160/1956 Ú. l.
Vyhláška ministerstva dopravy o podmínkách přepravy nákladu po moří.

160.
VYHLÁŠKA
ministerstva dopravy
ze dne 27. července 1956
o podmínkách přepravy nákladu po moří.
Ministerstvo dopravy stanoví v dohodě se zúčastněnými ústředními úřady podle § 43 zákona č. 61/1952 Sb., o námořní plavbě:

§ 1.
Úvodní ustanovení.
(1) Tato vyhláška stanoví podmínky námořní přepravy, pokud se provádí na základě smlouvy o námořní přepravě nákladu.
(2) Smlouvou o námořní přepravě nákladu se dopravce zavazuje druhé straně (dále jen „odesilatel“), že za úplatu provede přepravu nákladu po moři.
§ 2.
Konosament.
(1) Dopravce je povinen s výhradou ustanovení odstavce 9 po převzetí nákladu k námořní přepravě buď sám nebo prostřednictvím velitele lodi nebo jiného svého zástupce vydat odesilateli na požádání konosament. Konosament je cenný papír; představuje závazek dopravcův vydat náklad převzatý k námořní přepravě, bude-li mu předložen konosament a na něm potvrzeno přijetí nákladu. Odesilatel je povinen sdělit údaje potřebné k vydání konosamentu písemně.
(2) Jestliže byl náklad již naložen na loď, musí být na požádání odesilatele vydán takový konosament, z kterého je zřejmé, že náklad byl na loď v konosamentu uvedenou naložen (palubní konosament); byl-li vydán konosament po převzetí nákladu k přepravě, ale ještě před jeho naložením na loď (přejímací konosament), může dopravce splnit povinnost vydání palubního konosamentu také tím, že do přejímacího konosamentu zapíše jméno lodi, na niž byl náklad naložen, a datum naložení.
(3) Podepsal-li dopravce, velitel lodi nebo jiný dopravcův zástupce konosament, má se za to, že dopravce převzal náklad uvedený v konosamentu.
(4) Byl-li konosament vydán ve více stejnopisech, vyznačí se počet stejnopisů na každém z nich.
(5) Po vydání nákladu na jeden stejnopis oprávněnému příjemci (§ 10 odst. 1) dopravcem, velitelem lodi nebo jiným zástupcem dopravce pozbývají ostatní stejnopisy platnosti.
(6) Předloží-li odesilatel nebo jiný oprávněný držitel konosamentu všechny stejnopisy konosamentu, má právo, aby mu byl náklad vydán v místě odeslání před odplutím lodi nebo v nácestném přístavu anebo aby náklad nebyl vydán příjemci uvedenému v konosamentu.
(7) Konosament se vydává:
a) na jméno,
b) na řad,
c) na doručitele.
Není-li v konosamentu na řad uvedeno, na čí řad je vydán, platí, že je vydán na řad odesilatele.
(8) Konosament na jméno může být převeden podle ustanovení platných pro převod pohledávek. Konosament na řad může být převeden rubopisem vyplněným nebo nevyplněným; o náležitostech rubopisu, jakož i o tom, kdo je z rubopisu oprávněn a jak toto oprávnění prokazuje, platí obdobně ustanovení o směnce. Konosament na doručitele se převádí odevzdáním.
(9) Dopravce není povinen, nepřevzal-li takovou povinnost smluvně, vydat konosament.
a) jde-li o námořní přepravu nákladu, kdy smluvní podmínky jsou obsaženy ve zvláštní listině (charter-party),
b) jde-li o námořní přepravu nákladu, který není obvyklý v pravidelném obchodním styku a jehož zvláštní povaha nebo zvláštní způsob přepravy vyžaduje smluvní úpravy odchylné od zásad stanovených touto vyhláškou.
Ujednáni stran, podle kterého by dopravce nebyl povinen vydat konosament v jiných případech, je ne platné.
§ 3.
Obsah konosamentu.
