Държавен вестник, бр. 48, 2017 г., стр. 5

БРОЙ  48	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
органите на досъдебното производство и 
други субекти на наказателнопроцесуални 
отношения (служител под прикритие, защитен 
свидетел). Посочва, че ако в наказателното 
производство има добита чрез специални 
разузнавателни средства информация, то тя 
е класифицирана по правилата на Закона за 
защита на класифицираната информация и 
довеждането на такава информация до знани-
ето на лица, които нямат право да я научат, 
съставлява престъпление от общ характер 
съгласно чл. 357 и 360 от Наказателния кодекс. 
Втората група становища са на Върховния 
касационен съд (ВКС), Съюза на съдиите в 
България и проф. д-р Екатерина Михайлова. 
Върховният касационен съд застъпва тезата, 
че в израза „други доклади“ по смисъла на 
чл. 84, т. 16, изречение второ от Конституци-
ята може да се включва и доклад на главния 
прокурор по конкретно наказателно дело, но 
съдържанието на този доклад да бъде съо-
бразено с разпоредбата на чл. 198 НПК, т. е. 
докладът не може да включва информация, 
свързана с разследваните лица, съществото 
на обвинението, събраните или предстоящите 
за събиране доказателства и извършването на 
конкретни процесуално-следствени действия, 
тъй като разгласяването на такава информация 
е възможно да изправи разследването пред 
сериозни трудности и на практика да не може 
да бъде доведено до успешен край. 
Изложени са съображения, че на задължени-
ето на главния прокурор да изготви доклади и 
да не предоставя информация, представляваща 
следствена тайна, е необходимо да кореспон-
дира задължението на Народното събрание 
да поставя въпросите към главния прокурор 
по такъв начин, че отговорите да не изискват 
разкриване на следствената тайна. Твърди 
се, че по този начин няма да бъдат засегнати 
правата на участниците в досъдебната фаза на 
процеса и интересите на правосъдието, от една 
страна, а от друга – ще бъдат удовлетворени 
изискванията за отчетност на прокуратурата.
Според Съюза на съдиите в България На-
родното събрание може да изисква доклад от 
главния прокурор по група от дела или по 
едно конкретно дело, доколкото това е свър-
зано с искане на информация за дейността 
на прокуратурата по прилагането на закона, 
противодействието на престъпността и ре-
ализирането на наказателната отговорност, 
при направено уточнение, че този доклад по 
конкретно дело при никакви обстоятелства не 
трябва да накърнява установената и гаранти-
рана презумпция за невинност. В становището 
се излага разбиране, че конституционният 
текст следва да се тълкува автономно и не се 
обуславя от законодателните решения, приети 
в НПК и ЗСВ, които уреждат правомощията 
на главния прокурор и подчинените му проку-
рори. Твърди се, че предложеният вариант за 
тълкуване не противоречи на други разпоредби 
то є съдържание и последиците от нейното 
прилагане, както и с чл. 87 от Правилника 
за организацията и дейността на Народното 
събрание (ПОДНС), така и с чл. 138а, ал. 4 
от Закона за съдебната власт (обн., ДВ, бр. 62 
от 2016 г., в сила от 9.08.2016 г.), според които 
при обсъждане в парламента на докладите, 
изготвени на основание чл. 84, т. 16, изре-
чение второ от Конституцията, народните 
представители могат да поставят писмени 
въпроси, постъпили от граждани, институции 
и неправителствени организации във връзка 
с тези доклади, на които главният прокурор 
отговаря. Сочи се, че независимостта на съдеб-
ната власт не изключва отчетността, но когато 
се отчита необходимостта от информираност 
на обществото по движението на конкретни 
досъдебни производства, следва да се съблю-
дава процесуалноправната норма на чл. 198 
НПК. Оповестяването на факти и обстоятел-
ства във връзка с оперативно-издирвателната 
дейност, довела до образуване на досъдебното 
производство, събраните доказателства на 
определен етап от развитие на досъдебното 
производство, получената информация чрез 
способите на доказване, използването на 
специални разузнавателни средства, сведе-
нията за защитените свидетели, данните за 
различните следствени версии и др., създава 
реален риск за забава и/или осуетяване на 
наказателното преследване. Поддържа се, 
мотивирано от Решение № 9/2011 г. по к. д. 
№ 7/2011 г. на Конституционния съд, че 
огласяването на информация по конкретно 
производство, представляваща следствена 
тайна, ще постави в риск информационната 
защита на разследването срещу евентуални 
опити за нерегламентирана намеса в него. 
В писменото си правно мнение проф. д-р 
Никола Манев обосновава тезата, че докла-
дите на главния прокурор пред законодател-
ния орган по чл. 84, т. 16, изречение второ 
от Конституцията не могат да бъдат друго 
освен обобщаване, анализ на многобройни 
водени дела по реда на правораздаването 
и досъдебното производство. Те отразяват 
конкретността, но на едно по-абстрактно 
равнище, за разкриването на което се ползват 
и пределно общи критерии – прилагане на 
закона, противодействие на престъпността 
и реализиране на наказателната политика. 
Такива критерии не могат да бъдат изпъл-
нени със съдържание в отделно наказа-
телно производство, защото се предвижда 
инстанционен процесуален контрол от про-
веряваща инстанция – по-горен съд, проку-
рор от горестояща прокуратура. Проф. д-р 
Н. Манев развива съображения, свързани с 
особеностите на досъдебното производство, 
и в частност на разследването, при което 
би могло да се създаде опасност за живота 
и здравето на отделни лица от състава на