154/1947 Sb.
Smlouva o přátelství a vzájemné pomoci mezi Československou republikou a republikou Polskou

154.
Smlouva
o přátelství a vzájemné pomoci mezi Československou republikou a republikou Polskou.
JMÉNEM REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ!
DR. EDVARD BENEŠ,
PRESIDENT REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ
VŠEM,
KTEŘÍ TENTO LIST ČÍSTI NEBO ČTOUCE SLYŠETI BUDOU,
POZDRAVENÍ.
JMÉNEM REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ
A
REPUBLIKY POLSKÉ
BYLA SJEDNÁNA TATO SMLOUVA S DODATKOVÝM PROTOKOLEM:

Smlouva
o přátelství a vzájemné pomoci mezi Československou republikou a republikou Polskou
PRESIDENT ČESKOSLOVENSKÉ REPUBLIKY a
PRESIDENT REPUBLIKY POLSKÉ,
ve snaze zajistiti pokojný rozvoj těchto dvou slovanských zemí, které, sousedíce přímo s Německem, byly v průběhu celých svých dějin předmětem německé útočnosti, při čemž sama jejich existence byla nejednou ohrožena,
vyvozujíce závěry ze zkušeností poslední války, která postavila oba národy před smrtelné nebezpečí,
uvědomujíce si životní zájem, jejž obě země mají na společné obraně pro případ, že by Německo obnovilo svou útočnou politiku proti jejich svobodě, nezávislosti a územní celistvosti,
přesvědčeni, že společná obrana proti takovému nebezpečí je v zájmu udržení obecného míru a mezinárodní bezpečnosti, která je nejvyšším cílem organisace Spojených národů, k níž obě země náležejí,
uvědomujíce si, že přátelství a úzká spolupráce mezi republikou Československou a republikou Polskou se shodují s nejživotnějšími zájmy obou zemí a přispějí k jejich rozvoji kulturnímu a hospodářskému,
se dohodli uzavříti k tomuto cíli smlouvu o přátelství a vzájemné pomoci a jmenovali svými zmocněnci:
PRESIDENT ČESKOSLOVENSKÉ REPUBLIKY
pana předsedu vlády
Klementa Gottwalda a
pana ministra zahraničních věcí
Jana Masaryka
PRESIDENT REPUBLIKY POLSKÉ
pana předsedu Rady ministrů
Józefa Cyrankiewicze
a pana ministra zahraničních věcí
Zygmunta Modzelewského
kteří, vyměnivše si své plné moci a shledavše je v dobré a náležité formě, dohodli se na těchto ustanoveních:
Článek 1.
Vysoké smluvní strany se zavazují vybudovati své vzájemné vztahy na podkladě stálého přátelství a rozvíjeti je a zajišťovati, právě tak jako svou spolupráci hospodářskou a kulturní.
Článek 2.
Vysoké smluvní strany se zavazují, že učiní společně všechna opatření ve své moci, aby znemožnily jakoukoli novou hrozbu útoku se strany Německa nebo kteréhokoliv jiného státu, který by se s Německem přímo nebo jakkoli jinak sdružil.
Za tím účelem se Vysoké smluvní strany zúčastní v duchu nejupřímnější součinnosti všech mezinárodních akcí, směřujících k zachování mezinárodního míru a bezpečnosti a plně přispějí k tomu, aby se tento cíl stal skutkem.
Při provádění této smlouvy budou Vysoké smluvní strany dbát svých závazků jakožto členů organisace Spojených národů.
Článek 3.
Kdyby jedna z Vysokých smluvních stran byla zapletena do nepřátelství s Německem, které by obnovilo svou útočnou politiku, nebo s kterýmkoli jiným státem, který by se s Německem v této politice sdružil, poskytne jí neprodleně druhá Vysoká smluvní strana vojenskou pomoc a veškerou jinou podporu všemi prostředky, které má po ruce.
Článek 4.
Vysoké smluvní strany se zavazují nesjednávati žádná spojenectví a neúčastniti se žádné koalice, které by byly namířeny proti druhé Vysoké smluvní straně.
Článek 5.
Tato smlouva jest uzavřena na dobu dvaceti let od svého vstoupení v platnost. Jestliže žádná Vysoká smluvní strana smlouvu nevypoví dvanáct měsíců před uplynutím řečeného období dvaceti let, zůstane smlouva v platnosti pro období pěti let a tak dále až do té doby, dokud by ji jedna z Vysokých smluvních stran nevypověděla dvanáct měsíců před uplynutím běžícího pětiletého období.
Tato smlouva, jejíž dodatkový protokol jest považován za její integrující součást, bude ratifikována v době co nejkratší a výměna ratifikací bude provedena v Praze co možná nejdříve.
Smlouva nabude účinnosti jakmile bude podepsána.
Článek 6.
Tato smlouva je sepsána v jazyce českém a polském a obě znění mají stejnou platnost.
Čemuž na svědomí jmenovaní zmocněnci podepsali tuto smlouvu a připojili k ní své pečeti.
Dáno ve Varšavě ve dvou vyhotoveních
dne 10. 3. 1947.

