Държавен вестник, бр. 39, 2006 г., стр. 53

Б Р О Й  39
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  53
4. “Огледало” е всяко устройство, с изклю-
чение на устройствата тип перископ, което
осигурява ясна видимост към задната, стра-
ничната или предната част на ПС в обсега на
полето на видимост, определено в т. 4 на при-
ложение № 10.
5. “Вътрешно огледало” е устройство за не-
пряко виждане, което е предназначено за мон-
тиране в отделението за пътници на ПС.
6. “Външно огледало” е устройство за непря-
ко виждане, което е предназначено за монтира-
не върху външната повърхност на ПС.
7. “Огледало за наблюдение” е огледало,
различно от определеното в т. 4, което е пред-
назначено за монтиране във вътрешността или
от външната част на ПС, с цел да се осигурят
полета на видимост, различни от посочените в
т. 4 на приложение № 10.
8. “Клас огледало” са всички устройства,
които имат една или повече общи характерис-
тики или функции. Те се класифицират, както
следва:
клас I—“вътрешни огледала за виждане на-
зад”, осигуряващо полето на видимост, опреде-
лено в т. 4.1 на приложение № 10;
клас II и III—“главно външно огледало за
виждане назад”, осигуряващо полета на види-
мост, определени в т. 4.2 и 4.3 на приложение
№ 10;
клас IV—“външно широкоъгълно огледало”,
осигуряващо полето на видимост, определено в
т. 4.4 на приложение № 10;
клас V—“външно огледало с близко поле на
видимост”, осигуряващо полето на видимост,
определено в т. 4.5 на приложение № 10;
клас VI—“предно огледало”, осигуряващо
полето на видимост, определено в т. 4.6 на при-
ложение № 10.
9. “Устройство за непряко виждане тип ка-
мера-монитор” е устройство за непряко вижда-
не, при което полето на видимост се получава
посредством комбинирането на камера и мо-
нитор, съгласно т. 10 и 11.
10. “Камера” е устройство, което дава изоб-
ражение на външния свят посредством леща
върху светлочувствителен електронен детек-
тор, който трансформира изображението във
видеосигнал.
11. “Монитор” е устройство, което преобра-
зува видеосигнала в изображения, които се по-
дават във видимия спектър.
12. “Различаване” е способността за разли-
чаване на обект от неговия фон/заобикалящата
го среда на известно разстояние.
13. “Контраст на осветеност” е съотношени-
ето на яркостта между обект и непосредстве-
ния му фон/заобикаляща го среда, който позво-
лява обектът да бъде различаван от неговия фон/
заобикалящата го среда.
14. “Разделителна способност” е най-малки-
ят детайл, който може да бъде различен от се-
тивната система, т.е. да бъде възприет като
отделен от по-голямото цяло. Разделителната
способност на човешкото око се определя като
“острота на зрението”.
15. “Поле на видимост” е част от трииз-
мерното пространство, в което даден крити-
чен обект може да бъде наблюдаван и изобра-
зяван от устройството за непряко виждане.
Това се основава на видимостта върху пътна-
та повърхност, предлагана от устройството, и
може да бъде ограничена от максималното за
това устройство разстояние за различаване на
обекта.
16. “Критичен обект” е кръгъл обект с диа-
метър D0 = 0,8 m.
17. “Критично възприятие” е нивото на въз-
приятие, което човешкото око е в състояние да
достигне при различни условия. При условията
на движение по пътищата стойността за кри-
тичното възприятие е осем дъгови минути от
видимия ъгъл.
18. “Разстояние за различаване” е разстоя-
нието, измерено на равнището на пътната по-
върхност от видимата еталонна точка до най-
далечната точка, от която критичен обект може
само да бъде различен (граничната стойност за
едва постигнато критично възприятие).
19. “Критично поле на видимост” е зона, в
която критичният обект се определя посредст-
вом устройство за непряко виждане и това се
определя от ъгъла и едно или повече разстоя-
ния за различаване.
20. “Видима еталонна точка” е точката, свър-
зана с ПС, към която се отнася предписаното
поле на видимост. Тази точка е проекцията върху
пътната повърхност на линията на пресичане
на вертикална равнина, минаваща през точки-
те на очите на водача, с равнината, успоредна
на средната надлъжна равнина на превозното
средство, разположена на 20 сm извън превоз-
ното средство.
21. “Видим спектър” е светлина с дължина
на вълна в рамките на диапазона на границите
на възприятие на човешките очи: 380—780 nm.
22. “Други устройства за непряко виждане”
са устройства за непряко виждане, при които
полето на видимост не се получава посредст-
вом огледало, нито с устройство за непряко
виждане тип камера-монитор.
23. “Тип устройство за непряко виждане” са
устройства, които не се различават по следните
основни характеристики:
а) конструкция на устройството, включител-
но приспособлението за закрепване към каро-
серията, ако има такава;
б) в случай на огледала—клас, форма, раз-
мери и радиус на кривината на отражателната
повърхност на огледалото;
в) в случай на устройства тип камера-мони-
тор—разстоянието на различаване и обхватът
на виждане.