419/1921 Sb.
Úprava madridská, týkající se potlačení nesprávného označení původu zboží, revidovaná ve Washingtoně 2. června 1911, uzavřená mezi Brasilií, Kubou, Španělskem, Francií, Velkou Britanií, Portugalskem, Švýcarskem a Tunisem.

419.
Překlad.
Úprava madridská
ze dne 14. dubna 1891, týkající se potlačení nesprávného označení původu zboží, revidovaná ve Washingtoně 2. června 1911, uzavřená mezi Brasilií, Kubou, Španělskem, Francií, Velkou Britanií, Portugalskem, Švýcarskem a Tunisem.
Podepsaní, svými vládami řádně zplnomocnění, sjednali společnou dohodou následující text, který nahradí úpravu podepsanou v Madridě dne 14. dubna 1891:

Článek 1.
Každý výrobek opatřený nesprávným označením původu, ve kterém by některý ze smluvních států nebo některé místo ležící v jednom z nich byly přímo nebo nepřímo označeny jako stát nebo místo původu, bude zabaven při dovozu do každého ze zmíněných států.
Zabavení lze stejně vykonati ve státě, kde nesprávné označení původu bylo připojeno, nebo ve státě, kam byl dovezen výrobek opatřený tímto nesprávným označením.
Jestliže zákonodárství některého státu nepřipouští zabavení při dovozu, jest toto zabavení nahraditi zákazem dovozu.
Jestliže zákonodárství některého státu nepřipouští zabavení ve vnitrozemí, jest toto zabavení nahraditi soudními prostředky, které zákon tohoto státu poskytuje v podobném případě státním příslušníkům.
Článek 2.
Zabavení jest provésti na žádost buď státního zastupitelství nebo jakéhokoli povolaného úřadu, ku příkladu celní správy nebo interesované strany, jednotlivce nebo společnosti podle vnitřního zákonodárství každého státu.
Úřady nejsou povinny provésti zabavení při průvozu zboží.
Článek 3.
Tato ustanovení nezabraňují prodavači, aby označil svoje jméno nebo svoji adresu na výrobcích, pocházejících z jiné země než země prodeje, avšak v tomto případě jest k adrese nebo jménu připojiti zřetelným písmem přesné označení země nebo místa zhotovení nebo výroby.
Článek 4.
Soudy každého státu rozhodují o tom, které názvy se vzhledem k svému rázu druhovému vymykají z ustanovení této úpravy, při čemž však místní názvy původu výrobků viničních nejsou pojaty do výhrady vytčené tímto článkem.
Článek 5.
Státům náležejícím k Unii pro ochranu průmyslového vlastnictví, které nejsou účastníky této úpravy, bude na jejich žádost dovoleno, aby k ní přistoupily způsobem v článku 16. Úmluvy všeobecné předepsaným.
Článek 6.
Tato úprava bude ratifikována a ratifikační listiny uloženy ve Washingtoně nejpozději 1. dubna 1913.
Nabude působnosti měsíc po uplynutí této doby a bude míti stejnou účinnost a trvání jako Úmluva všeobecná.
ČEMUŽ NA SVĚDOMÍ příslušní zplnomocněnci podepsali tuto úpravu.
Dáno ve Washingtoně, v jediném exempláři, dne druhého června 1911.
Za Brasilii:
R. DE LIMA E SILVA.
Za Kubu:
ANTONIO MARTIN RIVERO.
Za Španělsko:
JUAN. RIANO Y GAYANGOS.
J. FLOREZ POSADA.
Za Francii:
PIERRE LEFÈVRE PONTALIS.
G. BRETON.
MICHEL PELLETIER.
GEORGES MAILLARD.
Za Velkou Britanii:
A. MITCHELL INNES.
A. E. BATEMAN.
W. TEMPLE FRANKS.
Za Portugalsko:
J. F. H. M. DA FRANCA, Vte D’ALTE.
Za Švýcary:
P. RITTER.
W. KRAFT.
HENRI MARTIN.
Za Tunis:
E. DE PERETTI DE LA ROCCA.
Vyhlašuje se s tím, že návrh na přístup republiky Československé k předmětné Úpravě schválen byl ministerskou radou republiky Československé ve schůzi dne 23. června 1921; přístup byl notifikován Švýcarské Spolkové Radě notou ministerstva zahraničních věcí republiky Československé ze dne 19. července 1921, potvrzen notou Švýcarské Spolkové Rady ze dne 13. srpna 1921 s tím, že přístup nabývá působnosti dnem 30. září 1921.
Úprava předmětná vázala 1. března 1921 tyto státy:
Brasilii (od 3. října 1896), Kubu (od 1. ledna 1905), Španělsko (od počátku [15. července 1892]), Francii s Alžírem a osadami (od počátku), Velkou Britanii (od počátku), Nový Zéland (od 20. června 1913), Maroko (s výjimkou pásma španělského [30. července 1917]), Portugaly s Azorami a Madeirou (od počátku), Švýcary (od počátku), Tunis (od počátku).

Dr. Beneš v. r.