177/1949 Sb.
Vyhláška o Úmluvě mezi republikou Československou a Lidovou republikou Bulharskou o spolupráci na poli sociální politiky a správy, podepsané v Sofii dne 11. září 1948

177.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 20. května 1949
o Úmluvě mezi republikou Československou a Lidovou republikou Bulharskou o spolupráci na poli sociální politiky a správy, podepsané v Sofii dne 11. září 1948.

Mezi republikou Československou a Lidovou republikou Bulharskou byla v Sofii dne 11. září 1948 sjednána Úmluva o spolupráci na poli sociální politiky a správy se Závěrečným protokolem. Tato Úmluva a Závěrečný protokol byly dne 25. května 1948 schváleny vládou a dne 4. prosince 1948 ratifikovány presidentem republiky.
Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 28. března 1949 a Úmluva tudíž nabyla podle svého článku 13 účinnosti dne 1. dubna 1949.
Znění Úmluvy a Závěrečného protokolu se vyhlašuje v příloze k Sbírce zákonů.*)

Dr. Clementis v. r.


Příloha
Jménem republiky Československé
Jménem republiky Československé a Lidové republiky Bulharské byla sjednána tato úmluva se závěrečným protokolem
ÚMLUVA
mezi republikou Československou a Lidovou republikou Bulharskou o spolupráci na poli sociální politiky a správy
President republiky Československé s jedné strany a Presidium Národního shromáždění Lidové republiky Bulharské se strany druhé, vedeni přáním upraviti vzájemný styk na poli sociální politiky a správy v duchu smlouvy o přátelství, spolupráci a vzájemné pomoci mezi republikou Československou a Lidovou republikou Bulharskou, rozhodli se uzavříti k tomu cíli úmluvu a jmenovali k tomu své zmocněnce, kteří, vyměnivše si své plné moci a shledavše je v dobré a náležité formě, dohodli se na těchto ustanoveních:
Čl. 1
(1) Oba státy budou spolupracovati ve všech otázkách a na všech úsecích sociální politiky a správy, zejména k prohloubení sociálního pokroku jak ve svých vlastních zemích, tak i na poli mezinárodním.
(2) K tomu cíli oba státy budou podporovati na poli sociální politiky a správy výměnu zkušeností, všestranné vzájemné poznávání, jakož i spolupráci mezi příslušnými úřady, institucemi, odborovými a jinými organisacemi.
Čl. 2
(1) Oba státy budou podporovati - po případě i poskytováním hmotných prostředků - vzájemné návštěvy organisované úřady, institucemi, odborovými a jinými organisacemi na poli sociální politiky a správy.
(2) Oba státy budou podporovati vzájemnou zotavnou péči o děti, mladistvé a pracující, prováděnou státem, odborovými, veřejnoprávními nebo jinými organisacemi; rovněž tak léčebnou péči, zejména v lázních a léčebných místech. K tomu účelu budou též oba státy podporovati budování a rozvoj vlastních i společných zařízení na území druhého státu.
(3) Oba státy se zavazují, že budou navzájem spolupracovati na úkolech mezinárodně sociální služby, týkající se občanů obou států, na příklad při pátrání po nezvěstných, při opatřování dokladů a podávání zpráv, při řešení jednotlivých otázek z oblasti osobních rodinných poměrů atd.
Čl. 3
(1) S příslušníky jednoho státu, zaměstnanými na území státu druhého, jakož i s jejich rodinami, bude se zásadně nakládati s hlediska pracovně-právních předpisů toho státu, ve kterém pracují, stejně jako s vlastními příslušníky tohoto státu. Provedení této zásady upraví, pokud se tak ještě nestalo, zvláštní úmluva.
(2) Pro příslušníky jednoho státu, zaměstnané na území státu druhého na podkladě dohody mezi vládami nebo příslušnými správními úřady obou států v určitých podnicích nebo oborech, platí ustanovení odstavce 1 není-li v příslušné dohodě stanoveno jinak.
