3066/1948 Ú. l. I
Vyhláška báňského hejtmanství pro zemi Moravskoslezskou v Brně o hlubinném vrtání.

3066.
VYHLÁŠKA
bánského hejtmanství pro zemi Moravskoslezskou v Brně
ze dne 22. listopadu 1948
o hlubinném vrtání.

Báňské hejtmanství pro zemi Moravskoslezskou v Brně vydává podle § 3, odst. 2 a 4 zákona ze dne 28. března 1928, č. 57 Sb., o působnosti a zřízení báňských úřadů tyto předpisy pro hlubinné vrty podléhající dozoru báňských úřadů.
I. Ustanovení všeobecná.
§ 1.
(1) Tyto předpisy platí pro všechny hlubinné vrty podléhající dozoru báňských úřadů jak podle obecného horního zákona, tak podle § 4 vládního nařízení ze dne 27. dubna 1943, č. 134 Sb., o provádění dozoru na podzemní dobývání nerostů a na hlubinné vrty, pokud z jednotlivých ustanovení neplyne, že se vztahují buď jen na vrty na naftu a zemní plyn, nebo na vrty na vodu.
(2) Ustanovení této vyhlášky, platná ve smyslu odstavce 1. jen pro vrty na naftu a zemní plyn, vztahují se jak na vrty strukturní tak i produkční a výzkumné (§ 2), není-li v tom kterém ustanovení jinak stanoveno.
(3) Kde se v této vyhlášce mluví o vrtech na naftu nebo zemní plyn, rozumí se tím všechny vrty, při kterých mohou nastati výrony zápalných plynů.
§ 2.
(1) Podle této vyhlášky se vrtby na naftu a zemní plyn dělí na:
1. strukturní,
2. produkční,
3. výzkumné.
(2) Pod pojmem strukturní vrtby se rozumí vrtba prováděná za účelem zjištění geologické struktury terénu. Provádí se zpravidla soupravami ručními, případně strojními, jako Counter-flush, Craelius.
(3) Produkční nebo výzkumnou vrtbou má býti zasaženo známé neb předpokládané ložisko. Pravidelně se provádí strojními soupravami (nárazovými neb rotačními).
§ 3.
(1) U vrteb na naftu a zemní plyn jest báňský podnikatel povinen revírnímu báňskému úřadu předložiti každoročně ku schválení provozní plán, a to nejpozději do konce února běžného roku, u prací nepojatých do provozního plánu nejméně 14 dní před jejich zahájením.
(2) V plánu tomto dlužno uvésti, jakým způsobem a jakými technickými prostředky se obmýšlí naftu (plyny) vyhledávati, těžiti a dopravovati, čím se hodlá docíliti, aby provoz byl účelným, bezpečným pro osoby a majetek a aby vydobytí ložiska stalo se co možná nejhospodárněji.
(3) Odchylky od schváleného provozního plánu jsou přípustný se svolením revírního báňského úřadu.
(4) Pro vrtby strukturní nutno udati jen oblast, ve které se budou tyto prováděti.
(5) Do konce ledna a července každého roku nutno předkládati souhrnné zprávy o pracích vykonaných v uplynulém pololetí.
§ 4.
(1) Každou hlubinnou vrtbu dlužno předem oznámiti revírnímu báňskému úřadu.
V tomto oznámení budiž uvedeno:
a) jméno a sídlo báňského podnikatele,
b) jméno a adresa podnikatele vrtby, není-li vrtba prováděna báňským podnikatelem,
c) název vrtby,
d) účel vrtby,
e) označení vrtby s předložením náčrtku situace v okruhu nejméně 100 m kol vrtu v měřítku 1:1000 neb jeho násobku. (Do doby všeobecného zavedení měřítka 1:1000 možno používati měřítka 1:2880),
f) označení způsobu vrtání, popis soupravy a jejího pohonu, udání pažnicového profilu a způsobu vodních uzávěrek,
g) předpokládaná hloubka vrtu,
h) předpokládané geologické formace.
(2) Den započetí vlastního vrtání, jakož i každé zastaveni hlubinné vrtby, a to i přechodné, bude-li pravděpodobně trvati přes 3 měsíce, budiž hlášeno revírnímu báňskému úřadu.
§ 5.
Ustanovením § 4 není dotčena povinnost vyžádati si předepsané stavební povolení u příslušného stavebního úřadu (§ 113 ob. hor. zák.) ani povinnost jiných hlášení podle vládního nařízení č. 134, 148 a 149/1943 Sb.
II. Zaměstnanci.
§ 6.