(1) Dopravce je povinen uvést v konosamentu:
a) jméno a sídlo dopravce,
b) jméno a vlajku lodi, jde-li o palubní konosament,
c) přístav naložení nákladu na loď, po případě převzetí nákladu,
d) jméno odesilatele,
e) přístav, kde má být náklad vyložen, nebo místo, kde má být tento přístav dopravci oznámen.
f) jméno příjemce nebo údaj, že konosament byl vydán na řad nebo na doručitele,
g) pojmenování nákladu, počet kusů nebo množství či míru (váhu nebo objem), jak je odesilatel písemně sdělil.
h) značky, které jsou vyznačeny na nákladu nebo na jeho obalu nebo jsou k nákladu připevněny, a to tak, jak je odesilatel písemně sdělil před odevzdáním nákladu dopravci; nelze-li předpokládat, že značky za obvyklých okolností zůstanou čitelné až do konce cesty, nemusí být v konosamentu uvedeny,
ch) zjevný stav nákladu,
i) údaje týkající se dopravného,
j) datum a místo vydání konosamentu,
k) počet vydaných stejnopisů konosamentu.
Konosament musí být podepsán dopravcem, velitelem lodi nebo jiným zástupcem dopravce.
(2) Jestliže při přepravě zboží sypaného nebo volně loženého nebyly údaje uvedené v odstavci 1 písm. g) a h) přezkoumány, je dopravce oprávněn zapsat tyto údaje v konosamentu s dodatkem, že je nezkoumal. Stejná výhrada může být dopravcem učiněna při přepravě kteréhokoliv druhu nákladu, má-li dostatečný důvod k domněnce, že údaje uvedené v odstavci 1 písm. g) a h) jsou vyznačeny odesilatelem nepřesně a dopravce neměl možnosti je přezkoumat.
(3) V konosamentu lze uvést i jiné podmínky, na kterých se strany dohodly.
§ 4.
Povinnosti dopravce při provádění dopravy.
(1) Dopravce je povinen vynaložit odbornou péči v době před začátkem cesty a pří jejím nastoupení, aby
a) uvedl loď do stavu způsobilého k plavbě,
b) loď náležitě vystrojil, opatřil posádkou a zásobami,
c) upravil a uvedl do dobrého stavu všechny prostory a části lodi, v nichž se náklad přijímá, přepravuje a uchovává, jakož i zařízeni, jejichž chod slouží k zajištění bezpečné přepravy nákladu.
(2) Náklad se rozmisťuje v lodi podle uvážení velitele lodi. Na palubě lodi nesmí být však umístěn bez písemného souhlasu odesilatele.
(3) Dopravce je povinen věnovat řádnému provedení přepravy odbornou péči a provést přepravu v ujednané lhůtě, a nebyla-li ujednána, bez zbytečného odkladu.
§ 5.
Odpovědnost dopravce.
(1) Dopravce odpovídá za ztrátu nebo poškození nákladu a za jeho opožděné dodání, nedokáže-li, že ztráta, poškození nebo opožděné dodání byly způsobeny okolnostmi, které nemohl odvrátit při vynaložení odborné péče.
(2) Dopravce neodpovídá za ztrátu, poškození nebo opožděné dodání, byly-li způsobeny:
a) námořními nebezpečími a nehodami a obdobnými nebezpečími a nehodami na jiných splavných vodách,
b) válečnými událostmi, pirátstvím, politickými, sociálními a jinými nepokoji, činností a příkazem orgánů státní moci (zabavení, zadržení, karanténa a pod.),
c) soudním zabavením nebo jiným soudním rozhodnutím,
d) stávkou, výlukou nebo jiným zastavením či přerušením práce,
e) jednáním nebo opominutím odesilatele, příjemce nebo majitele nákladu nebo jejich zástupců,
f) přirozenou povahou nákladu (vnitřní zkáza nebo obvyklý úbytek) a jeho skrytými vadami,
g) nedostatečností nebo vadností obalu, kterou dopravce nemohl poznat, nedostatečností nebo nejasností značek na dopravovaných věcech,
h) zachraňováním lidských životů nebo majetku na moři.
Dopravce však není zproštěn odpovědnosti, dokáže-li se, že dal k příčině škody podnět zanedbáním odborné péče
(3) Odchýlenílodi od směru plavby za účelem záchrany nebo pokusu o záchranu lidských životů nebo majetku na moři, jakož i jiné odchýlení z důvodu skutečné nezbytnosti se nepovažuje za porušení námořní přepravní smlouvy a dopravce neodpovídá za škodu tím vzniklou; dopravce však není zproštěn odpovědnosti, dokáže-li se, že dal k příčině škody podnět zanedbáním odborné péče. Odchýlí-li se loď od směru plavby z jiného důvodu, odpovídá dopravce za ztrátu nebo poškození nákladu a za jeho opožděné dodání i v případech, za něž by podle ustanovení odstavců 1 a 2 neodpovídal, nedokáže-li, že škoda by byla nastala, i kdyby k odchýlení nebylo došlo.
