85/2007 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Dodatkového protokolu k Ženevským úmluvám z 12. srpna 1949 o přijetí dalšího rozeznávacího znaku (Protokol III)

85
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 8. prosince 2005 byl v Ženevě přijat Dodatkový protokol k Ženevským úmluvám z 12. srpna 1949*) o přijetí dalšího rozeznávacího znaku (Protokol III).
Jménem České republiky byl Dodatkový protokol podepsán v Bernu dne 12. dubna 2006.
S Dodatkovým protokolem vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky jej ratifikoval. Ratifikační listina České republiky byla uložena u Švýcarské spolkové rady, depozitáře Dodatkového protokolu, dne 23. května 2007.
Dodatkový protokol vstoupil v platnost na základě svého článku 11 odst. 1 dne 14. ledna 2007. Pro Českou republiku vstupuje v platnost podle odstavce 2 téhož článku dne 23. listopadu 2007.
Anglické znění Dodatkového protokolu a jeho překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
Dodatkový protokol
k Ženevským úmluvám z 12. srpna 1949
o přijetí
dalšího rozeznávacího znaku
(Protokol III)
Ženeva, 8. prosince 2005
Dodatkový protokol k Ženevským úmluvám z 12. srpna 1949
o přijetí dalšího rozeznávacího znaku
(Protokol III)
Preambule
Vysoké smluvní strany,
(PP1) potvrzujíce ustanovení Ženevských úmluv z 12. srpna 1949 (zejména článků 26, 38, 42 a 44 I. Ženevské úmluvy) a, kde jsou aplikovatelné, jejich Dodatkových protokolů z 8. června 1977 (zejména článků 18 a 38 Dodatkového protokolu I a článku 12 Dodatkového protokolu II) týkající se používání rozeznávacích znaků,
(PP2) přejíce si doplnit výše uvedená ustanovení, a tím zvýšit jejich ochrannou hodnotu a univerzální povahu,
(PP3) berouce na vědomí, že tento Protokol není na újmu uznanému právu Vysokých smluvních stran nadále používat znaky, které používají v souladu se svými závazky plynoucími ze Ženevských úmluv a, kde jsou aplikovatelné, z jejich Dodatkových protokolů,
(PP4) připomínajíce, že povinnost respektovat osoby a objekty chráněné Ženevskými úmluvami a jejich Dodatkovými protokoly vyplývá z jejich statusu chráněného mezinárodním právem a nezávisí na používání rozeznávacích znaků, znamení či signálů,
(PP5) zdůrazňujíce, že rozeznávací znaky nemají mít žádný náboženský, etnický, rasový, regionální či politický význam,
(PP6) podtrhujíce důležitost zajištění plného dodržování závazků vztahujících se k rozeznávacím znakům uznaným Ženevskými úmluvami a, kde jsou aplikovatelné, jejich Dodatkovými protokoly,
(PP7) připomínajíce, že článek 44 I. Ženevské úmluvy činí rozdíl mezi ochranným užíváním a identifikačním užíváním rozeznávacích znaků,
(PP8) připomínajíce dále, že národní společnosti provozující činnost na území jiného státu musejí zajistit, aby znaky, které při těchto činnostech hodlají používat, směly být používány v zemích, kde činnosti probíhají, a v tranzitní zemi či v tranzitních zemích,
(PP9) vědomy si potíží, které určité státy a národní společnosti mohou mít s užíváním stávajících rozeznávacích znaků,
(PP10) konstatujíce odhodlání Mezinárodního výboru Červeného kříže, Mezinárodní federace společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a Mezinárodního hnutí Červeného kříže a Červeného půlměsíce zachovat si své stávající názvy a znaky,
se dohodly takto:
Článek 1
– Dodržování tohoto Protokolu a rozsah jeho uplatňování
1. Vysoké smluvní strany se zavazují za všech okolností dodržovat tento Protokol a zajistit jeho dodržování.
2. Tento Protokol znovu potvrzuje a doplňuje ustanovení čtyř Ženevských úmluv z 12. srpna 1949 („Ženevské úmluvy“) a, kde jsou aplikovatelné, jejich dvou Dodatkových protokolů z 8. června 1977 („Dodatkové protokoly z roku 1977“) týkající se rozeznávacích znaků, jmenovitě červeného kříže, červeného půlměsíce a červeného lva a slunce, a vztahuje se na tytéž situace jako zmíněná ustanovení.