Pro povinnost báňského podnikatele oznámiti zodpovědného závodního a zodpovědné závodní dozorce (vrtmistry) platí předpisy zákona ze dne 31. prosince 1893, č. 12 ř. z. z r. 1894 a min. nařízení ze dne 21. dubna 1894, č. 75 ř. z. (§ 4 vl. nař. č. 134/1943 Sb.).
§ 7.
Dozor u každé hlubinné vrtby budiž svěřen zodpovědnému dozorci (vrtmistru). V jeho nepřítomnosti, jež nesmí trvati déle než 2 směny, zastupuje ho vedoucí směny (předák), jehož způsobilost byla ověřena revírním báňským úřadem. Při několika blízkých vrtbách budiž služba vrtmistru rozdělena tak, aby v každé směně byl přítomen aspoň 1 vrtmistr ve službě. V případě očekávaných nebezpečných událostí musí býti vrtmistr stále přítomen.
§ 8.
Při vrtním provozu smějí býti zaměstnáni jen soplehliví dělníci mužského pohlaví starší 18 let.
§ 9.
Následující práce smějí se vykonávati jen za denní mzdu, nikoliv v úkolu:
a) všechny složitější instrumentační práce, zejména instrumentační práce ve vrtných otvorech v erupci se nacházejících,
b) provádění vodních uzávěrek,
c) těsnění vrtných otvorů před opuštěním.
§ 10.
(1) Zaměstnanci při vrtných pracích buďtež vrtmistrem, po případě závodním poučeni o nebezpečí zemních plynů a nafty, případně napjaté vody, a o prostředcích ku zamezení těchto nebezpečí jakož i o ochranných pracích v takových případech.
(2) Jde-li o přidělení práce dělníkům, spojené s mimořádným nebezpečím, jest dozorce vrtby práci přidělující povinen dotyčné osoby předem důkladně poučiti.
III. Závodní prostor.
§ 11.
(1) Je-li vrtné zařízení, u kterého není vyloučena erupce, oploceno, musí býti pracujícím zajištěn snadný útěk.
(2) V blízkosti vrtní věže a strojovny nesmí se trpěti skládka materiálu a různých předmětů, kterými by byl ztěžován útěk dělnictvu v případě nebezpečí.
(3) Přístup nepovolaným k soupravě nechť je výstražnými tabulkami zakázán.
§ 12.
U jednotlivých vrtních otvorů nechť se umístí tabulky s běžnými čísly neb jmény těchto vrteb. Bez vědomí revírního báňského úřadu nesmí se tato označení odstraniti ani měniti.
§ 13.
U vrtby mimo provoz stojící nutno vrtní otvor spolehlivě uzavřití.
§ 14.
Vrtné bláto, erupční nafty a odpadky všelikého druhu dlužno sbírati ve vhodných k tomu účelu zřízených nádržích nebo jímkách.
§ 15.
Závodní prostor musí býti udržován vždy v čistotě. Odpadové vody a zbytky nutno pokud možno odvésti.
§ 16.
(1) Sousední pozemky a vody nesmějí se znečistit: vrtním kalem, odpadky a olejem.
(2) Naftou neb jinak znečištěné vody smějí se jen po dostatečném vyčištění v odkalištích neb v jiných vhodných zařízeních odváděti do přirozených svodnic.
(3) Zřizováni splavů ve veřejných příkopech k zachycení nafty smí se díti jen se svolením příslušných úřadů.
IV. Vrtní věže s příslušenstvím.
§ 17.
Vrtní věže, budovy s věží spojené, jakož i k vrtání sloužící stroje a zařízení musí býti zhotoveny z dobrého materiálu a býti dostatečně pevné a bezpečné. S vrtní věží se smí bezprostředně spojiti jen budova nad strojním zařízením vrtní soupravy a místnost pro odběr vzorků vrtaných hornin (vzorkovna).
§ 18.
(1) Každá vrtní věž budiž zabezpečena proti vyvrácení větrem silnými drátěnými lany, neb jiným bezpečným způsobem.
(2) Podlaha ve vrtní věži a strojovně musí zůstati vždy volná, aby byl zajištěn volný a bezpečný průchod.
(3) Stále neb často se opakující práce ve vrtní věži smějí se vykonávati jenom s povalu řádně zabezpečeného a opatřeného zábradlím, nejméně 1 m vysokým s podlažní lištou. Žebříky k těmto povalům buďtež dostatečně silné, pohodlné a spolehlivě připevněné. Příčle žebříků nutno zapustiti.
§ 19.
