Държавен вестник, бр. 88, 2021 г., стр. 9

БРОЙ  88	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
мерки (решение на СЕС по дело C-508/04, 
Commission v Austria, пар. 74 – 76, 87 – 90). 
Това означава, че разпоредби на национал-
ното право, които ограничават възможността 
за приемането на защитни мерки, за да не се 
пречи на оторизирано икономическо полз-
ване на засегнатите територии, е принципно 
несъвместимо с директивата, защото такива 
правила биха намалили възможността за 
приемането на необходимите защитни мер-
ки по смисъла на чл. 6, пар. 1 (цитираното 
решение на СЕС). Освен това СЕС приема, 
че „в чл. 6, пар. 1 от Директивата за мес-
тообитанията и в чл. 4, пар. 1 и пар. 2 от 
Директивата за птиците се изисква не само 
приемане на мерките за опазване, …, но 
също така, и най-вече – тяхното ефективно 
прилагане, тъй като в противен случай тези 
разпоредби биха се оказали лишени от вся-
какво полезно действие“ (решение по дело 
C-441/17, European Commission v Republic of 
Poland, пар. 213). Най-същественото задъл-
жение за държавите членки е да се избегне 
каквото и да е влошаване на екологичното 
състояние на „всяка“ ЗЗ и то може да приеме 
две форми: докато чл. 6, пар. 2 се отнася до 
съществуващите дейности на използване на 
ЗЗ, то пар. 3 – само до нови планове и про-
екти. Важното в случая е, че концепцията 
на съюзното право за „проект или план“ не 
може да бъде стеснявана от компетентните 
национални органи с цел да се избегне изис-
куемата оценка за негативното въздействие 
върху местообитания или видове – обстоя-
телството, че една икономическа дейност 
вече е започнала, преди определянето на 
ЗЗ, не е основание за нейното изключване 
от такава преценка.
Конституционният съд подчертава, че в 
съответствие с принципа на предпазните 
действия и превантивни мерки за предпри-
емането на екологични защитни мерки не 
са необходими убедителни доказателства за 
причинна връзка между заплахата и пред-
полагаемия ефект – достатъчна е потенци-
ална възможност за негативно въздействие 
(заключение на Генералния адвокат по дело 
C-335/07; решение на СЕС по дело C-280/02, 
Commission of the European Communities v 
French Republic; само съмнение за негативен 
ефект върху интегритета на ЗЗ, свързана със 
съответния план/проект, е основание за отказ 
от компетентния държавен орган – решение 
по делата C-157/96 National Farmers’ Union, 
C-127/02 Waddenvereniging i Vogelbescher 
mingsvereniging и C-239/04 Castro Verde). На-
ционалните съдилища и администрация също 
са задължени, в рамките на своята компе-
тентност, да осигурят пълната ефективност 
на съюзното право – те трябва да направят 
всичко, което е в тяхната юрисдикция за 
постигането на целта на Директива 92/43/
ЕИО. Производствата срещу държави членки 
пред СЕС на основание чл. 258 – 260 ДФЕС 
(това производство, наред с директния ефект, 
е също така важно средство за постигане 
ефективно изпълнение на директивите), 
включително за неизпълнение на някои от 
посочените по-горе задължения, произтича-
щи от двете природни директиви на ЕС, са 
многобройни и България не прави изклю-
чение. С решение на СЕС от 14.01.2016 г. е 
установено нарушение на България, наред с 
другото, именно поради неизпълнение на за-
дълженията по чл. 4, пар. 1 и 2 от Директива 
2009/147/ЕО, по чл. 4, пар. 4 от Директива 
2009/147 и по чл. 6, пар. 2 от Директива 92/43/
ЕИО, които се отнасят до защитена зона в 
района Калиакра. Макар и разширяването 
на обхвата на задълженията на държавите 
членки да намалява пространството на сво-
бода на избора за националния законодател, 
относно средствата и формите на изпълнение 
на директивата, той не е лишен напълно от 
такава възможност. Самите цели на опазване 
се дефинират конкретно за всяка зона и за 
всички типове местообитания и видове в съ-
ответната зона, обусловено от екологичните 
изисквания за същите, които се основават 
на изцяло научни данни. Съобразно с тези 
цели държавите членки имат задължение да 
предприемат всички необходими мерки за 
опазване (чл. 6, пар. 1 от Директива 92/43/
ЕИО), но се ползват с известна гъвкавост 
при избора и установяването на мерките. В 
съответствие с принципа на субсидиарност 
(при неизключителна компететност на ЕС), 
те са свободни да избират между мерки от 
законодателно, административно или дого-
ворно естество, т.е. те могат да използват, 
по отношение на ЗЗ по Натура 2000, само 
една категория мерки или съчетание от тях. 
В допълнение, те имат право да установят и 
изпълнят планове за управление. В същото 
време, СЕС последователно отстоява такива 
изисквания като дефинирането на целите 
да се основава единствено на екологичните 
изисквания на местообитанията, определящи 
и желания им природозащитен статус, както 
и целите на опазването да отразяват значе-
нието на ЗЗ за кохерентността на мрежата 
Натура 2000, така че всяка зона да допринася 
по възможно най-добрия начин за постига-
нето на благоприятен статус в рамките на 
естествения район на разпространение на 
съответните типове местообитания или ви-
дове и др. Директивата за местообитанията 
очертава рамката и установява стандартите, 
съобразно които държавите членки могат 
да изберат подходящите начини за практи-
ческото изпълнение на конкретните мерки 
относно различните ЗЗ от мрежата Натура 
2000, но при условие че така се гарантира 
постигането на посочените в директивата, 
и обвързващи ги, резултати.
Отговорност на компетентния национален 
съд е, когато в производството пред него 
прилага закон, транспониращ директива на