Článek 2
– Rozeznávací znaky
1. Tento Protokol uznává vedle rozeznávacích znaků Ženevských úmluv a k týmž účelům další rozeznávací znak. Rozeznávací znaky mají rovný status.
2. Tento další rozeznávací znak, tvořený červeným čtvercovým rámcem na bílém poli postaveným na hrot, je shodný s vyobrazením v příloze k tomuto Protokolu. Tento rozeznávací znak je v tomto Protokolu označován jako „znak III. Protokolu“.
3. Podmínky pro užívání a respektování znaku III. Protokolu se shodují s podmínkami pro rozeznávací znaky stanovenými Ženevskými úmluvami a, kde jsou aplikovatelné, Dodatkovými protokoly z roku 1977.
4. Zdravotnický a duchovní personál ozbrojených sil Vysokých smluvních stran může, aniž by tím byly dotčeny jejich stávající znaky, dočasně užívat jakýkoliv rozeznávací znak uvedený v odstavci 1 tohoto článku, pokud tím bude zvýšena jeho ochrana.
Článek 3
– Identifikační užívání znaku III. Protokolu
1. Národní společnosti těch Vysokých smluvních stran, které se rozhodnou používat znak III. Protokolu, mohou při užívání znaku v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy do něj pro identifikační účely vložit:
a) rozeznávací znak uznaný Ženevskými úmluvami či kombinaci takových znaků; nebo
b) jiný znak, který je efektivně používán některou Vysokou smluvní stranou a byl prostřednictvím depositáře před přijetím tohoto Protokolu předmětem sdělení ostatním Vysokým smluvním stranám a Mezinárodnímu výboru Červeného kříže.
Vložení bude odpovídat vyobrazení v příloze k tomuto Protokolu.
2. Národní společnost, která se v souladu s odstavcem 1 tohoto článku rozhodne vložit do znaku III. Protokolu jiný znak, může v souladu s vnitrostátními právními předpisy používat název tohoto znaku a tento znak na svém státním území.
3. Národní společnosti mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy za výjimečných okolností a k usnadnění své činnosti dočasně užívat rozeznávací znak uvedený v článku 2 tohoto Protokolu.
4. Tento článek nemá vliv na právní status rozeznávacích znaků uznaných Ženevskými úmluvami a tímto Protokolem ani na právní status jakéhokoliv konkrétního znaku vloženého pro identifikační účely v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
Článek 4
– Mezinárodní výbor Červeného kříže a Mezinárodní federace společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce
Mezinárodní výbor Červeného kříže a Mezinárodní federace společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich řádně pověřený personál mohou za výjimečných okolností a k usnadnění své činnosti užívat rozeznávací znak uvedený v článku 2 tohoto Protokolu.
Článek 5
– Mise pod záštitou Organizace spojených národů
Zdravotnický a duchovní personál účastnící se operací pod záštitou Organizace spojených národů může, se souhlasem účastnících se států, užít jednoho z rozeznávacích znaků zmíněných v článcích 1 a 2.
Článek 6
– Předcházení a postih zneužití
1. Ustanovení Ženevských úmluv a, kde jsou aplikovatelné, Dodatkových protokolů z roku 1977 upravující předcházení a postih zneužití rozeznávacích znaků se uplatňují rovněž ve vztahu ke znaku III. Protokolu. Vysoké smluvní strany zejména učiní nezbytná opatření, aby v každé době byla předcházena a postihována jakákoliv zneužití rozeznávacích znaků zmíněných v článcích 1 a 2 a jejich názvů, včetně proradného užívání a užívání jakéhokoliv znaku či názvu je napodobujícího.
2. Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku mohou Vysoké smluvní strany povolit dosavadním uživatelům znaku III. Protokolu či jakéhokoliv znaku tento znak napodobujícího jeho další užívání, pokud toto užívání nemůže za ozbrojeného konfliktu vzbudit domněnku, že má za účel poskytnout ochranu ve smyslu Ženevských úmluv nebo, kde jsou aplikovatelné, Dodatkových protokolů z roku 1977, a pokud práva k takovému užívání byla získána před přijetím tohoto Protokolu.
Článek 7
– Šíření
Vysoké smluvní strany se zavazují, že budou v době míru, jakož i v době ozbrojeného konfliktu, šířit ve svých zemích tento Protokol v co největší míře a zejména že zahrnou jeho studium do programů vojenské přípravy a budou podporovat jeho studium civilním obyvatelstvem tak, aby se s tímto dokumentem seznámily ozbrojené síly i civilní obyvatelstvo.
