83/1985 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Smlouvě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských, rodinných a obchodních

83
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 21. srpna 1985
o Smlouvě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských, rodinných a obchodních

Dne 10. května 1984 byla v Paříži podepsána Smlouva mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských, rodinných a obchodních.
Se Smlouvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a prezident Československé socialistické republiky ji ratifikoval.
Smlouva vstoupila v platnost na základě svého článku 24 dnem 1. července 1985. Tímto dnem pozbyla platnosti Úmluva mezi Československem a Francií o právní ochraně a právní pomoci ve věcech občanských a obchodních ze dne 7. května 1928, vyhlášená č. 60/1931 Sb.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.

Ministr:
Ing. Chňoupek v. r.


SMLOUVA
mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských, rodinných a obchodních
Vláda Československé socialistické republiky a vláda Francouzské republiky,
vedeny přáním prohlubovat přátelské vztahy a spolupráci mezi oběma státy a jejich občany v souladu se Závěrečným aktem Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě
a majíce na zřeteli rozvoj vzájemných vztahů v oblasti práva,
dohodly se na následujících ustanoveních:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
(1) Občané jednoho státu mohou k uplatnění a ochraně svých práv a zájmů volně a přímo vystupovat na území druhého státu před justičními orgány za stejných podmínek jako občané druhého státu.
(2) Právnické osoby, které jsou ustaveny podle zákonů jednoho státu a mají sídlo na jeho území, požívají stejné právní ochrany jako občané obou států.
Článek 2
(1) Při provádění této smlouvy se právní pomoc mezi oběma státy poskytuje prostřednictvím jejich ministerstev spravedlnosti.
(2) Listiny a jiné doklady zasílané ministerstvy spravedlnosti nevyžadují legalizaci ani jiné podobné formality. V případě pochybnosti o pravosti dokladu obrátí se ministerstvo spravedlnosti dožádaného státu na ministerstvo spravedlnosti dožadujícího státu se žádostí o informaci za účelem ověřování pravosti tohoto dokladu.
Článek 3
(1) Ministerstva spravedlnosti si mohou z důvodu právní pomoci zasílat žádosti o informace nebo šetření v rámci řízení ve věcech občanských, rodinných a obchodních, které probíhá před jejich justičními orgány a zasílat si bezplatně soudní rozhodnutí. Právní pomoc se vztahuje i na správní řízení, je-li přípustné rozhodnutí správního orgánu přezkoumat soudem.
(2) V řízení týkajícím se ochrany nezletilých se budou ministerstva spravedlnosti navzájem informovat o ochranných opatřeních vydaných příslušnými orgány a poskytnou si navzájem pomoc při vyhledávání a dobrovolné repatriaci nezletilých.
Článek 4
Ministerstva spravedlnosti obou států si budou vzájemně na žádost poskytovat informace o právních předpisech, které platí nebo platily na území jejich států.
ČÁST II
USTANOVENÍ USNADŇUJÍCÍ PROVÁDĚNÍ ÚMLUVY O CIVILNÍM ŘÍZENÍ UZAVŘENÉ V HAAGU DNE 1. BŘEZNA 1954 A ÚMLUVY O PROVÁDĚNÍ DŮKAZŮ V CIZINĚ VE VĚCECH OBČANSKÝCH A OBCHODNÍCH UZAVŘENÉ V HAAGU DNE 18. BŘEZNA 1970
Článek 5
(1) Občané jednoho státu požívají ve druhém státě výhod úplné nebo částečné právní pomoci za stejných podmínek a ve stejném rozsahu jako vlastní občané bez ohledu na bydliště nebo místo pobytu.
(2) Účastníku, který požívá výhody právní pomoci, budou bez nového přezkoumání přiznány výhody v rozsahu daném právním řádem dožádaného státu rovněž pro řízení o uznání a výkonu rozhodnutí, jakož i pro vlastní výkon v dožádaném státě.
Článek 6
(1) Ministerstva spravedlnosti si vzájemně předávají žádosti svých občanů o právní pomoc a informují se o vyřízení těchto žádostí.
(2) Doklady přiložené k žádosti o právní pomoc mohou být sepsány v jazyce dožadující strany.
(3) Sdělení, jež se týkají vyřizování žádostí o právní pomoc, se sepisují v jazyce příslušného ministerstva spravedlnosti.
Článek 7
(1) Potvrzení osvědčující nemajetnost budou vystavena příslušnými orgány podle místa obvyklého pobytu žadatele, které je na území jednoho z obou států. Žadateli, který má pobyt na území třetího státu, toto potvrzení vydá územně příslušný diplomatický nebo konzulární úřad.
(2) Má-li žadatel pobyt na území státu, kde je žádost podávána, mohou být vyžádány doplňující údaje od příslušného orgánu státu, jehož je občanem.
