72/1962 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Úmluvě o státním občanství vdaných žen

72
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 7. července 1962
o Úmluvě o státním občanství vdaných žen

Dne 20. února 1957 byla v New Yorku sjednána Úmluva o státním občanství vdaných žen. Dne 3. září 1957 byla Úmluva v New Yorku podepsána za Československou socialistickou republiku.
Národní shromáždění vyslovilo s Úmluvou souhlas dne 23. února 1962 a president republiky ji ratifikoval dne 8. března 1962. Ratifikační listina byla uložena v sekretariátě Organizace spojených národů dne 5. dubna 1962.
Podle svého článku 6 odst. 2 nabývá Úmluva platnosti pro Československou socialistickou republiku dne 4. července 1962.
Český překlad Úmluvy se vyhlašuje současně.

David v. r.


ÚMLUVA
o státním občanství vdaných žen
Smluvní státy
uznávajíce, že rozdílnost v zákonodárství a praxi v oblasti státního občanství vzniká z ustanovení týkajících se ztráty nebo nabytí státního občanství ženami v důsledku manželství, rozvedení manželství nebo změny manželovy státní příslušnosti během manželství,
uznávajíce, že v článku 15 Všeobecné deklarace lidských práv prohlásilo Valné shromáždění Organizace spojených národů, že „každý člověk má právo na státní občanství“ a že „nikdo nemůže být svévolně zbaven svého státního občanství ani práva na změnu státního občanství“,
snažíce se spolupracovat s Organizací spojených národů v zájmu podpory všeobecného respektování a zachovávání lidských práv a základních svobod pro všechny bez rozdílu pohlaví,
dohodly se na těchto ustanoveních:
Článek 1
Každý smluvní stát souhlasí s tím, že ani uzavření ani rozvedení manželství mezi jeho příslušníkem a cizincem, ani změna státního občanství manžela během manželství nemohou mít samy o sobě vliv na státní občanství ženy.
Článek 2
Každý smluvní stát souhlasí s tím, že ani dobrovolné přijetí státního občanství jiného státu jedním z jeho příslušníků, ani zřeknutí se státního občanství jedním z jeho příslušníků nebrání manželce tohoto příslušníka v tom, aby si uchovala své státní občanství.
Článek 3
1. Každý smluvní stát souhlasí s tím, že cizinka provdaná za jeho státního příslušníka může, na vlastní žádost, získat státní občanství svého manžela na základě zvláštního přednostního naturalizačního postupu. Udělení tohoto státního občanství může být omezeno v zájmu státní bezpečnosti nebo veřejného pořádku.
2. Každý smluvní stát souhlasí s tím, že tuto Úmluvu nelze vykládat tak, že se dotýká jakéhokoli zákona nebo nařízení, nebo soudní praxe, která dává cizince provdané za některého z jeho příslušníků nárok získat na vlastní žádost státní občanství svého manžela.
Článek 4
1. Tato Úmluva je otevřena k podpisu a ratifikaci všech států - členů Organizace spojených národů, jakož i všech ostatních států, které jsou nebo se stanou členy některé z odborných organizací Spojených národů nebo účastníky Statutu Mezinárodního soudního dvora a všech ostatních států, kterým Valné shromáždění Organizace spojených národů zaslalo pozvání.
2. Tato Úmluva podléhá ratifikaci a ratifikační listiny budou uloženy u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Článek 5
1. Všechny státy, uvedené v odstavci 1 článku 4 mohou přistoupit k této Úmluvě.
2. Přístup se uskutečňuje uložením listiny o přístupu u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Článek 6
1. Tato Úmluva vstoupí v platnost devadesátý den po uložení šesté ratifikační listiny nebo listiny o přístupu.
2. Pro každý stát, který bude Úmluvu ratifikovat nebo k ní přistoupí po uložení šesté ratifikační listiny nebo listiny o přístupu, vstoupí Úmluva v platnost devadesátý den po uložení ratifikační listiny nebo listiny o přístupu tímto státem.
Článek 7
1. Tato Úmluva bude platit pro všechna nesamosprávná, poručenská, koloniální a jiná nemetropolitní území, za jejichž mezinárodní styky je odpovědný některý smluvní stát. Příslušný smluvní stát, s výhradou ustanovení odstavce 2 tohoto článku, označí při podpisu, ratifikaci nebo přístupu nemetropolitní území, na něž se tato Úmluva bude vztahovat v důsledku tohoto podpisu, ratifikace nebo přístupu.
