Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 180

СТР.  180	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
– Устройствен правилник на ДКЕВР и на ней­
ната администрация – издаден е на основание За­
кона за енергетиката, но в него се съдържат прави­
лата за дейността на комисията в качеството є на 
воден регулатор.
На следващо място следва да се отнесат раз­
поредби на Закона за устройство на територията, 
по-специално неговата глава четвърта „Мрежи и 
съоръжения на техническа инфраструктура“ и гру­
пата наредби, издадени на основание на ЗУТ, на­
миращи приложение в дейностите по предоставяне 
на В и К услугите, най-вече:
– Наредба № 2 от 22.03.2005 г. за проектиране, 
изграждане и експлоатация на водоснабдителни 
системи;
– Наредба № 4 от 17.06.2005 г. за проектиране, 
изграждане и експлоатация на сградни водопро­
водни и канализационни инсталации;
– Наредба № 7 от 22.12.2003 г. за правила и 
нормативи за устройство на отделните видове те­
ритории и устройствени зони (глава четиринадесе­
та „Устройство на водоснабдителни и канализаци­
онни мрежи и съоръжения“);
– Наредба № 8 от 28.07.1999 г. за правила и 
норми за разполагане на технически проводи и съ­
оръжения в населени места,
както и другите основни подзаконови актове по 
ЗУТ, регулиращи инвестиционния процес и изис­
кванията към строителството на В и К системи и 
съоръжения.
В друга група влизат разпоредби от ЗВ и Зако­
на за здравето и съответните подзаконови актове, 
които са насочени към изискванията за качеството 
на водите за питейно-битови нужди, вече посочени 
по-горе в раздела „Опазване на водите и здраве­
опазване“.
3. Хидроенергетика. В областта на хидроенерге­
тиката правната рамка се съдържа в няколко раз­
лични по степен нормативни акта. В Закона за 
енергетиката е съществено за отбелязване, че ни­
къде не се споменават понятията „хидроенергетика 
или хидроенергийни съоръжения“ и в същия липс­
ват конкретни разпоредби в тази насока. Такива 
или подобни текстове липсват и в групата на прав­
ните дефиниции в допълнителните разпоредби към 
този закон. В него не е доразвита отрасловата ком­
петентност на министъра на икономиката, енерге­
тиката и туризма, който според Закона за водите 
осъществява държавната политика в областта на 
хидроенергийните системи и обекти. На пръв по­
глед трудно се разбира, че Законът за енергетиката 
е основен специализиран нормативен акт, който 
следва да регламентира въпросите на хидроенерге­
тиката. Въпреки че дава правната основа (чл. 3) за 
изготвянето и приемането на Националната енер­
гийна стратегия от Народното събрание в качество­
то є на основен програмен и управленски документ 
за развитието на цялата енергийна система, в тези 
текстове липсва и някаква връзка с основните ак­
тове, регулиращи управлението и използването на 
водите, и с Националната стратегия за управление 
на водния сектор по чл. 151 ЗВ.
Законът за енергетиката урежда дейностите по 
производство, пренос и разпределение на електри­
ческа и топлинна енергия и природен газ и на тър­
говията с тях. Най-същественото значение на ЗЕ 
е в частта му, в която са определени правилата за 
дейността на Държавната комисия за енергийно и 
водно регулиране (ДКЕВР) относно правомощията 
є като воден регулатор. Структурата и организация­
та на ДКЕВР, правилата за финансирането є, както 
и условията, на които трябва да отговарят нейните 
членове, се съдържат в ЗЕ, докато правомощията 
на ДКЕВР за регулиране дейностите в областта на 
водоснабдяването и канализацията са определени в 
Закона за регулиране на водоснабдителните и ка­
нализационните услуги. Подходът, който е следван 
в развитието на нормативната уредба в областта 
на енергетиката, е специализираните и изрично 
насочените текстове, които се отнасят към частта 
„хидроенергетика“ и други дейности в енергетиката, 
свързани с използването на водите и/или изгражда­
нето и експлоатацията на всякакъв вид хидротехни­
чески съоръжения, да използват общи законови ос­
нования в ЗЕ и да бъдат развивани в подзаконовите 
нормативни актове, предимно наредби.
Тук следва да се имат предвид общите правила 
относно лицензирането на дейностите, свързани с 
производството на електрическа енергия от всич­
ки възможни източници, включително и водната 
енергия по подразбиране, разпоредбите относно 
вещноправния режим (права на строеж и сервиту­
ти) за изграждане и експлоатация на енергийни и 
хидротехнически съоръжения, текстовете относно 
наредбите и нормите за изграждане и експлоата­
ция на енергийната система, както и редица дру­
ги разпоредби с общ и принципен характер, които 
по дефиниция се отнасят като общи правила към 
всички елементи на енергийната система, включи­
телно и тези, които могат да бъдат причислени под 
една или друга форма към хидроенергетиката като 
подсистема.
На основание горепосочените текстове в сис­
темата на подзаконовите актове към ЗЕ е развита 
подробна и детайлна подзаконова уредба, посветена 
в голямата си част на хидроенергийните системи и 
съоръжения. Измежду подзаконовите нормативни 
актове като най-значими следва да се отбележат 
Наредба № 9 от 2004 г. за техническата експлоата­
ция на електрически централи и мрежи и Наредба 
№ 13 от 2004 г. за условията и реда за осъществя­
ване на техническата експлоатация на язовирните 
стени и съоръженията към тях. Тези актове тре­
тират режима на хидротехническите съоръжения, 
правилата относно техническата експлоатация на 
централите за производство на енергия и хидротех­
ническите съоръжения към тях, както и контрола 
на техническото им състояние.
Има още два съпътстващи ЗЕ закона – Законът 
за енергийната ефективност, който няма пряко от­
ношение към използването на водите, и Законът 
за възобновяемите и алтернативните енергийни из­
точници и биогоривата. Вторият закон и подзако­
новите актове, свързани с неговото прилагане, имат 
отношение към водния сектор, тъй като водата е 
един от възобновяемите източници на енергия. От­
делно от общите правила в ЗВАЕИБ се съдържат 
конкретни текстове за хипотезите на изключение 
спрямо водноелектрическите централи над 10 МW и 
изкупуването на електрическа енергия от тях.
Законът за енергийната ефективност заслужава 
да бъде посочен заради подробната уредба, която 
той дава на проблемите, пряко свързани с енер­
гийната ефективност, включително задължителното 
изследване на този въпрос и набирането на данни 
и информация за всички обекти и консуматори на 
енергия. Подобна уредба в сферата на ефективното 
използване на водите изцяло липсва и би могла да 
бъде полезна като модел и пример в редица на­
правления на дейностите от водния сектор.