Държавен вестник, бр. 51, 2024 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  51
Министърът на вътрешните работи, Дър­
жавната агенция „Безопасност по пътищата“ 
и Висшият адвокатски съвет излагат подробни 
аргументи в подкрепа на конституционосъо­
бразността на чл. 158, ал. 1, т. 1 ЗДвП. На об­
ратното мнение са министърът на транспорта 
и съобщенията и проф. д.ю.н. Цветан Сивков.
Министърът на вътрешните работи в ста­
новището си изтъква, че правото да се управ­
лява моторно превозно средство не е сред 
конституционните права и не засяга пряко 
правото на собственост. Излага аргументи в 
подкрепа на тезата, че държавата има право 
да санкционира правонарушителите и следва 
да не оставя усещане за безнаказаност сред 
гражданите. Поддържа се, че при разглеждане 
на съответствието с Конституцията на разпо­
редбата на чл. 158, ал. 1, т. 1 ЗДвП следва да 
се отчита залегналият в българската правна 
система принцип, че никой не следва да чер­
пи права от неправомерното си поведение и 
че „наложените глоби подлежат на съдебен 
контрол“.
Държавната агенция „Безопасност по 
пътищата“ оспорва тезата на омбудсмана, 
че разпоредбата на чл. 158, ал. 1, т. 1 ЗДвП 
превръща лица, желаещи да повишат ква­
лификацията си, в нарушители, тъй като те 
вече са нарушители веднъж на правилата за 
движение по пътищата и втори път на кон­
ституционното задължение по чл. 58, ал. 1 
от Конституцията да спазват Конституцията 
и законите в страната, включително като 
заплащат наложените им глоби. Агенцията 
посочва, че целта на обученията е да се осъз­
нае значението на правилата за движение по 
пътищата „за предпазване от конфликтни 
ситуации и пътнотранспортни произшествия“. 
Привеждат се аргументи, свързани с целите 
на административното наказание и правото 
на държавата да задейства различни механиз­
ми за въздействие върху нарушилите закона 
граждани в защита на правата на останалите 
граждани. Посочва се алтернативната законова 
възможност за възстановяване на контролните 
точки служебно с изтичането на двегодишен 
срок. Излагат се съображения за липсата на 
ограничения върху правото на собственост 
или правото на защита. Поддържа се, че от­
немането на контролни точки не е санкция, а 
метод за отчитането на рисковото поведение 
на водачите.
Висшият адвокатски съвет смята, че не е 
налице накърняване на правото на защита, и 
изтъква, че оспорената разпоредба, като пред­
вижда облекчен начин за възстановяването 
на частично отнети контролни точки, създава 
„бонус“ за вече санкционирани нарушители 
и няма конституционна пречка достъпът до 
„определена полза“ да бъде ограничен с до­
пълнителни изисквания като изпълнение на 
вече изискуемо вземане.
Министърът на транспора и съобщенията 
сравнява предмета на настоящото дело с този 
на к.д. № 11/2020 г. и к.д. № 7/2023 г. Приема, 
че с оспорената разпоредба се цели събиране 
на вземания по ред, различен от законовия, 
и че неспособността на държавата да събере 
вземанията си не оправдава фактическото 
санкциониране, което следва от чл. 158, ал. 1, 
т. 1 ЗДвП.
В правното си мнение проф. д.ю.н. Цветан 
Сивков поддържа, че настоящото конститу­
ционно дело до голяма степен е аналогично с 
предмета на к.д. № 11/2020 г. и к.д. № 7/2023 г. 
Той развива съображения в подкрепа на тезата, 
че на практика с атакуваната разпоредба се 
заобикаля предвиденият ред за събиране на 
вземания от глоби, наложени за нарушения 
на правилата за движение по пътищата. Проф. 
д.ю.н. Сивков застъпва позицията, че с чл. 158, 
ал. 1, т. 1 ЗДвП се засяга конституционното 
право на защита по чл. 56 от Конституция­
та, защото е ограничен достъпът до съдебен 
надзор върху администрацията.
За да се произнесе, Конституционният съд 
взе предвид следното:
Управлението на моторни превозни сред­
ства е дейност с висока степен на обществена 
опасност. 
По своя характер пътнотранспортните 
произшествия причиняват големи щети на 
гражданите и на обществото: загуба на 
живот, разходи за здравни грижи, време в 
неработоспособност, съдебни дела, поправка 
или възстановяване на имущество. От друга 
страна, както личната свобода на придвиж­
ване, така и свободата на движение на лица, 
стоки и услуги са от голямо значение за всяка 
икономика. 
Разпоредбата на чл. 158, ал. 1, т. 1 ЗДвП 
предвижда един от двата способа за възста­
новяване на отнети контролни точки за отчет 
на извършваните нарушения, а именно „след 
преминато допълнително обучение, но не 
повече от веднъж за срок от 1 година, при 
условие че водачът е изпълнил задълженията 
си по чл. 190, ал. 3, което удостоверява със 
съответните платежни документи“.
В чл. 158, ал. 1, т. 2 ЗДвП е предвиден 
вторият способ за възстановяване на точки 
„служебно, след изтичане на две години, 
считано от датата, на която е влязло в сила 
последното наказателно постановление, с 
което на водача са отнети контролни точки“.
Отнемането на контролни точки не е вид 
наказание и за него е неприложима давността 
по Закона за административните нарушения