Z plné moci
Presidenta Československé republiky:
GOTTWALD v. r.
JAN MASARYK v. r.
Z plné moci
Presidenta Polské republiky:
J. CYRANKIEWICZ v. r.
Z. MODZELEWSKI v. r.
Dodatkový protokol
k Smlouvě o přátelství a vzájemné pomoci mezi republikou Československou a republikou Polskou
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY
přesvědčeny, že trvalé přátelství vyžaduje vyřízení všech otázek stávajících mezi oběma zeměmi, jsou zajedno v tom,
že vyřeší na základě vzájemné dohody nejpozději do dvou roků ode dne podpisu Smlouvy o přátelství a vzájemné pomoci všechny územní otázky, které se nyní kladou mezi oběma zeměmi;
že, majíce na zřeteli nutnost urychliti co možná nejvíce hospodářskou a kulturní obnovu obou zemí, přikročí v nejkratší možné lhůtě k sjednání dohod, které by sloužily tomuto cíli;
že zajistí Čechům a Slovákům v Polsku a obráceně Polákům v Československu v rámci zákonnosti (právního řádu) a na základě vzájemnosti možnosti národnostního, politického, kulturního a hospodářského rozvoje (školy, spolky, družstva na základě jednoty družstevní organisace v Československu, respektive v Polsku).
Dáno ve Varšavě dne 10. 3. 1947.
GOTTWALD v. r.
JAN MASARYK v. r.
J. CYRANKIEWICZ v. r.
Z. MODZELEWSKI v. r.
SHLÉDNUVŠE A PROZKOUMAVŠE TUTO SMLOUVU S DODATKOVÝM PROTOKOLEM A VĚDOUCE, ŽE ÚSTAVODÁRNÉ NÁRODNÍ SHROMÁŽDĚNÍ REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ S NIMI SOUHLASÍ, PROHLAŠUJEME JE ZA SCHVÁLENY, PŘIJATY, POTVRZENY A UTVRZENY A MOCÍ LISTU TOHOTO PODEPSANÉHO NAŠÍ RUKOU VLASTNÍ JE SCHVALUJEME, PŘIJÍMÁME, POTVRZUJEME A UTVRZUJEME, SLIBUJÍCE SLOVEM SVÝM, JMÉNEM REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ, ŽE JE PEVNĚ A NEPORUŠITELNĚ ZACHOVÁME A NEDOPUSTÍME, ABY PROTI NIM JEDNÁNO BYLO Z JAKÉKOLI PŘÍČINY A JAKÝMKOLI VYMYŠLENÝM ZPŮSOBEM.
TOMU NA SVĚDOMÍ JSME TENTO LIST VYHOTOVITI KÁZALI A K NĚMU PEČEŤ REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ PŘITISKNOUTI DALI.
JENŽ JEST DÁN NA HRADĚ PRAŽSKÉM, DNE 4. ČERVNA LÉTA TISÍCÍHO DEVÍTISTÉHO ČTYŘICÁTÉHO SEDMÉHO.
PRESIDENT REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ:
Dr. EDVARD BENEŠ v. r.
MINISTR ZAHRANIČNÍCH VĚCÍ:
JAN MASARYK v. r.
L. S.
Vyhlašuje se s tím, že ratifikační listiny byly vyměněny v Praze 4. července 1947. Smlouva nabyla podle článku 5. účinnosti dne 10. března 1947.
Masaryk v. r.