U vrteb na naftu a zemní plyn jest ve věži na pracovním povalu, kde se zapínají tyče, umístiti vně věže záchranné lano, které musí býti kdykoliv pohodlně a bezpečně dosažitelné. Drátěné lano se může použíti, jestliže souprava je vybavena spolehlivým zařízením pro sjíždění. Spolehlivost tohoto zařízení nutno přezkoušeti.
§ 20.
Naftu a plyny nutno z vrtních děr a šachtic jakož i z vrtních věží tak odváděti, aby se zabránilo všemu nebezpečí (ohně, výbuchu, udušení a pod.).
§ 21.
(1) Budova pro strojní zařízení vrtní soupravy musí býti tak zařízena, aby byl pohodlný přístup ku všem manipulačním místům.
(2) Ve vrtní věži a strojovně nutno zříditi dostatečný počet účelně umístěných oken a dveří, aby bylo postaráno o jasné osvětlení těchto prostorů a o snadný útěk v nebezpečí.
(3) Budiž pečováno o vydatné větrání všech místností, ve kterých se pracuje, zvláště vrtní věže a spojených s ní budov.
(4) Dveře všech budov v závodním obvodu musí býti otevíratelné navenek a uzamykatelné, smějí se však mezi provozem jenom tehdy uzamknouti, nenalézají-li se dělníci v uzavřených místnostech. Veřeje dveří nad hlavním vchodem, sloužící ku dopravě dlouhých tyčí a rour, musí býti tak zajištěny, aby dveře nemohly se z veřejí vyvěsiti a spadnouti.
(5) Podlahy ve věžích a budovách strojních nutno udržovati tak, aby dělníci při práci neklouzali.
(6) Pro dělníky musí býti zřízen přístřešek proti nepohodě.
§ 22.
(1) Pro montáž a demontáž věží jest používati vhodných a podle možnosti zapracovaných dělníků neb speciálních montážních čet, složených vždy jen z dělníků fysicky schopných k těmto pracím.
(2) Dozor nad těmito pracemi musí prováděti osoba správou závodu k tomu zvlášť určená.
(3) Dělníci pracující ve výšce přes 3 m musí býti zajištěni záchranným pásem.
(4) Při montážních a demontážních pracích nesmí se v nebezpečném okruhu věže zdržovati, kdo při těchto pracích není zaměstnán.
(5) Montážní vrátky musí býti tak postaveny, aby se jejich obsluha nenacházela pod zavěšenými břemeny.
(6) Při montážních a demontážních pracích jest se postarati o náležité zajištění všech ve stavbě se nacházejících součástí.
(7) Montážní stěžně (jehly) musí býti dostatečně silné a dobře zakotveny, musí býti opatřeny na svém vrcholu železnými svorkami, ve spodu železnou patkou a kladkami pro zavěšení. Při všech pracích musí stěžen státi na řádné podložce neb musí býti zavěšen na bezpečných lanech.
(8) Vytahování osob je zakázáno.
(9) Uvazovací řetěz a lano nutno zajistiti proti vysmeknutí, ostré hrany nutno podložiti, montážní vrátky nutno spolehlivě zakotviti. Při vytahování neb spouštění dlouhých předmětů jest používati vodících lan. Odtlačování rukou jest zakázáno.
(10) Spouštění těžkých kusů ručními vrátky nesmí se díti nikdy na brzdě, nýbrž vždy otáčením klik, aby v čas potřeby se břemeno udrželo v každé poloze a zabránilo se zpětnému nárazu klik.
(11) Smluvené signály musí býti před započetím práce dělníkům zřetelně oznámeny.
(12) Nářadí, šrouby a ostatní předměty, s nimiž se manipuluje v nebezpečné výšce, musí býti bezpečně uloženy a nesmí býti vzájemně přehazovány.
(13) Šroubové klíče musí býti upevněny na opasku neb připevněny řemínky v zápěstí.
(14) Při montáži musí býti všechny součástky konstrukce ihned po vytažení řádně připevněny a teprve potom odpoutány od lana.
(15) Při demontáži smějí býti součásti konstrukce uvolněny teprve po řádném připoutání k lanu.
(16) Shazovati předměty s věže je dovoleno teprve tehdy, přesvědčí-li se shazující, že prostor, kam shazuje, je volný a učiní-li před shazováním hlasité varování.
V. Parní kotle.
§ 23.
Pro parní kotle u vrteb platí všeobecně platné hornopolicejní předpisy a zákonná ustanovení o parních kotlech a kotelnách. Jde-li o vrtby na naftu nebo zemní plyn, platí vedle toho ještě ustanovení §§ 24 až 29.
