Държавен вестник, бр. 51, 2006 г., стр. 102

С Т Р .  102
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  51
те се затварят автоматично от страната на торби-
те за взимане на проби; като алтернатива се допус-
ка използването на други начини за пренасяне на
пробите към анализатора (например трипътен
спирателен кран);
3.2.3.13. торби В за събиране на проби от разре-
дени отработили газове и въздух за разреждане по
време на изпитването; те са с достатъчна вмести-
мост, за да не затрудняват потока на пробата, и се
изработват от материал, невлияещ на измервани-
ята и химичния състав на газовите проби (напри-
мер покрит с полиетиленов/полиамиден филм или
флуорирани поливъглеводороди);
3.2.3.14. манометър G1 с точност ± 0,4 kРа;
3.2.3.15. температурен сензор Т1 с точност ± 1 К
и с време на реакция 0,1 s при 62 % промяна на
температурата (измерена в силиконово масло);
3.2.3.16. измервателна тръба на Вентури с кри-
тичен поток MV за измерване на обема на потока
разредени отработили газове;
3.2.3.17. вентилатор BL с производителност,
достатъчна за общия обем разредени отработили
газове;
3.2.3.18. система CFV-CVS с дебит, достатъчен
за елиминиране на кондензацията на вода в систе-
мата при всички условия на работа, които могат да
възникнат по време на изпитване; това се осигуря-
ва, като се използва вентилатор с производител-
ност:
3.2.3.18.1. два пъти по-голяма от този на макси-
малния дебит отработили газове, получен в режи-
мите на ускоряване при един работен цикъл;
3.2.3.18.2. достатъчна да осигури, че концент-
рацията на СО2 в торбата за взимане на проби от
разредени отработили газове е по-малка от обем-
ни 3 %.
3.2.4. Допълнително оборудване за изпитвания
на превозни средства с двигател със запалване чрез
сгъстяване
При изпитване на ПС с двигатели със запалва-
не чрез сгъстяване за съответствие с изисквания-
та на т. 4.3.1.1 и 4.3.2 от част 1 се използват допъл-
нителни елементи (посочени с пунктир на фиг. 6.4):
Fh е подгряван филтър;
S3—точка за взимане на проби близо до смеси-
телната камера;
Vh—подгряван многопътен клапан;
Q—бързодействащ съединител, който позволя-
ва пробата въздух от околната среда ВА да бъде
анализирана от подгреваемия пламъчно-йониза-
ционен детектор HFID;
HFID—(анализатор на въглеводороди) подгре-
ваем пламъчно-йонизационен детектор;
R и I—средства за интегриране и регистриране
на моментните концентрации на въглеводороди;
Lh—подгряван тръбопровод за взимане на
проби.
Температурата на всички подгрявани компо-
ненти да е 463 К (190 °С) ± 10 К.
Ако е невъзможно компенсирането на вариа-
циите на потока, се изисква използването на топ-
лообменник (H) и система за регулиране на тем-
пературата (Tc), както е описано в т. 2.2.3, за да се
осигури постоянен поток през тръбата на Вентури
(MV) и пропорционален поток през S3.
Система за взимане на проби от частици
S4 е сонда за взимане на проби в тунела за раз-
реждане;
Fp— филтър, състоящ се от два последователни
филтъра; превключвател за успоредно монтиране
на други двойки последователни  филтри;
тръбопровод за взимане на проби;
помпи, регулатори на дебита, разходомери.
Част 7
Метод за калибриране на оборудването
1. Построяване на кривата на калибриране
1.1. Всеки нормално използван обхват на рабо-
та се калибрира в съответствие с изискванията на
т. 4.3.3 от част 1 по следната процедура:
1.2. кривата на калибриране на анализатора се
установява въз основа на най-малко 5 точки за
калибриране, разположени по възможност най-
равномерно; номиналната концентрация на газа
за калибриране за най-висока концентрация да е
не по-малка от 80 % от целия обхват на скалата;
1.3. кривата на калибриране е изчислена по
метода на най-малките квадрати; ако получената
степен на полинома е по-голяма от 3, броят на
точките за калибриране е най-малко равен на тази
степен плюс 2;
1.4. кривата на калибриране да не се отличава
с повече от 2% от номиналната стойност за всеки
газ за калибриране.
1.5. Проследяване на кривата на калибриране
От проследяването на кривата на калибриране
и точките за калибриране е възможно да се прове-
ри доколко калибрирането е било правилно извър-
шено. Различните характеристики на анализатора
могат да бъдат показани в частност:
—мащаб;
—чувствителност;
—нулева точка;
—дата на калибрирането.
1.6. Допуска се използването на алтернативни
технологии (например компютър, електронно уп-
равляван превключвател на обхвати и др.), ако имат
еквивалентна точност, удовлетворителна за тех-
ническата служба.
1.7. Проверка на калибрирането:
1.7.1. всеки нормално използван работен обхват
се проверява преди всеки анализ в съответствие
със следното:
1.7.2. калибрирането се проверява, като се из-
ползва газ за нулиране и еталонен газ с номинална
стойност между 80 и 95% от предполагаемата стой-
ност за анализ;
1.7.3. ако за две разглеждани точки намерената
стойност не се различава с повече от ± 5% от тео-
ретичната стойност за целия обхват, регулируеми-
те параметри могат да бъдат променени; ако не е
изпълнено това условие, се построява нова крива
на калибриране съгласно т. 1;
1.7.4. след изпитване газът за нулиране и съ-
щият еталонен газ се използват за повторна про-
верка; анализът се счита за приемлив, ако разли-
ката в резултатите между двете измервания е по-
малка от 2%.
2. Проверка на пламъчно-йонизационния детек-
тор FID за реакция на въглеводороди
2.1. Оптимизиране на реакцията на сензора