41/1950 Sb.
Vyhláška o úmluvě mezi Československou republikou a republikou Francouzskou o zaopatřovacích platech pro případ úmrtí nebo invalidity obětem války z roku 1939-1945, podepsané v Paříži dne 1. prosince 1947

41.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 30. března 1950
o úmluvě mezi Československou republikou a republikou Francouzskou o zaopatřovacích platech pro případ úmrtí nebo invalidity obětem války z roku 1939—1945, podepsané v Paříži dne 1. prosince 1947.

Úmluva mezi Československou republikou a republikou Francouzskou o zaopatřovacích platech pro případ úmrtí nebo invalidity obětem války z roku 1939—1945, podepsaná v Paříži dne 1. prosince 1947, byla dne 17. března 1948 schválena Národním shromážděním a dne 31. května 1948 ratifikována presidentem republiky.
Ratifikační listiny byly vyměněny v Paříži dne 24. října 1949.
Úmluva vstoupila v účinnost vzhledem k ustanovení svého čl. 9 dne 1. listopadu 1949.
Znění úmluvy s překladem se vyhlašují v příloze ke Sbírce zákonů.*)

Široký v. r.


Příloha vyhlášky ministra zahraničných věcí č. 41/1950 Sb., o úmluvě mezi Československou republikou a republikou Francouzskou o zaopatřovacích platech pro případ úmrtí a invalidity přiznávaných obětem války za r. 1939—1945, podepsané v Paříži dne 1. prosince 1947.
Úmluva
mezi Československou republikou a republikou Francouzskou o zaopatřovacích platech
pro případ úmrtí a invalidity přiznávaných obětem války za r. 1939—1945.
JMÉNEM REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ!
JMÉNEM
REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ
A
REPUBLIKY FRANCOUZSKÉ
BYLA SJEDNÁNA
TATO ÚMLUVA:
(Překlad.)
Úmluva
mezi Československou republikou a republikou Francouzskou o zaopatřovacích platech pro případ úmrtí a invalidity přiznávaných obětem války za r. 1939—1945.
Se zřetelem k tomu, že vláda Československé republiky a vláda republiky Francouzské se rozhodly nečiniti rozdílu mezi státními příslušníky obou států, kteří bojovali nebo trpěli na jejich příslušných územích za svobodu, podepsaní, byvše k tomu řádně zmocněni, dohodli se o následujících ustanoveních:
Článek 1.
Všechna práva a výhody, stanovené francouzským zákonodárstvím o vojenských zaopatřovacích platech pro případ úmrtí a invalidity ve prospěch bývalých francouzských vojáků nebo členů francouzského odboje a jejich oprávněných pozůstalých se podle znění zákonů a nařízení, jimiž jsou tato práva a výhody upraveny, přiznávají československým příslušníkům, kteří
1. sloužili ve francouzském vojsku jako cizinci;
2. tvořili součást francouzské vnitrozemské branné moci za podmínek, stanovených dekretem z 20. září 1944 o statutu francouzské vnitrozemské branné moci;
3. tvořili součást francouzského odboje nebo československého odboje ve Francii za podmínek, stanovených nařízením č. 45.322 ze dne 3. března 1945.
Tato práva a výhody se rovněž přiznávají jejich oprávněným pozůstalým.
Článek 2.
Všechna práva a výhody, stanovené francouzským zákonodárstvím o vojenských zaopatřovacích platech pro případ úmrtí a invalidity ve prospěch bývalých francouzských vojáků a jejich oprávněných pozůstalých, se přiznávají československým státním příslušníkům slouživším v československém národním vojsku, jež za války 1939-1945 podléhalo velení francouzského vrchního velitele, jakož i jejich oprávněným pozůstalým, za podmínky, že oprávněné osoby mají své bydliště ve Francii.
Článek 3.
