Държавен вестник, бр. 101, 2015 г., стр. 71

БРОЙ  101	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  71  
здравето действат различно на отделните 
индивиди и обществени групи, като създават 
непрекъснато включване или изключване и 
систематично повишават социалния гради- 
ент на здравето. Този градиент се увеличава 
според нивото на лишения, т.е. колкото е 
по-ниско социалното положение на човек, 
толкова по-лошо е неговото здраве. Хората 
в най-неравнопоставените групи и общности, 
които са обект на много различни видове 
изключващи процеси, са в много по-лошо 
здраве от тези, които са обект на един процес 
или са в по-благоприятна социална група. 
Най-висока степен на здравна уязвимост 
имат неграмотните, бездомните, хората от 
малцинствените групи, продължително и 
трайно безработните, изпаднали в социал-
на изолация и икономическа зависимост от 
действията на държавата, чийто брой нарасна 
след световната икономическа и финансова 
криза. През последните години нараства и 
броят на бежанците и търсещите убежище, 
жертвите на трафик на хора, домашно и дру-
го насилие, които също са силно уязвими. 
Семействата на хора с алкохолна и други 
зависимости, болни с тежки психични и 
физически увреждания са друга категория, 
която има високо ниво на здравна и соци-
ална уязвимост.
Децата в тези групи са в особен риск 
и изискват специално внимание поради 
зависимостта си от възрастните за своето 
оцеляване, уязвимостта им към физически 
и психологически травми и потребностите 
за развитието им, които трябва да бъдат 
изпълнени, за да се гарантира нормалният 
им растеж и развитие. 
Неравенствата се натрупват в течение на 
живота и често продължават с поколения, 
като водят до трайни дефицити в здравето 
и потенциала за развитие на семействата и 
общностите. Когато на определени групи 
влияят множество изключващи процеси, те 
стават особено уязвими и тази уязвимост 
става устойчива във времето. 
Справянето с уязвимостта изисква це-
ленасочена политика за подкрепа на тези 
групи, насочена към създаване на условия 
за по-високо качество на техния живот, не-
зависимост и реално участие в социалния 
живот. Особено значение в тази връзка имат 
мерките за осигуряване на образование, 
квалификация, трудова заетост, превенция 
на насилието и престъпността.
Следва да се има предвид, че тъй като 
голяма част от здравните им проблеми въз-
никват или се влошават от тяхното нерав-
ностойно социално положение, то мерките, 
насочени към тяхното социално включване, 
имат пряко позитивно влияние върху тяхното 
здраве и техния достъп до здравни грижи. 
Специфичните здравни политики, насоче-
ни към здравето на уязвими групи, трябва 
да са насочени към подобряване на достъпа 
и адаптиране на здравните услуги към ха-
рактеристиките на тези групи. 
Програмите за промоция на здравословен 
стил на живот, превенция на хроничните 
незаразни заболявания, сексуално и репро-
дуктивно здраве, превенция на прекомерната 
употреба на алкохол и наркотици, тютюно-
пушене, скрининговите програми и други 
следва да бъдат подходящо адаптирани, за 
да могат да обхванат различните уязвими 
групи от населението.
Особено внимание изискват някои по-
специфични групи, които се отличават с 
комбинираност на проблемите, в т.ч. тежки 
заболявания и увреждания, които ги поставят 
в още по-уязвимо положение. 
В тази връзка трябва да бъдат предприети 
мерки за подобряване на достъпа до здравни 
услуги на всички деца, бременни и родил-
ки от уязвими групи, в т.ч. чрез развитие 
на мобилни услуги в общността. Услугите 
следва да са насочени към ранно обхващане 
на бременните, наблюдение по време на бре-
менността, своевременна хоспитализация на 
родилките, правилно отглеждане на децата и 
обхващане с имунизации и др. Особено вни-
мание следва да се обърне на превенцията на 
ранната раждаемост, семейното планиране и 
сексуалното и репродуктивното здраве (Виж 
Политики 1.2 и 1.3).
Преодоляването на здравната уязвимост и 
неравенства при лицата от определени уязви-
ми групи изисква прилагане на интегриран 
подход, при който предоставянето на различ-
ните обществени услуги (социални, здравни, 
образователни и др.) се осъществява в коор-
динация. От особено значение е развитието 
на мрежа от интегрирани здравно-социални 
услуги за уязвими групи в общността.
Предоставящите здравни услуги следва да 
придобият знания и умения за работа с хора 
и групи с различна култура и начин на живот 
с оглед подобряване на общуването с тях и 
преодоляване на някои съпротиви, свързани 
с начина на живот и със здравните грижи. В 
тези групи следва да се разширява мрежата 
от здравните медиатори, като предпоставка 
за подобряване на достъпа до здравни грижи, 
здравно образование и информиране.
Особено внимание заслужават мерките за 
осигуряване на ефективни координационни 
механизми за защита на деца и възрастни, 
жертви на насилие или в риск от насилие и 
за взаимодействие при кризисни интервенции, 
както и услуги за пострадали от различни 
форми на насилие – кризисни центрове, 
травма центрове и др.
По отношение на здравната уязвимост на 
лицата с психични и физически увреждания 
следва да се прилагат общите политики за 
развитие на мрежата от услуги в общността