Държавен вестник, бр. 85, 2024 г., стр. 11

БРОЙ  85	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11   
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 9 
от 1 октомври 2024 г.
по конституционно дело № 21 от 2024 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Павлина Панова, и членове: Мариана 
Карагьозова-Финкова, Константин Пенчев, 
Филип Димитров, Надежда Джелепова, 
Атанас Семов, Красимир Влахов, Янаки 
Стоилов, Соня Янкулова, Борислав Бела­
зелков, Десислава Атанасова, при участието 
на секретар-протоколиста Даниела Иванова 
разгледа в закрито заседание на 1.10.2024 г. 
конституционно дело № 21 от 2024 г., доклад­
вано от съдия Надежда Джелепова. 
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията на Република България във 
фазата на произнасяне по допустимост на 
искането по реда на чл. 19, ал. 1 от Закона 
за Конституционен съд (ЗКС).
Делото е образувано на 28.05.2024 г. по 
искане на 16-и състав на Софийския градски 
съд за установяване на противоконституцион­
ност на чл. 287, ал. 1 в частта „по-тежко“ от 
Наказателно-процесуалния кодекс (обн., ДВ, 
бр. 86 от 2005 г.; посл. изм. и доп., бр. 39 от 
2024 г.) (НПК). 
Сезиращият съд твърди и привежда доводи 
за несъответствие на оспорената разпоредба 
с чл. 127, т. 3, предл. 2 от Конституцията 
като резултат от решение на Съда на Евро­
пейския съюз (СЕС) от 9.11.2023 г. по дело
C-175/22, ECLI:EU:C:2023:844, постановено 
по преюдициално запитване, отправено от 
съдебния състав при разглеждане на нака­
зателно от общ характер дело № 369/2021 г. 
по описа на Софийския градски съд, 16-и 
състав, което се отнася до тълкуването на 
чл. 6, § 3 и 4 от Директива 2012/13/ЕС на 
Европейския парламент и на Съвета от 22 
май 2012 г. относно правото на информация 
в наказателното производство и на чл. 47, 
ал. 2 от Хартата на основните права на Ев­
ропейския съюз. 
Според вносителя като последица от 
направения от СЕС извод, че национална 
съдебна практика, която допуска съдът да 
постанови акт по същество по правна ква­
лификация, която не е била надлежно пре­
дявена на подсъдимия и срещу която той не 
е могъл да се защитава, независимо че тя се 
отнася до престъпление, което не е по-теж­
ко наказуемо, не съответства на правото на 
Европейския съюз, се поражда невъзможност 
по разглежданото от него наказателно дело 
да бъде постановена осъдителна присъда с 
прилагането на закон за същото, еднакво 
или по-леко наказуемо престъпление, освен 
ако не бъде уведомен подсъдимият за новата 
правна квалификация и не му бъде дадена 
възможност да подготви защитата си. 
В искането са изложени аргументи, че 
съобразно разпоредбите на НПК няма преч­
ка съдът да уведоми подсъдимия за новата 
правна квалификация, но органът, който 
може да я „формулира“, е единствено про­
курорът в съответствие с предоставеното му 
съгласно чл. 127, т. 3, предл. 2 от Конститу­
цията правомощие да поддържа обвинението. 
Съдебният състав посочва, че в резултат на 
създаденото с решението на СЕС ново прав­
но положение разпоредбата на чл. 287, ал. 1 
НПК проявява ограничително въздействие 
върху правото на прокурора да поддържа 
обвинението, тъй като не му позволява да 
го измени, когато се касае за нова правна 
квалификация на деянието, относима към 
„не по-тежко наказуемо престъпление“, без 
съществено изменение на обстоятелствената 
част на обвинението. 
Според сезиращия съд е необходимо това 
ограничение да отпадне и прокурорът да има 
възможност да измени обвинението, „като 
разшири предмета на делото с твърдение за 
евентуално прилагане на закон за не по-тежко 
престъпление“ без съществено изменение на 
установената фактическа обстановка, което 
съдът официално да приеме, като уведоми 
подсъдимия и му даде възможност да се 
защити срещу него, за да бъде надлежно 
упражнено предоставеното на прокурора от 
Основния закон правомощие по смисъла на 
чл. 127, т. 3, предл. 2 от Конституцията. 
Конституционният съд, за да се произне­
се по допустимостта на искането, съобрази 
следното:
Искането е направено от субект на ини­
циатива по чл. 150, ал. 2 от Конституция­
та – съд (съдебен състав по конкретно дело), 
и е съобразено с изискуемите от чл. 17, ал. 1 
и 2 ЗКС и чл. 18, ал. 1 и 2 от Правилника 
за организацията на дейността на Конститу­
ционния съд (ПОДКС) форма и реквизити.
Предмет на искането е установяване на 
противоконституционност на разпоредба 
от действащ закон, което е правомощие на 
Конституционния съд по чл. 149, ал. 1, т. 2 от 
Конституцията. По същия предмет Конститу­