Poživatelé výhod, uvedených v předcházejících článcích, nemohou si v žádném případě činiti nárok na zaopatřovací plat k tíži francouzské vlády pro chorobu, kterou získali před svým zařazením buď do jedné ze shora uvedených francouzských branných sil nebo do československého národního vojska znovu utvořeného ve Francii.
Avšak toto ustanovení není nijak na újmu odškodnění za zhoršení choroby, stanoveného francouzským pensijním zákonodárstvím.
Článek 4.
Výsady francouzského zákonodárství ve prospěch civilních obětí a výhody s nimi spojené se rovněž přiznávají československým státním příslušníkům, civilním obětem některé válečné události, sběhnuvší se na francouzském území, jakož i jejich oprávněným pozůstalým, při čemž platí ustanovení platného zákonodárství, pokud jde o vymezení pojmu „válečná událost“.
Článek 5.
Československým konsulům ve Francii bude dovoleno zastupovati jejich spoluobčany a pomáhati jim před francouzskými správními úřady.
Stejné právo se přiznává sdružením bývalých československých bojovníků, jež byla řádně ustavena a schválena československým velvyslanectvím v Paříži.
Článek 6.
Každý československý příslušník může si přibrati k přehlídkové komisi, k níž se dostaví, československého lékaře, pověřeného u příslušného československého konsulátu, kterýžto úřad má býti zpraven o předvolání svého státního příslušníka. Odůvodněné připomínky tohoto československého lékaře budou připojeny ke spisu týkajícímu se tohoto československého příslušníka, a pokud nebudou zadrženy jmenovanou komisí, budou předloženy k rozhodnutí ministru bývalých bojovníků a obětí války.
Článek 7.
Francouzští státní příslušníci, kteří sloužili v československém vojsku nebo kteří se zúčastnili československého odboje za války z r. 1939 až 1945, a jejich oprávnění pozůstalí budou za podmínek, stanovených v článcích 3, 5, 6 a 8, požívati všech práv a výhod, stanovených československým zákonodárstvím o zaopatřovacích platech pro případ úmrtí a invalidity ve prospěch bývalých československých vojáků nebo členů československého odboje.
Výhody, stanovené československým zákonodárstvím ve prospěch civilních obětí války, se přiznávají také francouzským státním příslušníkům, civilním obětem války v Československu, bydlivším tam před válečnou událostí, z níž se odvozuje právo na zaopatřovací platy, a rovněž se přiznávají jejich oprávněným pozůstalým.
Článek 8.
Pokud jde o poživatele výhod, stanovených v článcích 2, 4 a 7 odst. 2, počnou lhůty stanovené platným zákonodárstvím běžeti ode dne účinnosti této úmluvy.
Článek 9.
Tato úmluva vstoupí v účinnost prvního dne měsíce následujícího po výměně ratifikačních listin, jež bude provedena co nejdříve v Paříži. Zůstane v účinnosti až do doby, kdy ji obě smluvní strany zruší vzájemnou dohodou, avšak bude moci býti kdykoli vypověděna, bude-li si to přáti jedna ze smluvních stran, tím, že to oznámí rok napřed druhé smluvní straně.
Na důkaz toho příslušní zplnomocněnci podepsali tuto úmluvu a opatřili ji svou pečetí.
Vyhotoveno ve dvou vyhotoveních v Paříži dne 1. prosince 1947.
Za vládu Československé republiky:
Jindřich Nosek.
L. S.
Za vládu Francouzské republiky:
André Marie
L. S.
PROZKOUMAVŠE TUTO ÚMLUVU A VĚDOUCE, ŽE ÚSTAVODÁRNÉ NÁRODNÍ SHROMÁŽDĚNÍ REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ S NÍ SOUHLASÍ, SCHVALUJEME A POTVRZUJEME JI.
TOMU NA SVĚDOMÍ JSME TENTO LIST PODEPSALI A K NĚMU PEČEŤ REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ PŘITISKNOUTI DALI.
V SEZIMOVĚ ÚSTÍ DNE 31. KVĚTNA LÉTA TISÍCÍHO DEVÍTISTÉHO ČTYŘICÁTÉHO OSMÉHO.
PRESIDENT REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ:
Dr. EDVARD BENEŠ v. r.
MINISTR ZAHRANIČNÍCH VĚCÍ:
Dr. V. CLEMENTIS v. r.

*) Na straně 199.