Държавен вестник, бр. 1, 2007 г., стр. 111

Б Р О Й  1
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  111
б) точността на qmp се определя индиректно от
точността на съотношението на разреждане, както
е определено от индикаторния газ, например CO2;
отново се изисква точност, еквивалентна на метод
“a” за qmp; абсолютната точност на qmdew и qmdw е
± 2 % от обхвата на скалата, максималната грешка
на разликата между qmdew и qmdw е 0,2%, а линейна-
та грешка е ± 0,2 % за най-високата стойност на
qmdew, наблюдавана по време на изпитването.
5. Определяне на димните емисии
Тази точка дава спецификации на изискваното
и незадължителното оборудване, което се използ-
ва при изпитване ELR. Димните емисии се измер-
ват с димомер, който има режим на отчитане на
димност (непрозрачност) и на коефициент на пог-
лъщане на светлината. Режимът на отчитане на
непрозрачност се използва единствено за калибри-
ране и проверка на димомера. Стойностите на дим-
ните емисии по време на изпитвателния цикъл се
измерват в режим на отчитане на коефициента на
поглъщане на светлината.
5.1. Общи изисквания
За изпитване ELR е необходимо използването
на система за измерване на димните емисии и на
обработка на данните, която съдържа три функци-
онални устройства. Те могат да бъдат обединени в
един компонент или да са система от взаимосвър-
зани компоненти. Трите функционални устройст-
ва са следните:
—димомер, който отговаря на изискванията по
т. 3 от приложение № 9;
—устройство за обработка на данните, което е в
състояние да изпълнява функциите, описани в т. 6
от част 2;
—принтер и/или електронно устройство за съх-
раняване на информация, за записване и отпечат-
ване на съответните стойности на димните еми-
сии, изброени в т. 6.3 от част 2.
5.2. Специфични изисквания
5.2.1. Линейност
Линейността трябва да е в обхвата ± 2 % от
димността.
5.2.2. Изместване (дрейф) от нулата
Изместването от нулата в продължение на един
час не трябва да надвишава ± 1 % от димността.
5.2.3. Визуализиране на резултатите и обхват на
димомера
За визуализиране на нивото на димността об-
хватът на димомера трябва да бъде в границите от
0 до100 % димност, а отчитането—с точност 0,1 %.
За визуализиране на коефициента на поглъщане на
светлината обхватът трябва да бъде от 0 до 30 m-1,
а отчитането на коефициента на поглъщане на свет-
лината—с точност 0,01 m-1.
5.2.4. Време за реагиране на димомера
Времето за физическо реагиране на димомера
трябва да е не по-голямо от 0,2 s. Времето за физи-
ческо реагиране е времевата разликата между мо-
ментите, когато изходният сигнал от приемното
устройство за бързо реагиране достига 10 и 90 % от
пълното отклонение, при което димността на из-
мервания газ се изменя за по-малко от 0,1 s.
Времето за електрическо реагиране на димоме-
ра трябва да е не по-голямо от 0,05 s. Времето за
електрическо реагиране е времевата разлика меж-
ду моментите, когато изходният сигнал от димоме-
ра достига 10 и 90 % от обхвата на скалата, при
което светлинният източник прекъсва или изгасва
напълно за по-малко от 0,01 s.
5.2.5. Неутрални светофилтри
За калибриране на димомера, за линеаризиране
измерванията или за регулиране на обхвата се из-
ползват произволни неутрални светофилтри с пред-
варително известна стойност в рамките на 1,0 %
непрозрачност. Номиналната характеристика на
филтъра се проверява за точност най-малко един
път годишно с помощта на еталонна система за
измерване в съответствие с национален или меж-
дународен стандарт.
Неутралните филтри са прецизни приспособле-
ния и могат лесно да бъдат повредени по време на
използване. Те се използват възможно най-рядко и
при необходимост от използване се вземат пред-
пазни мерки, за да се избегне надраскването или
замърсяването им.
Част 6
Процедура на калибриране
1. Калибриране на уредите за анализ
1.1. Въведение
Всеки анализатор трябва да се калибрира тол-
кова често, колкото е необходимо, за да отговаря
на изискванията към точността съгласно наредба-
та. Описаният в тази точка метод за калибриране
се прилага спрямо анализаторите, описани в т. 3,
част 5 и в т.1 на приложение № 9.
1.2. Газове за калибриране
Срокът за годност на всички газове за калибри-
ране трябва да се спазва.
Трябва да се записват датите на изтичане на
срока за годност на всички газове за калибриране,
посочени от производителя.
1.2.1. Чисти газове
Изискваната чистота на газовете се определя
съгласно указаните по-долу граници на замърсява-
не. За провеждане на изпитване са необходими след-
ните газове:
—пречистен азот: (замърсяване І 1 ppm Cl, І 1
ppm CO, І 400 ppm CO2, І 0,1 ppm NO);
—пречистен кислород: (чистота > 99,5 % обем-
ни O2);
—смес водород—хелий: (състав: 40 ± 2 % водо-
род, останалото хелий) (замърсяване І  1 ppm C1, І
400 ppm CO2);
—пречистен синтетичен въздух: (замърсяване
І 1 ppm C1, І 1 ppm CO, І 400 ppm CO2, І 0,1 ppm NO)
(обемно съдържание на кислород между 18—21 %
обемни);
—пречистен пропан или CO за проверка на CVS.
1.2.2. Газове за калибриране и еталонни газове
За провеждане на изпитването могат да се из-
ползват газови смеси от следните химически съе-
динения:
—C3H8 и пречистен синтетичен въздух (виж
т. 1.2.1);
—СО и пречистен азот;
—NOx и пречистен азот (количеството на NO2,
съдържащо се в газа за калибриране, не трябва да
надвишава 5 % от съдържанието на NO);
—СО2 и пречистен азот;
—CH4 и пречистен синтетичен въздух;
—C2H6 и пречистен синтетичен въздух.
Забележка: Разрешени са и други комбинации
от газове, когато газовете не реагират един с друг.
Действителните концентрации на газа за калиб-
риране и на еталонния газ трябва да се различават
от номиналните стойности с не повече от ± 2 %.