(4) Dopravce neodpovídá za škodu vzniklou nedostatečnou způsobilostí lodi k plavbě nebo přepravě nákladu, splnil-li povinnosti uvedené v § 4 odst. 1.
(5) Odpovědnost podle ustanovení odstavců 1 až 4 počíná okamžikem přijetí nákladu k přepravě a končí okamžikem jeho dodání (§ 10)
(6) Dopravce odpovídá podle odstavců 1 až 5 za své zaměstnance a jiné osoby, kterých užije při provádění přepravy. To neplatí o odpovědnosti za škody vzniklé zanedbáním odborné péče při vedení nebo správě lodi a za škody vzniklé požárem; za zanedbání odborné péče při vedení nebo správě lodí se však nepokládá zanedbání odborné péče při převzetí, nakládce, rozmístění, úschově, vykládce a výdeji nákladu. Omezení odpovědnosti podle předchozí věty se nevztahuje na odpovědnost dopravce, které se týká odstavec 4.
§ 6.
Výše náhrady.
(1) Výše náhrady za ztracený náklad se vypočte podle jeho ceny v místě konce cesty v době, kdy tam loď připlula, a není-li možno tuto cenu zjistit, podle ceny v místě a době naložení nákladu na loď po připočtení výloh spojených s přepravou.
(2) Výše náhrady za poškozený náklad se vypočte rozdílem mezi cenou nákladu poškozeného a cenou téhož nákladu ve stavu nepoškozeném, při čemž základem výpočtu je příslušná cena uvedená v odstavci 1.
(3) Z náhrady za ztracený nebo poškozený náklad se odečte částka, která byla v důsledku ztráty, po případě poškození uspořena na cle a jiných výlohách.
(4) Dopravce není povinen poskytnout náhradu vyšší částkou než 2.000 Kčs za každý ztracený nebo poškozený kus nebo jinou obvyklou přepravní jednotku nákladu, ledaže byla před naložením na loď udána a při přepravě podle konosamentu do konosamentu zapsána cena vyšší. Omezení odpovědnosti provozovatele lodi podle zvláštních předpisů není dotčeno.
(5) Výše náhrady za opožděné dodání se vypočte jedním procentem z přepravného za každý den opoždění, při čemž celková náhrada za opoždění činí nejvýše 30 % z přepravného
(6) Nárok na náhradu za opožděné dodání zaniká, neodebere-li příjemce náklad do 5 dnů po jeho vyložení z lodi
(7) Je-li opoždění delší než 30 dnů a u nákladů podléhajících rychlé zkáze delší než 15 dnů, má příjemce nákladu právo považovat náklad za ztracený a požadovat náhradu za ztrátu (odstavce 1, 3 a 4)
(8) Je-li dopravce povinen poskytnout náhradu za ztrátu nákladu, není povinen poskytnout náhradu za jeho opožděné dodání
§ 7.
Uplatnění nároků vůči dopravci.
(1) Jestliže příjemce neohlásil písemně dopravci, veliteli lodi nebo jinému zástupci dopravce v přístavu vykládacím ztrátu nebo poškození nákladu nejpozději při dodání nákladu (§ 10), anebo pokud ztráta nebo poškození nákladu nejsou zjevné a nemohou být zjištěny při obvyklém způsobu odběru nákladu, nejpozději do 3 dnů po dodání nákladu, má se za to, že příjemce obdržel náklad v pořádku a ve shodě s podmínkami konosamentu.
(2) Hlášení není zapotřebí v tom případě, kdy stav nákladu byl zjištěn při odběru společnou prohlídkou příjemce a dopravce (§ 10 odst. 2).
(3) Nároky proti dopravci se promlčují v jednom roce ode dne, kdy došlo k dodání nákladu příjemci, jde-li o nároky pro částečnou ztrátu, poškození nebo opožděné dodání dopravovaných věcí, a v jednom roce ode dne, kdy přepravovaný náklad měl být dodán, jde-li o nároky pro celkovou ztrátu. Toto ustanovení neplatí, jde-li o škodu způsobenou záměrně.