(3) Nemá-li žadatel pobyt na území státu, kde žádost podává, může být na žádost orgánů tohoto státu vyslechnout příslušnými orgány státu, kde má pobyt.
Článek 8
Občanům jednoho ze států, kteří vystupují před soudy druhého státu jako účastníci řízení, nelze uložit složení jistoty za náklady řízení ani jiné záruky z toho důvodu, že jsou cizími státními občany.
Článek 9
(1) Žádosti o doručení a oznámení písemností ve věcech občanských, rodinných a obchodních došlé z jednoho státu se zasílají prostřednictvím ministerstev spravedlnosti. Právní pomoc se vztahuje i na správní řízení, je-li přípustné rozhodnutí správního orgánu přezkoumat soudem.
(2) Potvrzení, osvědčení a doklady o doručení nebo nedoručení písemností se vracejí stejnou cestou.
(3) V případech, že doručení písemností nelze vykonat, příslušný orgán sdělí důvod, pro který nemohlo být žádosti o doručení vyhověno.
Článek 10
(1) Doručení písemností se provádí podle právního řádu dožádaného státu.
(2) Každý stát má však možnost doručit písemnosti přímo a bez použití donucovacích prostředků svým vlastním občanům prostřednictvím svého diplomatického nebo konzulárního úřadu.
Článek 11
(1) Žádosti o doručení nebo oznámení písemností se zasílají na dvojjazyčných tiskopisech, jejichž vzor je přílohou této smlouvy. Tiskopisy se vyplňují v jazyce dožadujícího státu.
(2) Jako doklad o doručení písemností je používán rovněž dvojjazyčný tiskopis, jehož vzor je přílohou této smlouvy. Tiskopisy se vyplňují v jazyce dožádaného státu.
Článek 12
(1) Písemnosti, které mají být doručeny nebo oznámeny, se sepisují v jazyce dožadujícího státu.
(2) Požádá-li však o to adresát, budou tyto písemnosti přeloženy do jazyka dožádaného orgánu. V takovém případě výlohy spojené s překladem nese dožádaný stát.
Článek 13
Při provádění důkazů ve věcech občanských, rodinných a obchodních se postupuje podle Úmluvy o provádění důkazů v cizině ve věcech občanských a obchodních uzavřené v Haagu dne 18. března 1970. Právní pomoc se vztahuje i na správní řízení, je-li přípustné rozhodnutí správního orgánu přezkoumat soudem.
Článek 14
Dožádání o poskytnutí právní moci se sepisují v jazyce dožádaného orgánu nebo jsou opatřena překladem do tohoto jazyka. Dožádání je třeba adresovat „místně příslušnému“ orgánu dožádaného státu.
Článek 15
(1) Výkon dožádání nezakládá právo na úhradu poplatků nebo výloh jakéhokoli druhu.
(2) Dožádaný stát však je oprávněn požadovat od dožadujícího státu náhradu nákladů spojených se znaleckým posudkem.
Článek 16
Dožádaný orgán se vynasnaží žádost vyřídit, i když adresa příjemce písemnosti nebo osoby, která má být vyslechnuta, je neúplná nebo nepřesná. Za tím účelem si může vyžádat od dožadujícího státu doplňující údaje, které umožní zjištění a vyhledání této osoby.
ČÁST III
ZASÍLÁNÍ LISTIN O OSOBNÍM STAVU
Článek 17
(1) Obě smluvní strany si budou bez žádosti a bezplatně zasílat výpisy z listin týkajících se osobního stavu jejich občanů. Úmrtní listy se zasílají bezodkladně. Ostatní doklady vždy souhrnně jednou za šest měsíců.
(2) Smluvní strany si budou zasílat bezplatně listiny o osobním stavu nebo výpisy z nich, jakož i soudní rozhodnutí ve věcech osobního stavu, vydané na jejich území a týkající se občanů dožadující smluvní strany, jsou-li vyžadovány druhou smluvní stranou pro úřední potřebu nebo v zájmu nemajetných osob.
(3) Je-li žádost podávána občany jednoho nebo druhého státu, smluvní strany si budou zasílat listiny, výpisy z nich nebo soudní rozhodnutí o osobním stavu, vydané na jejich území, za stejných podmínek jako vlastním občanům.
(4) Občané jednoho státu se mohou se svými žádostmi obracet přímo na příslušné orgány druhého státu.
(5) Takto vyžádané listiny se zasílají prostřednictvím diplomatického nebo konzulárního úřadu.
(6) Vydání listin o osobním stavu nebo výpisu z nich nemá vliv na posouzení státního občanství žadatele.
ČÁST IV
DŮKAZNÍ MOC LISTIN A OSVOBOZENÍ OD LEGALIZACE
Článek 18
(1) Listiny, které podle právního řádu jednoho státu mají charakter autentických listin, mají stejnou důkazní moc i na území druhého státu.
(2) Listiny, které byly vydány příslušnými orgány jednoho státu, jakož i soukromé listiny ověřené těmito orgány, pokud jsou opatřeny podpisem a úřední pečetí orgánu, který je příslušný pro jejich vydání, platí na území druhého státu bez ověření a jiných obdobných formalit.
