Държавен вестник, бр. 93, 2013 г., стр. 21

БРОЙ  93	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
(ПЗР) на Наредба Н-18 от 13 декември 2006 г. 
за регистриране и отчитане на продажби в 
търговските обекти чрез фискални устройства, 
наричана по-нататък Наредба Н-18, същата 
се издава на основание чл. 118, ал. 2 и 4 от 
Закона за данък върху добавената стойност 
(ЗДДС) и чл. 9, ал. 1 от Закона за данъците 
върху доходите на физическите лица (ЗДДФЛ). 
Член 118 ЗДДС, озаглавен „Касови бележки“ 
в редакцията на закона към 17 юли 2012 г., 
има следното съдържание: 
Чл. 118. (1) Всяко регистрирано и нере­
гистрирано по този закон лице е длъжно да 
регистрира и отчита извършените от него 
доставки/продажби в търговски обект чрез 
издаване на фискална касова бележка от фи­
скално устройство, независимо дали е поискан 
друг данъчен документ, а получателят е длъжен 
да получи фискалната касова бележка и да я 
съхранява до напускане на обекта.
(2) (Нова – ДВ, бр. 95 от 2009 г., в сила 
от 1.01.2010 г.) Фискалните устройства за­
дължително имат техническа възможност за 
установяване на дистанционна връзка с Наци­
оналната агенция за приходите. Техническите 
изисквания, редът и начинът за изграждането 
и осъществяването на дистанционната връзка 
се уреждат с наредбата по ал. 4, като се съгла­
суват с Българския институт по метрология 
и с Държавната агенция за метрологичен и 
технически надзор.
(3) (Предишна ал. 2 – ДВ, бр. 95 от 2009 г., 
в сила от 1.01.2010 г.) Фискалната касова бе­
лежка (фискалният бон) е хартиен документ, 
регистриращ продажба/доставка на стока или 
услуга в търговски обект, по която се плаща 
в брой, с чек, с ваучер, с банкова кредитна 
или дебитна карта или с други заместващи 
парите платежни средства, издаден от въве­
дено в експлоатация фискално устройство от 
одобрен тип, за което е заверено свидетелство 
за регистрация. Фискална касова бележка 
(фискален бон) е и касовата бележка (систе­
мен бон), издадена от одобрена за съответния 
търговски обект интегрирана автоматизирана 
система за управление на търговската дейност.
(4) (Предишна ал. 3, изм. – ДВ, бр. 95 
от 2009 г., в сила от 1.01.2010 г., доп. – ДВ, 
бр. 99 от 2011 г., в сила от 1.01.2012 г.) При­
лагането на този член, както и условията, 
редът и начинът за одобряване на типа, за 
отмяна на типа, за въвеждане/извеждане 
във/от експлоатация, регистрация, отчитане, 
съхраняване на документи, издавани от/във 
връзка с фискалните устройства и сервизно 
обслужване, експертизите и контролът на 
фискалните устройства (електронни касови 
апарати с фискална памет, фискални принтери 
и електронни системи с фискална памет за 
продажба на течни горива), техническите и 
функционалните изисквания към тях, редът 
и начинът за установяване на дистанционна 
връзка с Националната агенция за приходите 
и за издаване на фискални касови бележки, 
както и минималните реквизити на фискал­
ните касови бележки се определят с наредба 
на министъра на финансите.
Според чл. 9, ал. 1 ЗДДФЛ данъчнозадълже­
ните лица са длъжни да регистрират и отчитат 
извършените продажби на стоки и услуги 
чрез издаване на фискална касова бележка 
от фискално устройство по ред, определен с 
наредба на министъра на финансите, освен 
когато заплащането се извършва по банков 
път или чрез прихващане.
Член 118, ал. 1 ЗДДС установява задълже­
ние за всяко регистрирано и нерегистрирано 
по този закон лице да регистрира и отчита 
извършените от него доставки/продажби в 
търговски обект чрез издаване на фискална 
касова бележка от фискално устройство, неза­
висимо дали е поискан друг данъчен документ, 
както и задължение за получателя да получи 
фискалната касова бележка и да я съхраня­
ва до напускане на обекта. Според ал. 4 на 
чл. 118 прилагането на този член, условията, 
редът и начинът за одобряване, въвеждане 
и извеждане от експлоатация, регистрация, 
контролът на фискалните устройства (елек­
тронни касови апарати с фискална памет, 
фискални принтери и електронни системи с 
фискална памет за продажба на течни горива), 
издаването на фискални касови бележки и 
минималните им реквизити се определят с 
наредба на министъра на финансите.
Член 9, ал. 1 ЗДДФЛ въвежда същото 
задължение за данъчнозадължените лица по 
този закон като това по чл. 118, ал. 1 ЗДДС, 
без да конкретизира, че продажбите следва 
да са извършени в търговски обект и без да 
въвежда задължение за получателя.
Първият спорен въпрос е този, дали задъл­
жените по ЗДДС лица, които осъществяват 
доставки/продажби чрез автомати на само­
обслужване, осъществяват тази своя дейност 
в търговски обект по смисъла на този закон. 
Легалната дефиниция се съдържа в § 1, т. 41 
от ДР на закона: „Търговски обект“ е всяко 
място, помещение или съоръжение (например 
маси, сергии и други подобни) на открито или 
под навеси, във или от което се извършват 
продажби на стоки или услуги, независимо 
че помещението или съоръжението може да 
служи същевременно и за други цели (напри­
мер офис, жилище или други подобни), да е 
част от притежаван недвижим имот (напри­
мер: гараж, мазе, стая или други подобни) 
или да е производствен склад или превозно 
средство, от което се извършват продажби. 
Според определението, дадено с § 1, т. 10  от 
ДР на Наредба Н-18, „автомат на самооб­
служване“ е всяко устройство – електронно, 
електрическо и/или механично, позволяващо 
на потребител да получи от автомата срещу 
заплащане на принципа на самообслужване 
стоки и/или услуги, включително и услуги с 
развлекателен характер.