§ 24.
Vzdálenost kotelen, kotlů lokomobilových a lokomobil od vrtných otvorů, zásobníků, budov nad otevřenými měřicími nádržemi a od plynojemů musí činiti nejméně 30 m.
§ 25.
(1) Kotelny buďtež podle možnosti tak umístěny, aby vzhledem k panujícím větrům v dotyčné krajině nemohlo nastati vznícení plynů vystupujících z vrtu a nechť se postaví pokud možno na místech výše položených než vrtní věž a zásobníky na naftu. Jest nepřípustno zřizovati příkopy neb žlaby, kterými by se nafta od vrtního otvoru, zásobníků neb nádrží na lžícové bláto mohla dostati do kotelny.
(2) Stěny kotelny nechť jsou neprodyšné. Štěrbiny ve stěnách a dveřích dlužno utěsniti. Dřevěné části stěn kotelen naproti ohništi dlužno zajistiti proti ohni, je-li stěna vzdálena od ohniště méně než 4 m.
(3) Kotelna nechť je tak prostorná, aby byl pohodlný a bezpečný přístup ke všem částem kotle. Mezi dvířkami ohniště a protilehlou stěnou kotelny musí býti nejméně 2.5 m volného prostoru.
(4) Kromě hlavního vchodu do kotelny dlužno zříditi aspoň jedny dveře záchranné, které nesmějí býti, pokud je kotel v provozu, uzamčeny. Dveře se musejí otvírati navenek a nesmějí býti zřízeny ve stěně proti vrtní věži.
(5) Podlaha nesmí býti ze dřeva. Střecha na kotelně budiž zhotovena nejméně 50 cm kolem komínu z plechu.
(6) Komíny kotlu lokomobilových musí býti nejméně 9 m vysoké, míti stejný průměr jako kouřový otvor od kotle a býti opatřeny rourou ku profoukání komínu párou a ochrannou stříškou nad ústím. Všechny komíny buďtež opatřeny jiskerníky, konstrukcí obvyklých při lokomotivách. Komín, stříška komínu a jiskerník nechť se očišťují co nejčastěji od sazí.
(7) Zařízení, kterým se uvádí v činnost parní píšťala, nechť nachází se na straně vchodu do kotelny.
§ 26.
(1) Dvířka ohniště a popelníku buďtež těsná.
(2) Popel vybraný z popelníku dlužno úplně vodou proliti, dříve než se vynese z kotelny.
§ 27.
(1) K vytápění parních kotlů používané plyny musí býti prosty nafty a vody. Plynovody dlužno opatřiti ventilem neb kohoutky k zavírání, a to u každého hořáku v kotelně, venku před kotelnou a u plynojemu. Před kotelnou nutno do potrubí zabudovati bezpečnostní ventil, zpětnou klapkou a dvě pojistné drátěné sítě zasazené ve zvláštním tělese. Sítě musí býti 10 mm od sete vzdáleny, musí míti 144 ok na 1 cm2 a průměr drátu 0.35 mm.
Síťky musí býti snadno přístupny za účelem čištění. Potrubí musí býti s obou stran tělesa opatřeno ventily.
(2) Aby se předešlo tvoření výbušné směsi plynu se vzduchem pod kotlem, budiž přívodní potrubí opatřeno odvzdušňovacím zařízením, kterým dlužno odvzdušnit při plnění potrubí. Je-li možné nahromadění výbušné směsi také v kouřových tazích, musí býti tyto před zatopením provětrány. Před každým topením plynem a po každé přestávce v topení musí býti nejdříve oheň v ohništi rozdělán a potom teprve plynový ventil pomalu otvírán. Všechny otvory k ohništi buďtež uzavíratelné.
§ 28.
(1) Vytápějí-li se kotle naftou neb jejími destiláty, musí býti postaráno o sazeprosté spalování.
(2) Palivo musí býti uskladněno v uzavíratelných železných nádržích. Denní spotřeba nafty neb jejich destilátů může býti uskladněno v kotelně na straně protilehlé k topeništi. Palivo může býti přiváděno do topeniště pouze uzavřeným potrubím. Pro ochranu potrubí nesmí býti užíváno hořlavých látek a to v okruhu 30 m od vrtu.
(3) Isolace parního potrubí musí odpovídati teplotě páry.
§ 29.
(1) Obsluhu kotle musí prováděti zkušení a zkoušení topiči, starší 21 let. Topičům nesmějí býti ukládány další úkoly, které by řádnou obsluhu a dozor nad kotly ztěžovaly.