Čl. 4
Sociální pojištění bude upraveno zvláštní úmluvou.
Čl. 5
Příslušníkům jednoho z obou států, zdržujícím se na území státu druhého, zaručí stát místa pobytu nezbytnou pomoc a péči, budou-li ji potřebovati, a to nejméně v takovém rozsahu a za takových podmínek, jako svým vlastním občanům.
Čl. 6
(1) Poskytnutá pomoc a péče podle článku 5 nebude důvodem, aby druhý stát požadoval náhradu výloh, jestliže pobyt jeho občana v prvním státě trvá již nejméně 5 let.
(2) Požívá-li občan jednoho státu na území státu druhého pomoci a péče podle článku 5 po dobu přesahující nejméně 1 rok, a doba jeho pobytu nečiní ještě 5 let, počítaje od doby, kdy mu byla poskytnuta pomoc či péče, pak může stát pobytu požádati druhý stát o náhradu výdajů za dobu, v níž pomoc nebo péče byla poskytována, pokud převyšuje zmíněnou dobu jednoho roku.
(3) Při stanovení pětiletého pobytu se nepřihlíží k nepřítomnosti způsobené válkou.
(4) Ustanoveními odstavců 1 a 2 není dotčena možnost požadovati náhradu od osoby, které pomoc nebo péče byla poskytována, nebo od osob povinných k alimentaci.
Čl. 7
(1) Každý z obou států bude do doby repatriace pečovati o děti a mladistvé ve věku do 18 let občanů druhého státu, zdržující se na jeho území, jejichž rodiče nežijí, jsou nepřítomni nebo nemohou jim zajistiti patřičnou péči nebo existenční podmínky. Výdaje na tuto pomoc a péči nebudou druhým státem požadovány.
(2) Každý stát bude v tříměsíčních obdobích uvědomovati příslušný konsulární úřad druhého státu o rozsahu péče o děti nebo mladistvé, kteří jsou občany druhého státu.
(3) Příslušný konsulární úřad rozhodne, po dohodě s úřady nebo ochrannými činiteli (poručenskými) své země, o době repatriace dětí nebo mladistvých do jejich vlasti.
(4) Náklady repatriace na hranice mateřského státu uhradí stát pobytu.
Čl. 8
Oba státy zřídí Smíšenou komisi složenou ze 4 členů. Tato komise bude působiti jako iniciativní a poradní sbor. Jejím hlavním úkolem bude, aby navrhovala opatření zásadní povahy k provádění této úmluvy.
Čl. 9
Tuto úmluvu budou prováděti příslušní ministři, přihlížejíce k podnětům a návrhům Smíšené komise. Příslušné nejvyšší správní úřady obou států budou se uvědomovati o opatřeních vydaných k provedení této úmluvy.
Čl. 10
Konsulům obou států přísluší bez zvláštní plné moci jednati osobně nebo osobou jimi zmocněnou jménem občanů svého státu ve všech záležitostech vyplývajících z této úmluvy a souvisejících s jejím prováděním. Vnitrostátní předpisy, podle nichž se vyžaduje zastoupení advokátem nebo jinou osobou znalou práv, nejsou tím dotčeny.
Čl. 11
(1) Písemnosti a úřední úkony potřebné výhradně k provádění této úmluvy, jsou osvobozeny od poplatků a dávek.
(2) Písemnosti vydané v souvislosti s prováděním této úmluvy nepodléhají legalisaci míst diplomatických nebo konsulárních.
Čl. 12
Styk spojený s prováděním této úmluvy bude veden bezprostředně mezi příslušnými úřady a institucemi.
Čl. 13
(1) Tato úmluva bude ratifikována v době co nejkratší. Ratifikační listiny budou vyměněny v Praze bez odkladu po provedení ratifikace. Úmluva nabude účinnosti prvním dnem měsíce, jenž následuje po výměně ratifikačních listin.
(2) Každý z obou států může vypověděti tuto úmluvu ke konci kalendářního roku alespoň 6 měsíců předem.
Sepsáno ve dvou vyhotoveních, každé v jazyce českém i bulharském; obě znění jsou považována za autentická.
Čemuž na svědomí zmocněnci tuto úmluvu podepsali a opatřili svými pečetěmi.
V Sofii dne 11. IX. 1948.
E. ERBAN
L. S.
Z. MITOVSKI
L. S.

