Държавен вестник, бр. 90, 2013 г., стр. 3

БРОЙ  90	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
3. когато не отговаря на изискванията на 
чл. 3, ал. 5.
Чл. 5. (1) Средствата за официална иден­
тификация се считат за невалидни:
1. при пълна или частична невъзможност 
да се разчита надписът/номерът им; 
2. когато животното, на което са били 
поставени, е умряло;
3. при повреждане по време на поставя­
нето им.
(2) Комплект се обявява за невалиден, кога­
то всичките му части са обявени за невалидни.
(3) Средствата за официална идентификация 
се обявяват за невалидни от лицето, на което 
са зачислени към момента на обявяването, чрез 
съставяне на протокол, който предоставя на 
съответната областна дирекция по безопасност 
на храните (ОДБХ). Изпълнителният директор 
на БАБХ утвърждава образец на протокола.
(4) Средствата за официална идентифика­
ция, обявени за невалидни по реда на ал. 3, 
се предоставят в ОДБХ.
(5) Редът и срокът за унищожаване на 
невалидните средства за идентификация се 
определят с инструкция, утвърдена от изпъл­
нителния директор на БАБХ.
Раздел III
Специфични изисквания към средствата за 
официална идентификация
Чл. 6. Средствата за официална иденти­
фикация на животните са:
1. комплект ушни марки за едри преживни 
животни (ЕПЖ);
2. комплект ушни марки – ушна марка и 
електронна ушна марка за дребни преживни 
животни (ДПЖ);
3. ушна марка за свине (СВ);
4. инжектируем транспондер за еднокопит­
ни животни (ЕКЖ);
5. инжектируем транспондер за домашни 
любимци от видовете, които подлежат на 
идентификация.
Чл. 7. Средствата за официална иденти­
фикация на ЕПЖ трябва да отговарят на 
следните специфични изисквания:
1. да бъдат с жълт цвят;
2. състоят се от две части с минимални 
размери – дължина 45 мм и ширина 55 мм;
3. структурата на номера е следната:
BG xx xxxxxx, като BG е кодът на България, 
първите две цифри показват кода на произво­
дителя и/или търговеца, а следващите шест 
цифри са поредният номер на средството за 
официална идентификация;
4. надписите на всяка част съдържат абре­
виатурата на компетентния орган на латиница 
(BFSA), като символите са с минимална ви­
сочина 5 мм; те са разположени на три реда 
и са в черен цвят, както следва:
(5) Българската агенция по безопасност на 
храните осъществява контрол на средствата 
за официална идентификация, определя пред­
назначението, структурата и интервалите в 
номерацията им, разпределението и начина 
на изразходването им. 
(6) Всеки номер на средството за официална 
идентификация е уникален.
Чл. 3. (1) Ушните марки трябва да са:
1. изработени от гъвкав, пластичен мате­
риал;
2. защитени от фалшифициране, лесно да 
се разчитат през целия живот на животното 
и надписът им да не може да се заличава;
3. направени така, че след поставяне на 
животното да останат на мястото на поставяне, 
да не причиняват болка или вреда;
4. от две части – „мъжка“ и „женска“, като 
мъжкият елемент да има усилен пробивен връх.
(2) Ушните марки не могат да се използват 
повторно.
(3) Когато за идентификация на животно 
се използват две ушни марки, те се поставят 
на лявото и дясното ухо на животното и съ­
държат една и съща информация.
(4) Ушна марка за едри преживни животни, 
която се поставя на мястото на изгубена или 
повредена или на която надписът не може да 
бъде разчетен, съдържа същия номер, като 
към надписа се добавя тире и римска цифра, 
показваща поредния номер на подмяната.
(5) Ушна марка за дребни преживни жи­
вотни и свине, която се поставя на мястото 
на загубена или повредена или на която 
надписът не може да бъде разчетен, може да 
съдържа различен номер, като се осигурява 
връзка между стария и новия номер на ушната 
марка в ИИС.
(6) Използваните за официална идентифи­
кация електронни средства за идентификация 
трябва да отговарят на следните изисквания:
1. те са само четими пасивни, използващи 
HDX (Half Duplex) или FDX-B (Full Duplex) 
технология в съответствие със стандарт 
ISO 11784 и стандарт ISO 11785;
2. разчитат се от устройства (четци), отго­
варящи на стандарт ISO 11785 и четящи HDX 
и FDX-B електронни средства; 
3. при използване на портативни четящи 
устройства се четат от разстояние минимум 
12 см за електронна ушна марка и инжекти­
руем транспондер, а при използване на стаци­
онарни четящи устройства – минимум 50 см 
за електронните ушни марки.
Чл. 4. Средството за официална иденти­
фикация e негодно за използване:
1. при производствен дефект;
2. ако вече е използвано;