Държавен вестник, бр. 37, 2000 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й 37
рана в обсъжданото изменение, е противокон-
ституционна. За да се постигне обаче ефектът
на защита на нарушените конституционни прин-
ципи, въздигнати в чл. 19, ал.1 и 2 от Конститу-
цията, следва да се обяви за противоконститу-
ционна само част от атакуваната разпоредба, а
именно изразът “населени места с население
до 5 хиляди жители”. По този начин в правния
мир ще остане разпоредбата “община може да
открие аптека чрез общинско дружество със 100
на сто общинско участие”.
Неоснователно е оплакването в искането за
нарушаване на чл. 19, ал. 4 от Конституцията сре-
щу частта от разпоредбата, визираща извършва-
нето на аптечната дейност само чрез общинско
дружество със 100 % общинско имущество. Чрез
основното начало, формулирано в чл. 19, ал. 4,
конституционният законодател стимулира сдру-
жаването между юридическите лица за постига-
не на стопански и социален напредък. Стопан-
ската дейност на общината не е нейна основна
дейност. Осъществяването на местното самоуп-
равление в общината се свързва преди всичко с
упражняване на административни правомощия.
Затова избирането на един от трите допустими
начина съгласно чл. 51 от Закона за общинската
собственост, чрез който общината ще извършва
аптечна дейност, е въпрос на законодателна пре-
ценка, вместващ се в конституционно допусти-
мите рамки. Социалната функция на общината
по отношение на търговията с лекарства се пос-
тавя на по-преден план пред търговския интерес
на общината от търговията с лекарства. И това е
оправдано, като се има предвид, че държавата
осъществява контрол върху здравните заведения,
както и върху търговията с лекарствени сред-
ства—чл. 52, ал. 5 от Конституцията.
2. По § 127 от преходните и заключителни-
те разпоредби на ЗИДЗЛСАХМ
Според § 127 от преходните и заключител-
ните разпоредби на ЗИДЗЛСАХМ в срок 3 ме-
сеца от влизане в сила на изменението на зако-
на аптеките, открити от събирателни и коман-
дитни дружества и от кооперации на фармацев-
ти, преустановяват дейността си и се закриват.
 Буквалното и смислово тълкуване на текста
сочи, че не само се преустановява дейността на
аптеките, открити от посочените дружества и
кооперации на фармацевти, но и че се прекратя-
ват самите предприятия. Защото аптеката е съв-
купност от права, задължения и фактически
отношения по продажба на лекарства на дребно,
следователно е предприятие по смисъла на чл. 15,
ал. 1 от Търговския закон (ТЗ). Предприятието
на търговеца (независимо дали той е едноличен
или е търговско дружество, респ. кооперация)
представлява принадлежащо на търговеца иму-
ществено право, с което той може да се разпо-
режда, като го прехвърля. Предприятието включ-
ва в себе си не само права и задължения, породе-
ни от търговска дейност, но и фактически отно-
шения с имуществено значение (например кли-
ентелата на предприятието, от която зависи не-
говият  икономически просперитет). А след като
това е така, закриването на аптеки, образувани
от събирателни и командитни дружества и от
кооперации на фармацевти, представлява посе-
гателство върху притежаваното от търговеца
предприятие и в широк смисъл на думата пося-
гане върху правото на собственост по чл. 17 от
Конституцията. Тезата на създателите на изме-
нението на закона (видно от стенограмите на
ХХХVIII Народно събрание при приемане на
ЗИДЗЛСАХМ), че измененията в правния ре-
жим на аптеките не засягат собствеността им,
не издържа от правна гледна точка. Става дума
вече за сфера на защитени права, които съг-
ласно чл. 57, ал. 1 от Конституцията не могат
да бъдат отнемани. Само това е достатъчно,
за да бъде квалифициран атакуваният § 127
от преходните и заключителните разпоредби
на ЗИДЗЛСАХМ като противоконституционен.
Същият извод следва и ако разглежданият
въпрос се свърже с отнемане на разрешението,
дадено на събирателните, командитните дру-
жества и кооперациите на фармацевти да уп-
ражняват аптечна дейност, до което ще се стиг-
не при закриване на посочените аптеки. Разре-
шението за аптечна дейност е администрати-
вен акт с частно-правни последици. Именно по-
ради това то спада към категорията на стабил-
ни, облагоприятстващи административни акто-
ве, създаващи права за лицето, получило разре-
шение. Този акт не може да бъде оттеглен по
свободно усмотрение, а само при установени
със закон условия. В противен случай в област-
та на частно-правните отношения биха се съз-
дали непредвидимост и непредсказуемост, не-
съвместими с пазарното стопанство, което Кон-
ституцията въвежда (вж. чл. 19 от Конституци-
ята). Свободното усмотрение при отнемане на
придобити граждански права е несъвместимо и
с прогласения от чл. 4, ал. 1 на Конституцията
принцип за правовата държава.
3. По § 128 от преходните и заключителни-
те разпоредби на ЗИДЗЛСАХМ
Аналогична на предходната разпоредба е нор-
мата на § 128 ЗИДЗЛСАХМ, според която зава-
рените общински аптеки, с изключение на тези,
които са открити в населени места до 5000 жите-
ли, прекратяват дейността си в срок до 3 месеца.
Изложените в т. 2 от решението съображе-
ния за противоконституционност до голяма
степен са относими към тази разпоредба. Па-
раграф 128 от преходните и заключителните
разпоредби на ЗИДЗЛСАХМ освен това е ак-
цесорен спрямо § 70 ЗИДЗЛСАХМ в частта, с
която е изменен чл. 69, ал. 1 ЗЛСАХМ, и обя-
вяването на чл. 69, ал. 1 ЗЛСАХМ за противо-
конституционен по отношение ограничения-
та общините да откриват аптеки води като
последица и противоконституционността на
разпоредбата на § 128 от преходните и заклю-
чителните разпоредби на ЗИДЗЛСАХМ.