ZÁVĚREČNÝ PROTOKOL
Při podpisu úmluvy mezi republikou Československou a Lidovou republikou Bulharskou o spolupráci na poli sociální politiky a správy shodly se obě smluvní strany na tomto:
I
K článku 1.
Pod pojmem spolupráce na poli sociální politiky a správy rozumějí se především koordinace sociálně politického plánování s plánováním hospodářským, projednávání otázek životní úrovně a sociálních statistik. Dále se pod tímto pojmem rozumějí všechny základní otázky sociální politiky a správy, zejména otázky zákonodárství na ochranu pracujících, řízení práce, mzdové politiky, technické a zdravotní ochrany práce, sociální pojištění, stavební a bytové péče, péče o mládež, populační politiky, péče o pracující a ostatních odvětví sociální péče, zásadní otázky odborových organisací a jejich účasti na národním hospodářství, otázky sociálního výzkumu (včetně výzkumu práce) a popularisace v oblasti sociální politiky, otázky mezinárodní sociální politiky (včetně poměru k příslušným orgánům Spojených národů, k Mezinárodní organisaci práce a jiným mezinárodním institucím).
Vzájemné poznávání a výměna zkušeností na poli sociální politiky a správy budou uskutečňovány zejména:
a) organisováním výměny odborných knih, časopisů a jiných publikací mezi příbuznými úřady, ústavy, organisacemi a jinými institucemi obou zemí;
b) usnadňováním a uskutečňováním výměny legislativního, statistického a jiného materiálu;
c) přednáškami, výstavami, rozhlasem, filmy a jinými podniky všeho druhu;
d) vhodným informováním odborné a široké veřejnosti o vývoji a výsledcích sociální politiky a správy druhého státu, soustavným zveřejňováním tiskem závažných zákonodárných a správních opatření;
e) výměnou odborníků (praktiků) v oboru práce a sociální péče, mimo jiné na poli vědeckého řízení práce a mzdové politiky, jako na příklad úkolářů, časoměřičů a pod., dále představitelů odborových organisací a sociálních pracovníků pro zvýšení jejich odborné kvalifikace; vůči takovým pracovníkům, příslušníkům druhého státu, budou oba státy po stránce pracovně-právní postupovati jako vůči svým vlastním příslušníkům.
II
K článku 2, odst. 2.
Každý stát poskytne státním příslušníkům druhého státu, pracujícím na jeho území, tutéž zotavnou a léčebnou péči, jakou poskytuje příslušníkům vlastním. Oba státy využijí zotavné a léčebné péče vzájemnými výměnnými akcemi k soustavnému sbližování obou národů. V lázeňských a zotavovacích střediscích budou vyhražena potřebná místa příslušníkům druhého státu. Oba státy budou podporovati budování jednak vlastních objektů pro zotavnou a léčebnou péči, jednak společných zařízení tohoto druhu.
III
K článku 3, odst. 1.
Pracovně-právními předpisy se rozumějí předpisy o plánování a řízení práce, o pracovní smlouvě, o pracovní době a dovolené, předpisy o mzdách a platech, o ochraně života a zdraví včetně ochrany mladistvých a žen, jakož i o zajištění pracovní výkonnosti a kázni.
IV
K článku 6, odst. 3.
Do doby 5 let se započítává i doba strávená na území, které po skončení druhé světové války se stalo územím toho kterého z obou smluvních států.
V
K článku 8.
Smíšená komise se bude skládati ze dvoučlenné delegace jmenované československou vládou a ze dvoučlenné delegace jmenované bulharskou vládou. Jedním z členů delegace každého státu bude jmenován zástupce odborových organisací.
Smíšená komise se bude scházeti podle potřeby, nejméně jednou ročně, a to střídavě v republice Československé a v republice Bulharské. Předsedou toho kterého zasedání Smíšené komise bude předseda delegace toho státu, na jehož území se bude zasedání konati.
K jednání Smíšené komise mohou zástupcové jednoho i druhého státu si přibrati poradce. Smíšená komise může zříditi ze svých členů nebo i z jiných osob podvýbory, v nichž každý stát bude zastoupen stejným počtem členů. Jedním z těchto podvýborů bude Podvýbor pro organisaci práce, jenž se bude zabývati veškerými společnými otázkami zejména v oboru řízení práce, vyrovnání potřeb pracovních sil mezi oběma státy, jejich odborné přípravy a jinými obdobnými otázkami, jakož i prováděním zásad článku 3 Úmluvy. Předsedy takovýchto podvýborů bude jmenovati československý ministr sociální péče, budou-li zasedati v Československu, a bulharský ministr sociální péče, budou-li zasedati v Bulharsku.
Smíšená komise bude jednati podle jednacího řádu, na kterém se sama usnese.
VI
K článku 9.
V republice Československé je pro provádění této úmluvy především příslušný ministr sociální péče, v republice Bulharské ministr sociální péče.
VII
K článku 11.
Cestovní listiny se nepovažují za písemnosti potřebné výhradně k provádění této úmluvy.
VIII
Oba státy pokud možno co nejdříve ustanoví sociální přidělence při svých velvyslaneckých úřadech ve státě druhém.
IX
Tento závěrečný protokol tvoří nedílnou součást úmluvy mezi republikou Československou a republikou Bulharskou o spolupráci na poli sociální politiky a správy a byl sepsán ve dvou vyhotoveních, každé v jazyku českém i bulharském; obě znění jsou považována za autentická.
PROZKOUMAVŠE TUTO ÚMLUVU SE ZÁVĚREČNÝM PROTOKOLEM SCHVALUJEME A POTVRZUJEME JE.
TOMU NA SVĚDOMÍ JSME TENTO LIST PODEPSALI A K NĚMU PEČEŤ REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ PŘITISKNOUTI DALI.
NA HRADĚ PRAŽSKÉM DNE 4. PROSINCE LÉTA TISÍCÍHO DEVÍTISTÉHO ČTYŘICÁTÉHO OSMÉHO.
PRESIDENT REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ:
GOTTWALD v. r. L. S.
MINISTR ZAHRANIČNÍCH VĚCÍ:
Dr. V. CLEMENTIS v. r

*) na straně 319