(2) U kotle musí býti vyvěšeny obsluhovací předpisy schválené revírním báňským úřadem.
VI. Spalovací motory.
§ 30.
Pro spalovací motory a místnosti, v nichž jsou motory umístěny, platí — pokud v následujícím není stanoveno jinak — všeobecné hornopolicejní předpisy.
§ 31.
(1) Spalovací motory postavené na místech ohrožených explosí, na př. ve vrtních a těžních věžích, u olejových a plynových nádrží, v zařízeních pro čištění a zpracování olejů a plynů, u čerpacích stanic pro olej a plyn, nebo ve vzdálenosti menší než 30 m od kraje těchto objektů, musí vyhovovati těmto podmínkám:
a) musí býti vybaveny vnitřním zapalováním,
b) při provozu nesmí oteplení povrchu zařízení vzrůsti nad 200° C,
c) všechny otvory na strojích musí býti tak zajištěny, aby bylo spolehlivě zamezeno zapálení plynové směsi,
d) ssací a výfukové potrubí musí býti pevně uloženo, aby nenastaly netěsnosti a uspořádáno tak, aby ústilo do volného, výskytem plynu neohroženého prostoru. Výfukové potrubí musí vyúsťovati do vzdálenosti 30 m od vrtní díry nebo i jiného zdroje nebezpečí,
e) v bezprostřední blízkosti motoru musí býti v ssacím potrubí zabudováno ochranné zařízení proti přenosu explose,
f) ssací potrubí jest opat řiti uzavírací klapkou, která umožňuje jeho rychlé a bezpečné uzavření proti motoru,
g) obsluha této klapky musí býti umožněna dálkovým vedením jak s věže jak i s místa, kde se obsluhuje stroj. Uzavření klapky musí býti zajištěno (na př. závažím, perem nebo pod.) proti nahodilému otevření,
h) výfukové potrubí je opatřiti výfukovým hrncem, aby se zabránilo vyšlehnutí plamene. Výfukové potrubí a výfukový hrnec nutno udržovati v čistotě. Je-li výfukové potrubí 30 m dlouhé, není třeba výfukového hrnce,
i) pojistné ventily, kterými by mohly při spouštění prošlehnouti plameny nebo jiskry, musí býti zapouzdřeny. Pouzdro musí býti bezprostředně zapojeno na výfukové potrubí neb opatřeno lapačem jisker
j) zkušební kohouty se zpravidla nemají používati, kde jsou, musí býti opatřeny ochranou proti zneužití, na př. musí býti tak zařízeny, aby jejich otevření bylo možné pouze použitím speciálního nářadí,
k) ke spouštění motoru smí se užívati jen takových doutnáků, které se nemusí zapalovat otevřeným ohněm,
l) použití elektrického žhavícího zařízení je přípustné jen tehdy, odpovídá-li předpisům o ochraně proti výbuchu třaskavých plynů,
m) ku mazání válců a šoupátek jest použiti takových mazacích olejů, jichž bod vzplanutí je nejméně 200° C.
(2) Jinak platí tu obdobně ustanovení § 27, odst. 1, § 28, odst. 2 a § 29, odst. 2.
§ 32.
(1) Spalovací motory postavené na místech ohrožených explosí (§ 31, odst. 1) musí býti před uvedením do provozu a nejméně jednou za rok zevrubně prohlédnuty ve všech částech odborníkem revírnímu báňskému úřadu hlášeným.
(2) O výsledku prohlídky budiž učiněn zvláštní zápis.
VII. Elektrické zařízení a osvětlení.
§ 33.
(1) Pro zřizování, udržování a prohlídky elektrických zařízení včetně elektrického osvětlení a hromosvodů platí předpisy ESČ.
(2) U každé vrtby musí býti postaráno o nouzové osvětlení. Jde-li o vrtby na naftu nebo zemní plyn, musí toto býti soustavy připuštěné pro doly s třaskavými plyny.
VIII. Provoz se stlačenými a zkapalněnými plyny.
§ 34.
Pro kompresory pístové a rotační (objemové) na nízký tlak (do 20 atp.), které dodávají stlačený zemní plyn, platí tato ustanovení:
1. Počet stupňů a chlazení buďtež voleny tak, aby teplota plynu v žádném stupni nepřekročila 140° C. K sledování teplot a tlaků v jednotlivých stupních buďte zabudovány na vhodných místech teploměry a manometry. Nejvyšší přípustný tlak budiž na manometrech označen červenou čárkou.