§ 8.
Povinnosti odesilatele.
(1) Odesilatel je povinen včas dodat dopravci veškeré listiny o nákladu požadované celními, přístavními, zdravotními nebo jinými předpisy a odpovídá za škody, které dopravci vzniknou nedodáním nebo opožděným dodáním, nesprávností nebo nedostatečností těchto listin anebo tím, že odesilatel nedodržel předpisy zde zmíněné
(2) Odesilatel odpovídá za škodu, kterou dopravce utrpěl v důsledku toho, že mu odesilatel učinil nesprávné údaje o okolnostech uvedených v § 3 odst. 1 písm. g) a h).
§ 9.
Přeprava nebezpečného nákladu.
(1) Jestliže snadno vznětlivý, výbušný nebo svou povahou jinak nebezpečný náklad byl odevzdán k přepravě s nesprávným označením a jestliže povaha nákladu nemohla být při jeho převzetí dopravci zřejmá, může dopravce takový náklad kdykoliv vyložit v kterémkoliv místě nebo jej zničit anebo zneškodnit bez povinnosti poskytnout náhradu odesilateli. Odesilatel odpovídá za všechny škody a výlohy vzniklé z naložení a přepravy takového nákladu.
(2) Jestliže snadno vznětlivý, výbušný nebo svou povahou jinak nebezpečný náklad byl naložen se souhlasem dopravce a stal se nebezpečným lodi nebo jinému nákladu, může být rovněž kdykoliv a kdekoliv vyložen, zničen nebo zneškodněn, aniž by za to dopravce odpovídal. Předpisy o rozvrhu škody v případě společné havarie nejsou tím dotčeny.
§ 10.
Dodání nákladu.
(1) Dopravce je povinen vydat náklad v přístavů určení:
a) podle konosamentu na jméno, příjemci uvedenému v konosamentu,
b) podle konosamentu na řad tomu, na čí řad je konosament vystaven, nebyl-li konosament převeden rubopisem; byl-li takto převeden, pak tomu, kdo je uveden jako poslední v nepřerušené řadě rubopisů, nebo doručiteli konosamentu s posledním rubopisem nevyplněným,
c) podle konosamentu znějícího na doručitele jeho doručiteli.
Ustanovení § 2 odst. 6 tím není dotčeno.
(2) Před vydáním nákladu může jak dopravce, tak i oprávněný příjemce žádat o jeho prohlídku. Výdaje s tím spojené nese ta strana, která o prohlídku žádala. Zjistí-li se však při prohlídce, o niž žádal příjemce, ztráta nebo poškození nákladu, za které dopravce odpovídá, nese výdaje prohlídky dopravce.
(3) Dopravce může odpírat vydání nákladu, pokud není zaplacena jeho splatná pohledávka z námořní přepravní smlouvy
(4) Nedostaví-li se příjemce k odebrání nákladu nebo odmítne-li odebrat náklad, je dopravce, velitel lodi nebo jiný dopravcův zástupce oprávněn uložit náklad ve veřejném skladišti nebo na jiném vhodném místě; totéž je povinen učinit, je-li mu předloženo před vydáním nákladu několik stejnopisů konosamentu svědčících různým oprávněným příjemcům. Výdaje a nebezpečí spojené s takovým uložením nese příjemce
(5) Dopravce je oprávněn prodat ve veřejné dražbě, nebo není-li to možné, jiným vhodným způsobem náklad takto uložený, jestliže do 2 měsíců ode dne uložení není zaplacena jeho splatná pohledávka z námořní přepravní smlouvy. Je-li nebezpečí, že cena nákladu již nepostačí k úhradě pohledávek na něm váznoucích, nebo jde-li o náklad podléhající rychlé zkáze, je dopravce oprávněn prodat náklad i v přiměřené lhůtě kratší.
§ 11.
Nárok dopravce na přepravné.
(1) Dopravce má nárok na zaplacení přepravného, jen provedl-li přepravu ve smlouvě určenou, pokud není dále stanoveno jinak.
(2) Dopravce má nárok na zaplacení přepravného i za náklad ztracený v důsledku jeho přirozené povahy, zejména vnitřní zkázy, obvyklého úbytku, obvyklého vyprýštění a uhynutí živých zvířat nebo rostlin.
