Държавен вестник, бр. 17, 2009 г., стр. 19

Б Р О Й  17
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
(2) Номенклатурата се съставя и подписва
от членовете на експертната комисия, одобря-
ва се от ръководителя на организацията и се
утвърждава от директора на съответния дър-
жавен архив.
(3) След утвърждаването є номенклатурата
се внедрява от началото на следващата кален-
дарна година.
Чл. 38. (1) Към номенклатурата на делата се
изготвят класификационна схема, указание за
прилагането є и списък на съкращенията.
(2) Класификационната схема е план, който
определя реда на групиране на делата в раздели
и подраздели според определени техни общи
признаци, и може да бъде изградена на структу-
рен, функционален или смесен принцип.
(3) В указанието за прилагане номенклату-
рата на делата се посочват специфичните осо-
бености, структурата, организацията на доку-
ментите в делата съобразно техния носител,
начините за прилагане на номенклатурата, ин-
дексацията на делата.
Чл. 39. В номенклатурата се посочват сро-
ковете за запазване на делата в зависимост от
ценността на включените в тях документи:
1. за постоянно запазване (“П”)—с истори-
ческо значение, които се използват за научни и
практически цели, и за нуждите на управлени-
ето; предават се за съхраняване в държавните
архиви след изтичане на срока им по чл. 46, ал. 1
от ЗНАФ и извършване на  експертиза;
2. с определен срок на запазване и знак
“ЕК”—в които е възможно да бъдат отложени
документи, подлежащи на постоянно запазва-
не; след изтичане на определените срокове до-
кументите подлежат на преглед от експертната
комисия с цел окончателно определяне на ар-
хивната им стойност;
3. за дългосрочно запазване (50, 75, 100, 130
години)—които имат дългосрочно справочно
значение за функциите на организацията, за
уреждане на трудово-правни и служебни отно-
шения, имотно и гражданско състояние и др.;
след изтичане на сроковете за съхраняване в
организацията, посочени в закон, Държавна
агенция “Архиви” определя тяхната архивна
стойност;
4. с кратък срок на запазване—с временно-
оперативно справочно значение.
Чл. 40. Номенклатурата на делата се офор-
мя по образец съгласно приложение № 5.
Чл. 41. Списъкът на видовете документи със
срокове за съхранение обхваща цялата докумен-
тация на дадена организация и е по образец
съгласно приложение № 6.
Междинна експертиза
Чл. 42. Междинна експертиза се извършва
в учрежденския архив на определени интер-
вали от време в зависимост от утвърдените в
номенклатурата срокове, но не по-късно от
10 години.
Чл. 43. Междинната експертиза включва:
1. заделяне на неценни документи с изтекли
срокове на съхраняване;
2. заделяне на документи за постоянно за-
пазване.
Чл. 44. (1) Неподлежащите на запазване до-
кументи се описват в акт за унищожаване по
образец съгласно приложение № 7 след изтича-
не на определените  срокове на съхраняване.
(2) Актът за унищожаване се подписва от
членовете на експертната комисия и се утвър-
ждава от ръководителя на организацията.
(3) Екземпляр от утвърдения акт се изпраща
в двумесечен срок преди унищожаването на
документите за сведение в съответния държа-
вен архив.
(4) Когато представеният акт не отговаря на
образеца, съответният държавен архив го връ-
ща за корекция.
(5) В срока по ал. 3 съответният държавен
архив по своя преценка може да извърши про-
верка на предложените за унищожаване доку-
менти.
(6) При наличие в акта на ценни документи
по смисъла на ЗНАФ съответният държавен
архив незабавно извършва проверка на място и
изготвя констативен протокол.
(7) В случаите, когато в акта не са включени
ценни документи по смисъла на ЗНАФ, съот-
ветният държавен архив приема акта за сведе-
ние и уведомява писмено организацията.
Чл. 45. Документите, заделени за постоянно
запазване, се оформят в дела и се описват в
работен опис на ценните общоадминистратив-
ни документи по образец съгласно приложение
№ 8 и в работен опис на ценните научно-техни-
чески документи по образец съгласно прило-
жение № 9.
Окончателна експертиза и обработка на
документите
Чл. 46. (1) Окончателната експертиза се из-
вършва в учрежденския архив след изтичане на
срока, посочен в чл. 46, ал. 1 от ЗНАФ, и пред-
варително съгласуване със съответния държа-
вен архив, когато организацията е негов фондо-
образувател.
(2) Фондообразувателите на държавните
архиви се определят по критерии, утвърдени от
председателя на Държавна агенция “Архиви”.
Чл. 47. Критерии за определяне ценността
на документите са:
1. съдържание (значимост на информация-
та, повторяемост на информацията, цялост и
завършеност на текста);
2. вид;