2. Nassávaný zemní plyn budiž filtrován. Filtry musí býti zařízeny a postaveny tak, aby s nassávaným plynem nemohly býti do stroje strhovány pevné látky. Plachetkové filtry se nepovolují. Filtry musí býti pravidelně a soustavně čištěny a udržovány trvale v bezvadném stavu.
3. V potrubí mezi vrtem a kompresorem musí býti redukční ventil, mezi kompresorem a první ruční uzávěrkou (ventilem nebo šoupátkem) na výtlačné straně musí býti pojistný ventil zatížen závažím, případně perem. Velikost ventilu budiž přiměřená výkonu kompresoru. Pojistný ventil nesmí odfukovati do strojovny, nýbrž do zvláštního potrubí (odstavec 6).
4. Mezi kompresorem a pojistným ventilem smí býti zřízena ruční uzávěrka jen tehdy, je-li spolehlivým závorovým zařízením postaráno, aby nebylo lze spustiti nebo udržovati v chodu pohonný stroj kompresoru, pokud není ruční uzávěrka úplně otevřena.
5. Nelze-li zříditi závorové zařízení podle předcházejícího odstavce, nesmí býti mezi kompresorem a pojistným ventilem žádný úzávěr, s výjimkou zpětné uzávěrky (klapky nebo ventilu), která musí vždy dovolovati průchod stlačeného plynu od kompresoru.
6. „Vypouštěcí (odvodňovací) kohouty od válců, mezichladičů, odlučovačů vody a oleje, sběrných nádob a pod., dále výfuky všech pojistných ventilů musí býti připojeny na zvláštní potrubí tak, aby plyn z těchto armatur nemohl unikati do strojovny. Toto potrubí musí býti zařízeno tak, aby plyn z něho mohl unikati jen do volné atmosféry mimo strojovnu a aby jím vzduch nemohl vniknouti zpět do kompresoru nebo do prostorů spojených s kompresorem. (Potrubí mohou býti na př. vedena do zvláštní uzavřené nádrže, ze které lze plyn připouštěti do ssacího potrubí kompresoru. Tato nádrž musí býti opatřena pojistným ventilem, který odfukuje do volné atmosféry mimo strojovnu).“
7. U armatur, u nichž není patrný otevřený a zavřený stav, musí býti vyznačen směr otvírání a zavírání ventilů.
8. K mazání kompresorových válců smí se užívati jen zvláštních minerálních, t. zv. kompresorových olejů o bodu vzplanutí nejméně 200°C.
9. Při spouštění, provozu a zastavování kompresorů musí býti dodrženy tyto předpisy:
a) Jsou-li ve válcích, mezichladičích a v odlučovači oleje vypouštěcí kohouty, musí jimi býti kondensovaná voda ze stroje, případně voda a olej z mezichladičů a odlučovačů odstraněny již před spouštěním při střídání směn a profouknutím při zastavení. Nelze-li takto vodu odstraniti, musí se kompresor spouštěti velmi opatrně a při spouštění musí býti otevřeny všecky odvodňovací kohouty (od válců, mezichladičů, odlučovačů vody, oleje atd.).
b) Pojistný ventil za kompresorem musí býti jednou denně přezkoušen (na př. stisknutím páky), zda správně působí.
c) Při netěsnosti chladičů musí býti kompresor zastaven a závada odstraněna.
d) Při netěsnosti ventilů ssacích nebo výtlačných, pístů nebo armatur musí býti kompresor zastaven a závada odstraněna. Netěsnost pístů nebo ssacích a výtlačných ventilů jeví se tím, že jsou tlaky nebo teploty v jednotlivých stupních překročeny nebo pozměněny.
e) Všechny tyto i jiné nepravidelnosti v chodu kompresorů musí býti ihned ohlášeny správě závodu, a jedná-li se o závažnou věc, provoz ihned zastaven.
10. Při každé netěsnosti chladičů, ssacích nebo výtlačných ventilů nebo pístů musí býti kompresor otevřen a prohlédnut. Podle potřeby, nejméně však jednou za rok, musí býti kompresor rozebrán a všechny prostory ve válcích, mezichladičích, odlučovačích oleje a spojovacích trubkách zbaveny zbytků oleje. Po opravě se všechny pohyblivé části namaží čerstvým olejem. Při tem se vyčistí, prohlédnou a opraví všechny armatury a tlakem přezkoušejí na správnou působnost manometry a pojišťovací ventily.
§ 35.
