Държавен вестник, бр. 83, 2015 г., стр. 83

БРОЙ  83	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  83  
нето на становища от участниците в процеса 
на обсъждане на нормите на подзаконовия 
нормативен акт.
Заинтересованата страна – Българският 
институт по метрология, София, не изразява 
становище по жалбата.
Представителят на Върховната админи-
стративна прокуратура дава мотивирано за-
ключение за допустимост и основателност на 
жалбата, защото от страна на Министерството 
на финансите не са представени доказател-
ства, че е спазено изискването на чл. 26, ал. 2 
ЗНА, касаещо публикуване на мотивите за 
приемане на измененията на нормативния акт 
на интернет страницата на министерството. 
Според участващите по делото прокурори от 
представените от ответника доказателства 
не е видно какво точно е публикувано на 
интернет страницата и при изработването 
и приемането на проекта за изменение и 
допълнение на наредбата са допуснати на-
рушения на чл. 28, ал. 2 ЗНА – в мотивите 
липсват данни по чл. 28, ал. 2, т. 3, 4 и 5 ЗНА, 
като не са представени и доказателства дали 
преди публикуването на нормативния акт е 
спазена процедурата по чл. 77 АПК, изисква-
ща обсъждане на представените становища, 
предложения и възражения.
По допустимостта на жалбата: Съдът 
намира, че оспорването е предявено от на-
длежна страна – сдружение с нестопанска 
цел, което е организация по смисъла на 
чл. 186, ал. 1 АПК, чиито права и законни 
интереси са застрашени и засегнати от об-
жалваните нормативни текстове. Съгласно 
Тълкувателно решение № 2 от 12.02.2010 г. 
на Общото събрание на колегиите на Вър-
ховния административен съд, постановено 
по тълкувателно дело № 4/2009 г., юриди-
ческите лица с нестопанска цел могат да 
оспорват подзаконови нормативни актове 
при наличието на правен интерес, обоснован 
от предмета на дейност и целите, за които 
са създадени. Сдружението жалбоподател 
обединява предприятия, представляващи 
обществени електронни съобщителни мре-
жи, като към жалбата е приложен списък 
на членовете на „Сдружение за електронни 
комуникации“. Съобразно представеното с 
жалбата удостоверение от 16.03.2012 г. по 
ф.д. № 10302/1998 г. на Софийския градски 
съд сдружението има за цел да подпомага 
развитието на електронните комуникации и 
свободната конкуренция и сред основните му 
задачи е да защитава интересите на членовете 
си, като противодейства на нелоялна конку-
ренция. Посочените цели на сдружението са 
относими към подробно изложените в жал-
бата оплаквания, че с оспорените разпоредби 
издателят на процесния акт е регламентирал 
изграждане на дистанционната връзка меж-
ду ФУ и НАП единствено чрез използване 
на преносната мрежа на мобилен оператор, 
което правило ограничава възможността на 
членовете на сдружението, представляващи 
предприятия, които предоставят електронни 
съобщителни мрежи и/или услуги, различни 
от мобилни оператори, да предоставят услуги 
по осигуряване на предвидената в ЗДДС дис-
танционна връзка. Тезата на жалбоподателя 
е, че визирането от министъра на финанси-
те само на мобилни оператори лишава от 
участие в нововъзникващ пазарен сегмент 
значителен брой предприятия, предоставящи 
електронни съобщителни услуги по различ-
ни от GSM/UMTS технологии. С оглед на 
това настоящият съдебен състав счита, че 
сдружение с нестопанска цел „Сдружение за 
електронни комуникации“ има правен инте-
рес да оспорва процесните части от Наредба 
№ Н-18 от 13.12.2006 г. за регистриране и 
отчитане на продажби в търговските обекти 
чрез фискални устройства.
По основателността на жалбата:
Оспорените от жалбоподателя нормативни 
текстове са създадени с Наредба за изменение и 
допълнение на Наредба № Н-18 от 13.12.2006 г. 
за регистриране и отчитане на продажби в 
търговските обекти чрез фискални устрой-
ства, издадена от министъра на финансите 
(ДВ, бр. 49 от 29.06.2010 г.). Съобразно § 63 от 
преходните и заключителните разпоредби на 
горепосочената наредба същата влиза в сила в 
деня на обнародването є в ДВ, с изключение 
на § 11 и 37, които влизат в сила от 1 януари 
2011 г. С § 29 от Наредба за изменение и до-
пълнение на Наредба № Н-18 от 13.12.2006 г. 
за регистриране и отчитане на продажби в 
търговските обекти чрез фискални устройства 
(ДВ, бр. 49 от 2010 г.) е предвидено изменение 
и допълнение в чл. 39, като се създават нови 
алинеи 2, 3 и 4. Оспорената ал. 3 на чл. 39 от 
визираната наредба е формулирана по следния 
начин: „Данъчният терминал служи за предава-
не на данните от ДТ към НАП по дистанционна 
връзка чрез използване на преносна мрежа на 
мобилен оператор.“ С § 59, ал. 3 от преходните 
и заключителните разпоредби на Наредба за 
изменение и допълнение на Наредба № Н-18 
от 13.12.2006 г. за регистриране и отчитане на 
продажби в търговските обекти чрез фискални 
устройства (ДВ, бр. 49 от 2010 г.) е регламенти-
рано следното: „При постоянна неосигуреност 
на дистанционна връзка от страна на мобилния 
оператор поради липса на покритие лицата по 
чл. 3 прилагат досегашния ред за регистриране 
и отчитане на продажбите в търговски обекти, 
включително по отношение изискванията към 
ФУ, въвеждането във и извеждането им от 
експлоатация, до осигуряване на покритие.“ 
С § 45 и 55 от горепосочената Наредба за 
изменение и допълнение на Наредба № Н-18 
от 13.12.2006 г. за регистриране и отчитане на 
продажби в търговските обекти чрез фискални 
устройства (ДВ, бр. 49 от 2010 г.) са създадени 
частично оспорените от сдружението жалбопо-
дател нов раздел ІІІб от приложение № 1 и ново