2. Jestliže některé nemetropolitní území netvoří v státoobčanských otázkách celek s metropolitní oblastí, nebo je-li podle zákonů nebo ústavní praxe smluvního státu nebo nemetropolitního území třeba k tomu, aby Úmluva platila pro toto území, předběžného souhlasu nemetropolitního území, příslušný smluvní stát se vynasnaží, aby získal ve lhůtě dvanácti měsíců ode dne, kdy podepsal Úmluvu, souhlas nemetropolitního území, a jakmile tento souhlas získá, uvědomí o tom generálního tajemníka Organizace spojených národů. Počínaje dnem obdržení tohoto oznámení generálním tajemníkem, bude se Úmluva vztahovat na území, uvedená v tomto oznámení.
3. Po uplynutí lhůty dvanácti měsíců, uvedené v odstavci 2 tohoto článku, příslušné smluvní státy budou informovat generálního tajemníka o výsledcích konsultací s nemetropolitními územími, za jejichž mezinárodní styky jsou odpovědny a které nedaly souhlas k provádění této Úmluvy.
Článek 8
1. Při podpisu, ratifikaci nebo přístupu může každý stát učinit výhradu k článkům této Úmluvy s výjimkou článků 1 a 2.
2. Výhrady, učiněné podle odstavce 1 tohoto článku nebudou mít vliv na závaznost Úmluvy mezi státem, který výhrady učinil a ostatními smluvními státy, s výjimkou ustanovení, jež jsou předmětem výhrady. Generální tajemník Organizace spojených národů sdělí text těchto výhrad všem státům, které jsou nebo které se mohou stát stranami této Úmluvy. Každý stát, jenž je nebo se stane stranou této Úmluvy, může oznámit generálnímu tajemníkovi, že se nepovažuje zavázán Úmluvou vůči státu, který učinil výhrady. Toto oznámení musí být učiněno ve lhůtě devadesáti dnů po sdělení generálního tajemníka a pokud jde o státy, jež jsou stranami této Úmluvy a ve lhůtě devadesáti dnů po uložení ratifikační listiny nebo listiny o přístupu pokud jde o státy, které se staly dodatečně stranami této Úmluvy. V případě, že dojde k takovému sdělení, Úmluva nebude platná mezi státem, který předložil takové oznámení a státem, který učinil výhrady.
3. Každý stát, který učinil výhrady podle odstavce 1 tohoto článku, může kdykoliv tyto výhrady po jejich přijetí odvolat úplně nebo částečně oznámením, zaslaným za tím účelem generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů. Toto oznámení nabude platnosti dnem jeho přijetí.
Článek 9
1. Každý smluvní stát může vypovědět tuto Úmluvu písemným oznámením, zaslaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů. Výpověď nabude účinnosti rok po obdržení oznámení generálním tajemníkem.
2. Tato Úmluva pozbude platnosti dnem, kdy nabude účinnosti oznámení, kterým se počet stran sníží na méně než šest.
Článek 10
Všechny spory mezi dvěma nebo více smluvními státy, týkající se výkladu nebo provádění této Úmluvy, které nebyly vyřešeny cestou jednání, budou předloženy k Mezinárodnímu soudnímu dvoru na žádost jedné ze stran ve sporu, nedohodnou-li se strany na jiném řešení.
Článek 11
Generální tajemník Organizace spojených národů uvědomí všechny členské státy Organizace spojených národů a nečlenské státy uvedené v odstavci 1 článku 4 této Úmluvy o:
a) podpisech a ratifikačních listinách uložených podle článku 4;
b) listinách o přístupu, uložených podle článku 5;
c) datu, k němuž vstoupí tato Úmluva v platnost podle článku 6;
d) sděleních a oznámeních obdržených podle článku 8;
e) oznámeních o výpovědi obdržených podle odstavce 1 článku 9;
f) zrušení Úmluvy podle odstavce 2 článku 9.
Článek 12
1. Tato Úmluva, jejíž anglický, čínský, francouzský, ruský a španělský text jsou stejně platné, bude uložena v archivu Organizace Spojených národů.
2. Generální tajemník Organizace spojených národů zašle ověřenou kopii Úmluvy všem členským státům Organizace spojených národů a nečlenským státům uvedeným v odstavci 1 článku 4.
Na důkaz čehož podepsaní, řádně zmocněni svými příslušnými vládami, podepsali tuto Úmluvu, která byla otevřena k podpisu v New Yorku dne 20. února tisíc devět set padesát sedm.