Държавен вестник, бр. 21, 2021 г., стр. 40

СТР.  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  21
бъде удължен с един месец, за което членът 
на семейството се уведомява писмено, като 
му се указва, че необходимите документи и 
информация следва да бъдат представени в 
14-дневен срок. Когато в определения срок 
допълнителните документи или информация 
не бъдат представени, директорът на дирек-
ция „Миграция“ или оправомощено от него 
длъжностно лице прекратява производството 
по издаване на разрешение по ал. 1.
(6) Директорът на дирекция „Миграция“ 
или оправомощено от него длъжностно лице 
издава или отказва издаването на разреше-
ние за продължително пребиваване на член 
на семейството на лице, преместено при 
вътрешнокорпоративен трансфер. За взетите 
решения въз основа на заявлението по ал. 2 
заявителят се уведомява писмено по реда 
на Административнопроцесуалния кодекс.“
§ 21. Член 33с се изменя така:
„Чл. 33с. (1) Притежателят на валидно 
разрешение за пребиваване като лице, пре-
местено при вътрешнокорпоративен трансфер, 
издадено от първа държава членка, има право 
на престой на територията на Република Бъл-
гария като втора държава членка за срок до 
90 дни в рамките на всеки период от 180 дни.
(2) В случаите по ал. 1 приемащото пред-
приятие в първата държава членка ведна-
га след приемането на лицето уведомява 
компетентните органи на първата държава 
членка и на Република България за планира-
ното преместване по вътрешнокорпоративен 
трансфер в предприятие на територията на 
Република България, в рамките на срока 
на валидност на разрешението, издадено от 
първата държава членка.
(3) В случаите по ал. 1 компетентните ор-
гани на първата държава членка уведомяват 
Република България за планирания престой, 
неговата продължителност и начална и крайна 
дата и представят следните документи:
1. валидно разрешение за пребиваване;
2. редовен паспорт или заместващ го до-
кумент;
3. доказателства за осигурено жилище;
4. задължителна медицинска застраховка;
5. трудов договор;
6. документ, доказващ че приемащото 
предприятие и предприятието, установено в 
третата държава, принадлежат към едно и 
също предприятие или група предприятия, 
легализиран съгласно българското законода-
телство и придружен със заверен от нотариус 
или от дирекция „Консулски отношения“ при 
Министерството на външните работи превод 
на български език;
7. документ, легализиран съгласно бъл-
гарското законодателство, удостоверяващ, че 
чужденецът притежава необходимите профе-
сионален опит и квалификация за заемане 
на съответната длъжност;
8. декларация от работодателя, че са 
спазени условията на труд и заплащане и че 
те не са по-неблагоприятни от условията за 
българските граждани за съответната кате-
гория труд.
(4) Планираният престой по ал. 1 може 
да се осъществи след изтичането на срока за 
възражение от страна на дирекция „Миграция“ 
пред първата държава членка, който не може 
да бъде по-дълъг от 20 дни от получаване на 
комплектуваното уведомление.
(5) Възражението по ал. 4 може да бъде 
направено, когато не са спазени условията 
по ал. 3, т. 5, 6, 7 или 8, представените доку-
менти са били придобити чрез измама или 
са преправени, както и когато е достигната 
максималната продължителност на вътреш-
нокорпоративен трансфер по ал. 1 или по 
чл. 33п, ал. 2.
(6) В случай на възражение по ал. 4 ди-
рекция „Миграция“ уведомява компетентните 
органи на първата държава членка и приема-
щото предприятие в първата държава членка. 
Когато мобилността не е започнала, лицето 
няма право да работи в Република България 
като част от вътрешнокорпоративен трансфер. 
Когато мобилността е започнала, директорът 
на дирекция „Миграция“ или оправомощено 
от него длъжностно лице издава заповед на 
лицето, преместено при вътрешнокорпорати-
вен трансфер, незабавно да прекрати всякаква 
трудова заетост и да напусне територията на 
Република България, в случай че:
а) дирекция „Миграция“ не е била уведо-
мена за планирания престой по ал. 2; 
б) дирекция „Миграция“ е направила въз-
ражение срещу мобилността съгласно ал. 5;
в) дирекция „Миграция“ е отказала дъл-
госрочна мобилност по чл. 33т, ал. 1;
г) издаденото разрешение на лицето, пре-
местено при вътрешнокорпоративен трансфер, 
или разрешението за дългосрочна мобилност 
се използва за цели, различни от тези, за 
които е издадено; 
д) са отпаднали основанията, въз основата 
на които е била разрешена мобилността;
е) изтече срокът на издаденото от първата 
държава членка разрешение за пребиваване 
или първата държава членка го е отнела по 
време на мобилността в Република България. 
(7) В случаите на издадена заповед по 
ал. 6 дирекция „Миграция“ изпраща искане 
до първата държава членка за приемане на 
лицето, преместено при вътрешнокорпора-
тивен трансфер, и когато е приложимо – на 
членовете на неговото семейство.
(8) Когато до Република България като 
първа държава членка, издала разрешение 
на лице, преместено при вътрешнокорпора-
тивен трансфер, е отправено искане от втора 
държава членка, която е разгледала молба за 
краткосрочна или дългосрочна мобилност на