Държавен вестник, бр. 76, 2013 г., стр. 76

СТР.  76	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  76
	
(а)	достъпа до консулски служител на дър­
жавата, чиито граждани са моряците; 
и
	
(b) ефективно сътрудничество между кон­
сулите и местните или националните 
власти. 
	
2.	 Съдебното производството срещу мо­
ряци, задържани в чужди пристанища, 
трябва да бъде бързо, законосъобразно 
и при оказване на подходяща консулска 
защита. 
	
3.	 В случай на задържане на моряк по 
каквато и да е причина на територията 
на държава-членка компетентната власт 
трябва да уведоми незабавно държавата, 
чийто гражданин е морякът, и държава­
та, под чието знаме плава корабът му, 
ако морякът изиска това. Компетентната 
власт трябва незабавно да информира 
моряка за правото му на такова искане. 
Държавата, чийто гражданин е моря­
кът, трябва бързо да уведоми неговото 
семейство. Компетентната власт трябва 
да позволи незабавен контакт на кон­
сулските служители на тези държави 
с моряка и редовни посещения през 
целия период на задържане на моряка. 
	
4.	 Всяка държава-членка трябва да пред­
приеме мерки, когато това е необходи­
мо, за осигуряване на безопасността на 
моряците от агресия и други незаконни 
актове, докато техните кораби са в 
нейните териториални води и особено 
когато приближават пристанища. 
	
5.	 Отговорните лица в пристанищата и на 
борда на корабите трябва да положат 
всички усилия, за да улеснят кратките 
престои на моряците на брега, във 
възможно най-кратък срок след прис­
тигането на кораба в пристанището. 
П р а в и л о  4 . 5   –   С о ц и а л н о  о с и г у ­
р я в а н е
Цел: да се гарантира предприемането на 
мерки, целящи осигуряването на моряците на 
достъп до социалното осигуряване
	
1.	 Всяка държава-членка гарантира, че 
всички моряци и доколкото това е 
регламентирано от националното є 
законодателство, и техните семейства 
имат достъп до социалното осигуряване 
в съответствие с Кодекса, без това да 
накърнява всякакви по-благоприятни 
условия, посочени в алинея 8 на член 19 
от Устава на Международната органи­
зация на труда.
	
2.	 Всяка държава-членка предприема 
мерки съобразно националните условия 
индивидуално и чрез международно съ­
трудничество за постепенно постигане 
на всеобхватно социално осигуряване 
на моряците.
	
3.	 Всяка държава-членка гарантира, че 
моряците, които са обект на нейното 
законодателство в областта на соци­
алното осигуряване и доколкото това 
е регламентирано от националното є 
законодателство, и техните семейства 
имат право да се ползват от социално 
осигуряване, което не е по-малко бла­
гоприятно от това, от което се ползват 
работниците и служителите на брега.
Стандарт А4.5 – Социално осигуряване
	
1.	 С оглед постигането на предвиденото в 
Правило 4.5 всеобхватно социално оси­
гуряване трябва да се отчитат следните 
видове социално осигуряване: медицин­
ското обслужване, обезщетения при 
болест, обезщетения при безработица, 
обезщетения за възраст, обезщетения 
за трудови злополуки, семейни обезще­
тения, обезщетения при майчинство, 
обезщетения за неработоспособност, 
наследствени обезщетения, които до­
пълват осигуряването, установено в 
Правило 4.1 за медицинското обслуж­
ване и Правило 4.2 за отговорността 
на корабопритежателя, както и в други 
глави на тази Конвенция.
	
2.	 В момента на ратифициране осигуря­
ването, което всяка държава-членка 
предоставя в съответствие с алинея 1 
на Правило 4.5, включва най-малко три 
от деветте вида социално осигуряване, 
изброени в алинея 1 на този Стандарт.
	
3.	 Всяка държава-членка предприема стъп­
ки в съответствие с националните си 
условия за предоставяне на допълнител­
ното социално осигуряване, предвидено 
в алинея 1 на този Стандарт, на всички 
моряци, които имат постоянно место­
жителство на нейна територия. Това 
задължение може да бъде изпълнено 
например чрез съответните двустранни 
или многостранни споразумения или 
чрез система на осигурителни вноски. 
Така полученото осигуряване не може 
да е по-малко благоприятно от осигу­
ряването, което ползват работниците на 
брега, които живеят на нейна територия.
	
4.	 Независимо от разпределението на 
отговорностите, предвидено в алинея 
3 на този Стандарт, държавите-членки 
могат чрез двустранни и многостран­
ни споразумения и чрез разпоредби, 
приети в рамките на организации за 
регионална икономическа интеграция, 
да определят други правила относно