Държавен вестник, бр. 65, 2023 г., стр. 23

БРОЙ  65	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  23  
тълкуване по чл. 149, ал. 1, т. 1 от Основния 
закон, предвид осъществявания от ВКС и ВАС 
чрез колегиите върховен съдебен надзор за 
точното и еднакво прилагане на законите от 
всички съдилища.
Към настоящия момент е валидно даденото 
правно разрешение в Тълкувателно решение 
№ 5 от 2005 г. по к.д. № 2/2005 г. Безспорно 
е, че в чл. 150, ал. 1 и 2 от Конституцията са 
уредени две възможности за сезиране на Кон-
ституционния съд от ВКС и ВАС, съобразно 
предмета на искането. 
Първата е по ал. 1 в рамките на т.нар. 
абстрактен нормен контрол и тълкуване, къ-
дето ВКС и ВАС са посочени наред с другите 
правоимащи субекти. Овластяването на ВКС 
и ВАС да сезират Конституционния съд, извън 
случаите на конкретно разглеждано дело по 
чл. 150, ал. 2, се отнася до пленумите и общите 
събрания на колегиите като висши структури 
на върховните съдилища, които чрез гласуване 
вземат решения за сезиране на Съда. Особе-
ност, която не е за пренебрегване, е, че тези 
колективни органи, съставени от съдиите от 
съответния върховен съд, не правораздават, 
а приемайки решение със съответното мно-
зинство и сезирайки Конституционния съд, 
упражняват свое властническо правомощие 
по чл. 150, ал. 1 от Конституцията.
Втората възможност е по ал. 2 на чл. 150 от 
Конституцията и този случай се отнася до хи-
потезата, когато при разглеждане на конкретно 
дело съдебен състав констатира несъответствие 
на закона с Конституцията. Тогава искането 
за установяване на противоконституционност 
е от отделен съдебен състав на ВКС/ВАС по 
конкретно дело, т.е. действайки като право-
раздаващ орган по конкретен правен спор, 
и ефектът от сезирането води и до спиране 
на производството по делото, според консти-
туционната уредба. Разпоредбата на чл. 150, 
ал. 2 от Конституцията е насочена единствено 
към упражняване на конкретно правомощие 
от съдебен състав на ВКС/ВАС – с искане за 
установяване на противоконституционност 
на закон (приложимия по делото закон) във 
връзка с разглежданото от него дело. 
Недопустимо е приемането за валидно на 
сезиране на Конституционния съд от съдебен 
състав на ВКС/ВАС с искане за даване на 
задължително тълкуване на конституционна 
разпоредба, основаващо се на чл. 150, ал. 1 във 
връзка с чл. 149, ал. 1, т. 1 от Основния закон.
Така очертаната последователна и непро-
тиворечива практика на Конституционния 
съд по отношение на правомощието на ВКС 
и ВАС да сезират Съда по чл. 150, ал. 1 от 
Конституцията е „преодоляна“ при постано-
вяването на определение по к.д. № 5/2019 г., 
с което е допуснато за разглеждане по същес­
тво искане за задължително тълкуване на 
Основния закон, изходящо от състав на ВКС, 
разглеждащ конкретно гражданско дело. Чрез 
това свое определение Съдът отстъпи от вече 
изложеното разбиране за правомощието на 
ВКС/ВАС чрез пленум или общо събрание 
на колегия да сезира Конституционния съд с 
искане за задължително тълкуване, приемайки 
приложимост на чл. 150, ал. 1 от Основния 
закон и при искане, отправено от съдебен 
състав, разглеждащ конкретен правен спор. 
Надяваме се, че това определение на Съда ще 
остане изолирано и няма да формира трайна 
практика.
До постановяване на определението по к.д. 
№ 5/2019 г. не е било подлагано под съмнение 
посоченото правно разрешение, очертано и от 
тълкувателното решение на Конституционния 
съд и определящо процесуалната легитимация 
на сезиращия субект – ВКС или ВАС, по обща-
та хипотеза на чл. 150, ал. 1 от Конституцията, 
като се отчита и националната традиция и 
спецификата на законодателството, че пле-
нумите и колегиите на върховните съдилища 
не осъществяват правораздавателна дейност, 
а чрез исканията си до Конституционния 
съд, както беше посочено, упражняват свое 
властническо правомощие. 
В конкретния случай тричленният състав 
на ВАС, разглеждащ конкретното администра-
тивно дело, вероятно ръководен от посочената 
дългогодишна практика на Конституционния 
съд относно правомощията на ВКС и ВАС, е 
отнесъл искането за даване на задължително 
тълкуване на чл. 130 от Конституцията до 
съответното Звено за анализи и тълкувател-
на дейност на ВАС с настояване за внасяне 
на предложение до пленума на ВАС. Това 
искане е било отклонено с мотив, че пред 
Конституционния съд вече е образувано 
конституционно дело № 9/2023 г. по искане 
на главния прокурор за тълкуване на същия 
текст от Основния закон и „двете групи въп­
роси са близки по смисъл“. Не е необичайна 
и следващата стъпка на тричленния състав 
на ВАС, тъй като тя наподобява тази по к.д. 
№ 5/2019 г. за сезиране на Конституционния 
съд, основавайки се на чл. 150, ал. 1 във 
връзка с чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията.
Чрез казуалното тълкуване през 2019 г. 
се постига разширяване на кръга на субек­
тите, имащи право да искат задължително 
тълкуване на Конституцията, и се заличават 
границите между ал. 1 и 2 на чл. 150 от Кон-
ституцията по отношение на оправомоще-
ните субекти – съответно между пленарните 
състави или колегиите на двете върховни 
съдилища, упражняващи единствено власт-
нически правомощия, от една страна, и от 
друга – отделните състави на ВКС и ВАС, 
осъществяващи правораздавателна дейност 
по конкретно възложени им дела. Не това е 
имал предвид конституционният законодател 
при уреждане на въпроса относно легитима-