.
(3) Делът на презастрахователя в резерва за
предстоящи плащания се отразява като отри-
цателна величина в пасива на баланса.
Чл. 24. (1) В отчета за доходите разходите се
класифицират в следните основни категории:
1. оперативни разходи:
а) аквизиционни разходи;
б) административни разходи;
2. разходи по уреждане на претенции—включ-
ват се към възникналите претенции;
3. инвестиционни разходи;
4. други.
(2) Аквизиционните разходи се признават
като разходи на застрахователя за срока на съ-
ответните застрахователни договори по един от
следните два метода:
1. метод 1: аквизиционните разходи се приз-
нават в пълен размер като разход през отчетния
период, в който са възникнали, като калкулира-
ните се приспадат от премиите при определяне
на пренос-премийния резерв, а при определяне
на математическия резерв по застраховки “Жи-
вот” се приспадат чрез “цилмерови квоти”;
2. метод 2:
а) по общо застраховане—възникналите ак-
визиционни разходи се пренасят (отлагат) за
следващи отчетни периоди пропорционално на
пренос-премийния резерв; отложените аквизи-
ционни разходи се отчитат като отделна пози-
ция в актива на баланса; за свързаните презаст-
рахователни комисиони изречение първо се при-
лага съответно; свързаните презастрахователни
комисиони се отразяват в пасива на баланса;
б) по животозастраховане—възникналите
през отчетния период и непогасени аквизици-
онни разходи се пренасят (отлагат) за бъдещи
периоди, през които се очаква да бъдат погасе-
ни от добавките за аквизиция, калкулирани в
договорените бъдещи премии; отложените ак-
визиционни разходи се отчитат като отделна
позиция в актива на баланса и се амортизират
в същата пропорция, в каквато са разпределени
добавките за аквизиция в бъдещите премии; за
свързаните презастрахователни комисиони из-
речение първо се прилага съответно; свързани-
те презастрахователни комисиони се отразяват
в пасива на баланса.
(3) Възникналите през отчетния период ак-
визиционни разходи не се отлагат, ако е налице
някое от следните обстоятелства:
1. договорената премия позволява погасява-
нето на аквизиционните разходи в периода, в
който са възникнали;
2. заложените добавки за аквизиционни раз-
ходи в бъдещите премии не са достатъчни да
покрият отложените аквизиционни разходи;
3. получаването на бъдещите премии е неси-
гурно с оглед очакванията относно полиците,
които ще бъдат прекратени, или въз основа на
други допускания.
(4) Счетоводното третиране на комисиони-
те на застрахователни посредници следва сче-
товодното третиране на премийния приход.
Съпоставимостта на разходите с приходите се
осигурява с прилагането на методите, посоче-
ни в ал. 2.
Г л а в а  п е т а
МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ПРИЗ-
НАВАНЕТО И ОЦЕНКАТА НА АКТИВИТЕ
Раздел I
Начин и ред за оценка на активите на
застрахователите
Чл. 25. Оценката на финансовите активи на
застраховател се извършва в съответствие с
МСС 39 “Финансови инструменти: признаване
и оценяване”, в зависимост от начина, по който
са класифицирани, в следните четири групи:
1. финансовите активи, класифицирани
като “държани до падеж” и “кредити и взема-
ния”, се оценяват по амортизирана стойност,
като се прилага методът на “ефективния лих-
вен процент”;
2. финансовите активи, класифицирани като
“държани за търгуване” и “налични за продаж-
ба”, се оценяват по тяхната справедлива стой-
ност, която е пазарната им цена, или ако нямат
пазарна цена—чрез използване на съответните
приложими методи.
Чл. 26. Финансовите активи по чл. 25, т. 2
на застраховател се оценяват първоначално (при
придобиването им) и последващо (ежемесеч-
но), наричано по-нататък “последваща оценка”,
както следва:
1. при първоначално признаване—по спра-
ведлива стойност към момента на придобива-
нето (цена на придобиване плюс преките разхо-
ди по сделката);
2. при последващо оценяване—въз основа на
пазарните цени към края на предходния месец
или по други приложими методи, за всеки фи-
нансов инструмент, по съответния ред и начин,
определен в тази наредба.
Чл. 27. (1) Последваща оценка на държав-
ните ценни книжа, емитирани в страната, се
извършва по средна цена на всяка емисия за
последния работен ден на съответния месец на
вторичния междубанков пазар. Средната цена
на емисия се формира като средноаритметична
от цените “купува” и “продава”, обявени от не