(3) V případě pochybností o pravosti listiny může každý občan nebo orgán jednoho ze států požádat ministerstvo spravedlnosti druhého státu o informace potřebné pro ověření pravosti této listiny.
ČÁST V
UZNÁNÍ A VÝKON SOUDNÍCH ROZHODNUTÍ A AUTENTICKÝCH LISTIN
Článek 19
(1) Ustanovení této části se vztahují na uznání a výkon rozhodnutí vydaných soudními orgány obou států ve věcech občanských, rodinných a obchodních. Tato ustanovení se vztahují i na správní řízení, je-li přípustné rozhodnutí správního orgánu přezkoumat soudem.
(2) Tato ustanovení se vztahují rovněž na rozhodnutí ve věcech trestních, pokud je v nich rozhodováno o náhradě škody a navrácení majetku.
Článek 20
Rozhodnutí ve věcech sporných i nesporných vydaná soudními orgány na území jednoho z obou smluvních států jsou uznávána jako právoplatná a mají charakter věci pravomocně rozhodnuté na území druhého státu.
Rozhodnutí musí k tomuto účelu splňovat tyto podmínky:
a) rozhodnutí bylo vydáno soudem příslušným podle právní normy upravující soudní příslušnost ve státě, kde bylo rozhodnutí vydáno;
b) rozhodnutí bylo vydáno podle práva použitelného na spor na základě kolizních norem platných ve státě, kde má být rozhodnutí vykonáno;
c) rozhodnutí je podle právního řádu státu, kde bylo vydáno ve věcech občanského stavu nebo právní způsobilosti osob, vykonatelné a v ostatních věcech pravomocné;
d) účastníci byli řádně předvoláni, zastoupeni nebo bylo prohlášeno, že se nedostavili;
e) rozhodnutí neobsahuje nic, co by bylo v rozporu s veřejným pořádkem ve státě, kde má být rozhodnutí vykonáno;
f) řízení mezi týmiž účastníky o téže věci založené na těchže skutečnostech:
- nebylo dříve zahájeno před soudy dožádaného státu, nebo
- nebylo předmětem pravomocného rozhodnutí v dožádaném státě, nebo
- nebylo předmětem rozhodnutí vydaného v jiném státě, které v dožádaném státě splňuje podmínky pro uznání rozhodnutí a má charakter pravomocně rozhodnuté věci.
Článek 21
Řízení o uznání nebo výkon rozhodnutí, jakož i podmínky nuceného výkonu se řídí právem dožádaného státu.
Článek 22
(1) Účastník řízení, který žádá o výkon soudního rozhodnutí, musí předložit:
a) vyhotovení rozhodnutí, které splňuje nutné náležitosti, pokud jde o jeho pravost;
b) originál dokladu o doručení rozhodnutí nebo jakékoli jiné písemnosti nahrazující doručení nebo oznámení;
c) potvrzení vydané příslušným orgánem, ze kterého vyplývá, že rozhodnutí je vykonatelné nebo je pravomocné;
d) případně opis předvolání strany, která se řízení neúčastnila, ověřený příslušným soudním orgánem, který rozhodnutí vydal, a všechny jiné doklady pro důkaz, že toto předvolání bylo doručeno řádně a včas.
(2) K dokladům uvedeným v předchozím odstavci musí být připojen ověřený překlad vyhotovený přísežným tlumočníkem nebo jinou osobou k tomu účelu oprávněnou.
Článek 23
(1) Autentické listiny, zejména notářské zápisy a veřejné listiny, vykonatelné v jednom státě jsou prohlášeny příslušnými orgány druhého státu za vykonatelné podle práva státu, kde je jejich výkon požadován. Totéž platí pro smíry uzavřené před soudcem nebo jím schválené nebo uzavřené před jiným příslušným orgánem nebo takovým orgánem schválené.
(2) Tento orgán pouze ověří, zda listiny splňují všechny podmínky, které jsou nutné pro uznání jejich pravosti v dožádaném státě, a zda jejich výkon nebude v rozporu s veřejným pořádkem ve státě, kde je výkon požadován, nebo zda nebude v rozporu s právním řádem platným v tomto státě.
ČÁST VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Každá smluvní strana písemně oznámí druhé straně splnění všech ústavních požadavků pro nabytí platnosti této smlouvy. Tato smlouva nabude platnosti prvního dne druhého měsíce po posledním písemném oznámení.
Článek 25
Tato smlouva je uzavřena na neomezenou dobu. Každá ze smluvních stran ji může však vypovědět písemným oznámením zaslaným diplomatickou cestou druhé smluvní straně nejméně 6 měsíců předem.
Článek 26
Dnem, kdy vstoupí v platnost tato smlouva, pozbude platnosti Úmluva mezi Československem a Francií o právní ochraně a právní pomoci ve věcech občanských a obchodních ze dne 7. května 1928.
Dáno v Paříži dne 10. května 1984 ve dvou vyhotoveních v jazyce českém a francouzském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za vládu Československé socialistické republiky:
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
Za vládu Francouzské republiky:
Claude Cheysson v. r.

Příloha