(3) Dopravce má nárok na zaplacení přepravného za nebezpečný náklad v případě § 9 odst. 1 v plné výši a v případě § 9 odst. 2 poměrnou částkou za ujetou cestu (distanční přepravné). Při výpočtu distančního přepravného se přihlíží též k poměru výloh, které jsou obvykle spojeny s ukončeným úsekem přepravy, k výlohám úseku neukončeného.
(4) Dopravce má nárok na dvojnásobné přepravné za náklad, který byl na lodi přepravován bez vědomí dopravce, aniž o něm byla uzavřena přepravní smlouva.
§ 12.
Odstoupení od námořní přepravní smlouvy.
(1) Dopravce i odesilatel jsou oprávněni odstoupit od námořní přepravní smlouvy, aniž by jeden od druhého mohl požadovat odškodnění, jestliže před vyplutím lodi z přístavu nakládacího bude
a) vyhlášena válka, z niž by vzniklo nebezpečí zabavení lodi nebo nákladu,
b) vyhlášena blokáda místa odeslání nebo místa určení nákladu,
c) zadržena loď podle nařízení orgánů státní moci z příčin, které nevznikly úkonem některé z obou stran
d) zakázán vyvoz zboží, které má být přepraveno, z místa odeslání nebo jeho dovoz do místa určení.
Výdaje spojené s vyložením nákladu nese odesilatel.
(2) Jestliže nastane některá ze skutečností uvedených v odstavci 1 po vyplutí lodi z přístavu nakládacího, může každá ze stran odstoupit od námořní přepravní smlouvy i za cesty; odesilatel zaplatí dopravci všechny výdaje vzniklé dopravci přepravou nákladu včetně výdajů s vyložením, jakož i distanční přepravné (§ 11 odst. 3).
§ 13.
Zrušení námořní přepravní smlouvy.
Námořní přepravní smlouva se zrušuje bez odstoupení stran a bez povinnosti jedné strany odškodnit stranu druhou, jestliže po sjednání smlouvy bez zavinění některé ze stran
a) bude loď zničena, zabavena nebo uznána za nezpůsobilou k plavbě,
b) dojde ke zkáze celého nákladu, na jehož přepravu byla smlouva uzavřena.
Jestliže však byla námořní přepravní smlouva zrušena za cesty, a to pouze pro některou ze skutečností uvedených v písmenu a), má dopravce nárok na distanční přepravné (§ 11 odst. 3).
§ 14.
Meze odchylného ujednání.
(1) Od předchozích ustanovení mohou být dohodou stran sjednány odchylky, pokud z dalších odstavců nevyplývá něco jiného.
(2) Nelze ujednat předem odchylky od ustanovení § 2 odst. 1 až 4, §§ 3 a 4 a § 5 odst. 4, jimiž by byly zrušeny nebo omezeny povinnosti dopravce, po případě jeho odpovědnost.
(3) Povinnosti, po případě odpovědnost dopravce plynoucí z ustanovení § 5 odst. 1, 2, 3, 5 a 6 a §§ 6 a 7 mohou být dohodou stran předem zrušeny nebo omezeny jen
a) u přeprav, pro něž dopravce není povinen vydat konosament (§ 2 odst. 9) a skutečně jej nevydal; byl-li vydán konosament podle ujednání v charter-party, není předchozí ujednání o zrušení nebo omezení těchto povinností, po případě odpovědnosti právně účinné vůči třetí osobě, na niž byl konosament převeden,
b) u přepravy živých zvířat,
c) u přepravy nákladu, který je v námořní přepravní smlouvě označen jako náklad palubní a je skutečně na palubě přepravován,
d) pokud se dohoda týká doby od přijetí nákladu do jeho naložení na loď a od jeho vyložení z lodi do dodání.
e) pokud se dohoda týká záležitostí společné havarie.
§ 15.
Použití občanského zákoníka.
Pokůd z této vyhlášky nevyplývá něco jiného, platí o námořní smlouvě přepravní ustanovení občanského zákoníka o smlouvě nákladní.

§ 16.
Zrušovací ustanovení.
Zrušuje se vyhláška ministerstva dopravy č. 166/1955 Ú. l., o odpovědnosti provozovatele námořní lodi při nesplnění smlouvy o přepravě nákladu.
§ 17.
Účinnost.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 1. září 1956.

První náměstek ministra:
Kalina v. r.