Държавен вестник, бр. 60, 2025 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  60
ценност – правото на живот и телесна непри­
косновеност. Посочва, че отнемането на пре­
возното средство по чл. 343, ал. 5 НК, състав на 
непредпазливо престъпление, е факултативно, 
а съдът има възможност да направи преценка 
дали да приложи мярката с оглед на общест­
веноопасните последици на деянието. Обратно, 
приема, че при чл. 343б, ал. 5 НК престъпле­
нието е умишлено, поради което разпоредбата 
относно отнемането в полза на държавата на 
МПС, собственост на водача, управлявал след 
употреба на алкохол, наркотични вещества или 
техни аналози, е императивна и представлява 
по-ефективно средство за борба срещу този вид 
престъпления. Не посочва аргументи относно 
замяната на отнемането с равностойността на 
превозното средство.
Противоположна гледна точка в пълна под­
крепа на искането защитава Съюзът на юрис­
тите в България. В становището се посочва, че 
„формулирането на наказателните санкции не 
е съобразено с основни принципи на Консти­
туцията, на Закона за нормативните актове и 
на наказателното право, което води до тяхната 
противоконституционност“. По отношение на 
чл. 280, ал. 5 и чл. 281, ал. 4 НК се изтъква 
двукратното налагане на наказанието „глоба“, 
макар и с различно съдържание, в противо­
речие с правната сигурност. По отношение на 
чл. 280, ал. 5 НК се отбелязва и некоректното 
препращане. Относно чл. 343, ал. 5 и чл. 343б, 
ал. 5 НК се приема, че освен посочените вече 
недостатъци се използват конструкции от обща­
та част на НК, типични за умишлени престъ­
пления, за да се оправдае по недопустим начин 
отнемането на МПС, съответно заплащането 
на неговата равностойност. 
В сходен смисъл е и становището на Бъл­
гарската съдийска асоциация. Изхождайки от 
разбирането, че разпоредбите на чл. 280, ал. 5 
и чл. 281, ал. 4 НК са идентични, установява 
противоречие с принципа на правовата държава 
и с основополагащите принципи на правната 
сигурност и на законоустановеност на наказани­
ята поради противоречие с общата част на НК, 
което води до неяснота за характера на мярката. 
Относно чл. 343, ал. 5 НК се поддържа същият 
основен аргумент – противоречие с чл. 53, ал. 1 
НК, доколкото отнемане в полза на държавата 
е допустимо единствено при умишлени престъ­
пления. Относно чл. 343б, ал. 5 НК твърди, че 
задължителният характер на мярката създава 
предпоставки за непропорционална намеса на 
държавата и за неравно третиране на извърши­
тели на едно и също престъпление при сходни 
смекчаващи или утежняващи отговорността 
обстоятелства. Подчертава, че престъплението 
е „на поставяне в опасност, а задължителното 
отнемане на МПС не е предвидено дори за 
случаите на пътнотранспортно произшествие 
с причинена смърт“.
Доц. д-р Ива Пушкарова също поддържа 
противоконституционност на всички атаку­
вани разпоредби. Според нея „в актуалния 
си вид, обсъжданите норми се намират в не­
съответствие с конституционния принцип на 
върховенство на правото (чл. 4, ал. 1), част от 
който са принципите на индивидуализация, 
целесъобразност и пропорционалност на на­
казанието, конституционното задължение на 
държавата да гарантира правата на личността 
(чл. 4, ал. 2), законоустановеността на престъп­
лението (чл. 5, ал. 3), която в практиката си 
Конституционният съд обвързва същностно 
със законоустановеността на наказанието и 
равенството на правните субекти пред закона 
по признака имуществено състояние (чл. 6, 
ал. 2 от Конституцията)“. Твърди, че са про­
тивоконституционни в цялост разпоредбите 
на чл. 280, ал. 5 и чл. 281, ал. 4 НК, а частич­
но – разпоредбите на чл. 343, ал. 5 и чл. 343б, 
ал. 5 НК „в частта относно мярката „глоба“. 
Излага подробни съображения относно харак­
тера на санкционната мярка „глоба“, принципа 
на индивидуализация на наказанието и него­
вото изключване с нововъведеното явление sui 
generis и вече изтъкнати в останалите правни 
мнения несъвършенства от гледна точка на 
нормотворческа техника и прецизност.
Със същата насоченост е и становището 
на доц. д-р Николета Кузманова. В него се 
представя детайлен прочит на понятията „пред­
мет“, „средство“ и „обект“ на престъплението, 
чрез който се демонстрират несъответствията 
на атакуваните разпоредби с фундаментални 
начала на наказателното право. Според нея 
оспорените текстове водят до разкъсване на 
връзката между общата и особената част на 
НК, като повдигат множество въпроси не 
само относно приложението на самите тях, но 
също и на други състави от особената част, в 
които са предвидени сходни конструкции. Така 
изтъкнатите слабости според доц. Кузманова 
не могат да бъдат преодолени чрез тълкуване 
и в настоящия си вид водят до противоречие 
с чл. 4, ал. 1 и чл. 5, ал. 3 от Конституцията. 
Подкрепя искането в цялост, като по отно­
шение на всяка отделна разпоредба подробно 
аргументира посочени и по-горе пороци.
Доц. д-р Пресиян Марков подкрепя иска­
нето в цялост, като фокусира становището си 
върху допълващи аргументи. По отношение 
на чл. 280, ал. 5 НК посочва, че средството 
на престъплението така или иначе следва да 
бъде отнето по силата на чл. 53, ал. 1, буква 
„а“ НК, което прави разпоредбата безпредмет­
на в тази є част, като същото е приложимо 
по отношение на чл. 281, ал. 4 НК. Смята, че 
според правилата за тълкуване наказанието 
„глоба“, посочено в двете разпоредби, е не само 
неясно, но и води до недопустимо повторно 
налагане на наказание от един и същи тип, 
като не подлежи на индивидуализация спрямо 
обществената опасност на дееца и деянието, 
а е предопределено от стойността на МПС, 
което води до различна степен на засягане на 
имуществените интереси при сходни случаи и 
следователно до неравно третиране по смисъла 
на чл. 6, ал. 2 от Основния закон. Относно 
чл. 343, ал. 5 НК установява въвеждане на