Държавен вестник, бр. 3, 2000 г., стр. 29

Б Р О Й 3
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  2 9
Краткосрочни доходи
6. Краткосрочните доходи, предоставени на
персонала, включват:
—основно трудово възнаграждение за отра-
ботено време (заплата, надница);
—възнаграждение над основното трудово
възнаграждение, определено според прилагани-
те системи за заплащане на труда;
—допълнително трудово възнаграждение за
продължителна работа, за работа при вредни
или при други специфични условия на труд, за
по-висока лична квалификация на лица с науч-
на степен или за звание и за работа при специ-
ален режим, нощен и извънреден труд и вът-
решно заместване;
—други специфични допълнителни трудови
възнаграждения, уговорени с колективния или
с индивидуалния трудов договор;
—възнаграждения, изплатени за престой и
за работа през официални празници;
—разпределение на финансовия резултат (пе-
чалбата) или премии;
—платен годишен отпуск и други компенси-
руеми отпуски;
—социални осигуровки и надбавки, вклю-
чително за платен отпуск по болест, майчин-
ство и др.;
—непарични възнаграждения (медицинско
обслужване, жилищно настаняване и др. на за-
етия персонал).
6.1. Когато лице от персонала е положило
труд в дадено предприятие в рамките на един
отчетен период, предприятието следва да приз-
нае недисконтираната сума на краткосрочните
доходи на заетите, която се очаква да бъде пла-
тена в замяна на положения труд:
а) като разход, включително тези доходи на
персонала, които съгласно друг НСС се изиск-
ва да бъдат включени в отчетната стойност на
даден актив;
б) като текущо задължение—след приспада-
не на всички платени вече суми.
Ако платената сума надвишава недисконти-
раната сума на доходите, предприятието следва
да признае това превишение като актив (аван-
сово платен доход) до степен, до която това
авансово изплащане ще доведе до:
—намаляване на бъдещи плащания, или
—възстановяване на пари в брой.
6.2. Полагащите се суми за компенсируеми
отпуски на персонала се отчитат като задълже-
ние и като разход, свързан с краткосрочните
доходи на персонала.
6.2.1. При ненатрупващите се компенсируе-
ми отпуски предприятието не признава задъл-
жение и разход до момента на отпуската, тъй
като трудовият стаж на персонала не увеличава
размера на обезщетението.
6.2.2. При натрупващите се компенсируеми
отпуски възниква задължение, което се приз-
нава за разход и в случаите, когато те са без
фиксирани права, въпреки вероятността, че
заетите могат да напуснат, преди да използват
правото си на отпуск.
6.2.3. Предприятието следва да оцени очак-
ваните разходи по натрупващите се компенси-
руеми отпуски като допълнителна сума (задъл-
жение и разход), която се очаква да бъде изпла-
тена като резултат от неизползваното право на
натрупан отпуск към датата на съставяне на
годишния счетоводен отчет.
6.3. Полагащите се суми от разпределение
на печалбата се отчитат като разходи (а не като
разпределение на печалбата) и като задълже-
ние, когато:
—за предприятието съществува правно или
тълкувателно задължение за извършването
на такива плащания като резултат от мина-
ли събития;
—задължението за изплащане може да бъде
надеждно оценено.
6.3.1. Предприятието може да направи на-
деждни изчисления на правното или на тълку-
вателното задължение по програмата за раз-
пределение на печалбата или изплащането на
премии, когато:
—в програмата се съдържа формула за опре-
деляне на размера на възнаграждението (части
от печалбата или премия);
—размерът на възнаграждението (части от
печалбата или премията) се определя, преди
годишният счетоводен отчет да бъде одобрен
за публикуване;
—в резултат на миналия опит може ясно да
се определи размерът на тълкувателното задъл-
жение на предприятието.
6.3.2. Когато съгласно програма за разпре-
деление на печалбата заетите получават дял от
печалбата само ако останат на работа в пред-
приятието за точно определен срок, задълже-
нието за възнаграждение за разпределение на
печалбата се изчислява, като се отрази теку-
чеството на персонала през отчетния период.
6.3.3. Когато за предприятието не съществу-
ва правно задължение за изплащане на възна-
граждение от разпределение на печалбата, но
то има практика за изплащането на такива въз-
награждения, то следва да ги начисли като за-
дължение и разход, тъй като няма друга алтер-
натива, освен да ги изплати.
6.3.4. Ако доходът от разпределението на пе-
чалбата или изплащането на премии не е изиску-
ем напълно в рамките на 12 месеца след края на
периода, в който заетите лица са положили свър-
зания с тях труд, тези плащания се считат за други
дългосрочни доходи на персонала.
Доходи при напускане
(прекратяване на трудово правоотношение)
7. Доходите при напускане, предоставени на
персонала, включват:
—глобална сума, обвързана законодателно
или чрез договорно или друго споразумение;
—увеличение на пенсиите или на другите
доходи след напускане;
—заплата до края на определен предизвес-
тен период, ако работникът или служителят не
полага по-нататъшен труд, който да осигурява
икономически изгоди на предприятието.