Článek 8
– Podpis
Tento Protokol bude otevřen k podpisu stranám Ženevských úmluv dnem svého přijetí a zůstane otevřen po dobu dvanácti měsíců.
Článek 9
– Ratifikace
Tento Protokol bude ratifikován co možná nejdříve. Ratifikační listiny budou uloženy u Švýcarské spolkové rady, depozitáře Ženevských úmluv a Dodatkových protokolů z roku 1977.
Článek 10
– Přístup
Tento Protokol bude otevřen k přístupu jakékoliv straně Ženevských úmluv, která jej nepodepsala. Listiny o přístupu budou uloženy u depozitáře.
Článek 11
– Vstup v platnost
1. Tento Protokol vstoupí v platnost šest měsíců poté, co byly uloženy dvě ratifikační listiny či listiny o přístupu.
2. Pro každou stranu Ženevských úmluv, která poté ratifikuje tento Protokol či k němu přistoupí, vstoupí v platnost šest měsíců poté, co tato strana uložila svou ratifikační listinu či listinu o přístupu.
Článek 12
– Smluvní vztahy při vstupu tohoto Protokolu v platnost
1. Jsou-li strany Ženevských úmluv zároveň stranami tohoto Protokolu, budou se Úmluvy uplatňovat tak, jak jsou doplněny tímto Protokolem.
2. Není-li jedna ze stran v konfliktu vázána tímto Protokolem, budou strany Protokolu nadále vázány tímto Protokolem ve svých vzájemných vztazích. Budou dále vázány tímto Protokolem ve vztahu ke každé ze stran, které jím nejsou vázány, pokud takové strany přijmou a budou provádět ustanovení tohoto Protokolu.
Článek 13
– Změny
1. Každá Vysoká smluvní strana může navrhovat změny tohoto Protokolu. Text navrhované změny bude předán depozitáři, který po konzultaci se všemi Vysokými smluvními stranami, Mezinárodním výborem Červeného kříže a Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce rozhodne, zda je třeba svolat konferenci k posouzení navrhované změny.
2. Depozitář pozve na tuto konferenci všechny Vysoké smluvní strany, jakož i strany Ženevských úmluv bez ohledu na to, zda jsou signatáři tohoto Protokolu či nikoliv.
Článek 14
– Výpověď
1. V případě, že Vysoká smluvní strana vypoví tento Protokol, výpověď nabude platnosti teprve za rok od obdržení listiny o výpovědi. Pokud se však vypovídající strana po uplynutí tohoto roku nachází v situaci ozbrojeného konfliktu nebo okupace, výpověď nenabude platnosti před ukončením ozbrojeného konfliktu nebo okupace.
2. Výpověď musí být oznámena písemně depozitáři, který ji předá všem Vysokým smluvním stranám.
3. Výpověď má platnost pouze pro vypovídající stranu.
4. Výpověď podle odstavce 1 nebude mít vliv na závazky, které již vznikly z důvodů ozbrojeného konfliktu nebo okupace podle tohoto Protokolu takové vypovídající straně, pokud jde o činy spáchané před tím, než výpověď nabyla platnosti.
Článek 15
– Oznámení
Depozitář informuje Vysoké smluvní strany, jakož i strany Ženevských úmluv, ať již jsou signatáři tohoto Protokolu či nikoliv, o:
a) podpisech připojených k tomuto Protokolu a o uložení ratifikačních listin a listin o přístupu podle článků 8, 9 a 10;
b) datu vstupu tohoto Protokolu v platnost podle článku 11, a to do 10 dnů od uvedeného vstupu v platnost;
c) sděleních obdržených podle článku 13;
d) výpovědích podle článku 14.
Článek 16
– Registrace
1. Po vstupu v platnost bude tento Protokol předán depozitářem Sekretariátu Organizace spojených národů k registraci a publikaci v souladu s článkem 102 Charty Organizace spojených národů.
2. Depozitář bude rovněž informovat Sekretariát Organizace spojených národů o všech ratifikacích, přístupech a výpovědích, které v souvislosti s tímto Protokolem obdržel.
Článek 17
– Autentická znění
Originál tohoto Protokolu, jehož znění v angličtině, arabštině, čínštině, francouzštině, ruštině a španělštině mají stejnou platnost, bude uložen u depozitáře, který předá jeho ověřené kopie všem stranám Ženevských úmluv.

PŘÍLOHA
ZNAK TŘETÍHO PROTOKOLU

*) Ženevské úmluvy z 12. srpna 1949 na ochranu obětí války byly vyhlášeny pod č. 65/1954 Sb.