Pro vysokotlaké kompresory (nad 20 atp.) platí ustanoveni předešlého paragrafu s těmito dodatky:
1. Kromě manometrů a teploměrů musí býti za každým tlakovým stupněm namontován ještě pojistný ventil. Pojistné ventily musí míti páčky pro ruční přezkoušení a musí býti nastaveny tak, aby při překročení nejvyššího přípustného tlaku odpouštěly. Pojistné ventily nesmí odfukovati do strojovny, nýbrž do zvláštního potrubí (viz § 34, odst. 6).
2. Všechny pojistné ventily musí býti denně přezkoušeny stisknutím ruční páky, zda nejsou zarezavěny nebo olejem zapečeny. Kromě toho musí býti pojistný ventil posledního tlakového stupně jednou týdně přezkoušen na správné účinkování stupňováním nejvyššího konečného tlaku.
3. K mazání válců smí se užívati jen rafinovaných olejů o bodu vzplanutí nejméně 200° C.
§ 36.
Pro turbokompresory (odstředivé), které dodávají stlačený zemní plyn, platí tato ustanovení:
1. Ve výtlačném potrubí mezi turbokompresorem a uzavíracím šoupátkem musí býti spolehlivě působící zpětná klapka, která při poruše hnacího stroje zabrání roztočení soustrojí v opačném směru stlačeným zemním plynem.
2. Turbokompresor musí býti vybaven spolehlivým zařízením, které zabrání nestabilnímu chodu (t. zv. pumpování stroje) při spuštění, zastavování a provozu pod t. zv. pumpovní hranici.
3. Turbokompresory musí býti vybaveny zařízením, které upozorní obsluhu na nedovolené stoupnutí teploty zemního plynu za strojem resp. teploty oleje v ložiskách následkem nedostatku chladicí vody, a v případě nebezpečí stroj samočinně zastaví.
4. Ucpávka na ssací straně musí býti upravena tak, aby bylo znemožněno přissávání vzduchu a ucpávka na výtlačné straně musí býti upravena tak, aby plyn neunikal do strojovny.
5. Ustanovení § 34, odst. 2, 6, 7, 9, písm. a), c), e), a 10 platí také pro turbokompresory. Omezení teploty podle odstavce 1 téhož paragrafu platí jen pro plyn vycházející z turbokompresoru, resp. z dochlazovače.
§ 37.
(1) Nádoby na stlačený plyn (plynojemy, nádrže, odvodňovače a pod.) o světlém průměru nad 800 mm a o délce nad 2000 mm musejí míti průlezné otvory, aby se umožnil vstup do nádoby a vnitřní prohlídka. Průlezné otvory u nově pořizovaných nádob musí míti světlé rozměry 320X420 mm pokud jde o nízké tlaky a 300X400 mm pokud jde o tlaky vysoké (nad 20 at.).
(2) Každá nádoba na stlačený plyn musí míti na nejspodnějším místě kohout na vypouštění vody.
(3) Hlavní plynojemy, zařaděné mezi kompresory a rozvodné potrubí, musí býti mimo to opatřeny pojistným ventilem a manometrem. Pojistné ventily musí býti nastaveny tak, aby spolehlivě působily při překročení nejvyššího přípustného tlaku, a nesmí býti možno uzavříti je proti nádrži, na níž jsou připojeny.
Nejvyšší tlak budiž na manometru označen červenou čárkou.
(4) Ostatní nádoby na stlačený plyn musí býti opatřeny pojistnými ventily pouze tehdy, jestliže mezi nimi a uzavírací armaturou kompresoru není jiného pojistného ventilu.
§ 38.
(1) Všechny nádoby a potrubí na stlačený plyn musejí snésti bez trvalé deformace vyšší, než je přípustný provozní tlak (odstavec 7).
(2) Na každé nové nádobě na stlačený plyn s obsahem větším než 5 listrů musí býti připevněn kovový štítek s udáním nejvyššího přípustného tlaku, se jménem a adresou výrobce a rokem výroby. U starších nádob, u nichž nelze zjistiti původ a rok výroby, musí býti na štítku kromě nejvyššího přípustného tlaku uvedeno datum a číslo zápisu o prvé tlakové zkoušce podle odstavce 4 tohoto paragrafu. Nápis musí býti trvanlivý a dostatečně čitelný a štítek musí býti připevněn tak, aby byl viditelný i při případném obložení nádoby.
(3) Tlak, pod nímž jest rozuměti u nádob a potrubí na stlačený plyn vždy přetlak, se udává v atmosférách (atp.). Atmosférou se rozumí tlak v kg na cm2.
(4) Průkaz o tom, že jest splněna podmínka odstavce 1, musí býti proveden tlakovou zkouškou. Tlakové zkoušce musí býti podrobeny všechny nádoby na stlačený plyn, u nichž součin V. p. > 200, je-li současně p ≧ 0.5 a V ≧ 80, při čemž značí V obsah nádoby v litrech a p nejvyšší přípustný tlak v atm. Tlaková zkouška musí býti provedena:
a) před prvním uvedením do chodu,
b) po jakékoliv podstatné konstruktivní změně tlakové nádoby nebo při podstatné změně provozovacího tlaku,
c) byla-li nádoba značně poškozena, zejména ohněm, přehřátím nebo korosemi,
d) v obdobích 5 let bez ohledu na to, byla-li nádoby používáno stále, nebo jen občasně,
e) tehdy, jestliže přezkoušení bylo uznáno za nutné odpovědným orgánem.
(5) Tlakovou zkoušku podle písm. a) a b) předchozího odstavce provádí zkušební komisař parních kotlů. Zkoušky podle odstavce c), d) a e) může prováděti i technický, oboru znalý úředník podniku, potvrzený revírním báňským úřadem. Tento úředník je pak odpovědný za bezvadný provozní stav plynových nádob.
(6) Tlaková zkouška se provádí tlakem vody a nádoba musí při ní vydržeti zkušební tlak, aniž se projevily netěsnosti, trvalé deformace nebo trhliny. Nádoby jest považovati za netěsné, vystupuje-li tlaková voda u spojů jinak než ve formě jemných perliček.
(7) U nádob na stlačený plyn, u nichž lze provésti vnitřní prohlídku, musí býti zkušební tlak p = 1.3 p a u nádob, u nichž nelze provésti vnitřní prohlídku p = 1.5 p, při čemž p značí nejvyšší přípustný tlak v atp., pro nějž je nádoba konstruována. Tento tlak nesmí býti nižší, než je nejvyšší provozní tlak u kompresorů.
(8) Správnost odečtení zkušebního tlaku na manometru tlakového čerpadla musí býti přezkoušena spolehlivým kontrolním manometrem, pro jehož namontování budiž opatřen trojcestný kohout.
(9) Potrubí mezi kompresory a napájecími stanicemi a pod, nemusí býti podrobeno tlakové zkoušce, ale musí býti konstruováno a u výrobce zkoušeno tak, aby zaručeně sneslo tlak o 50% vyšší, než je normální tlak plynu jím proudícího.
(10) Nádrže na stlačený plyn buďtež alespoň jednou za 5 roků. [zpravidla u příležitosti tlakové zkoušky podle odstavce 4, písm. d)] vyčištěny, podrobeny vnitřní prohlídce a opatřeny ochranným nátěrem.
§ 39.
(1) Plynové potrubí budiž podle možnosti položeno tak, aby probíhalo od kompresoru až do míst spotřeby se spádem. Kde to není možné, musí býti na nejnižších místech zabudovány odvodňovací nádoby. Z těchto nádob musí býti kondensovaná voda podle potřeby pravidelně vypouštěna.
(2) Plynové rozvodné potrubí musí býti bezpečně uloženo nebo zavěšeno a podle potřeby i upevněno. Při tom budiž pamatováno na roztahování potrubí teplem.
(3) Spojení jednotlivých kusů potrubí mezi sebou a potrubí k hadicím budiž spolehlivé a pevné, aby se nemohlo samovolně rozpojiti. Závity na šroubech, matkách a nástavcích nesmějí býti obroušené, strhané nebo jinak poškozené.
(4) Při překládání, zvedání, opravách a pod. plynovodního potrubí nutno předem zastaviti přívod stlačeného plynu, plyn z potrubí vypustiti a důkladně provětrati. Kromě toho třeba učiniti opatření proti případnému zapálení plynu.
(5) Mají-li se profouknouti zanesené nástavky nebo jiné části potrubí, nesmí nikdo státi proti výfukovému otvoru trub. Osoba, jež provádí toto Čištění, musí upozorniti všechny dělníky na to, co bude dělati, přesvědčí se, nestojí-li někdo ve směru výfuku a je-li třeba, postaví k výfuku stráž.
(6) Řádnému utěsňování potrubí a hadic budiž věnována náležitá pozornost. Zejména tehdy, přechází-li obvyklý syčivý zvuk, který vydává unikající stlačený plyn v pronikavý vysoký tón, musí býti porušené místo neprodleně opraveno, aby nenastalo vznícení plynů mechanickým plněním o vysoké frekvenci.
§ 40.
(1) K prohlídkám zařízení na výrobu a rozvod stlačeného plynu případně k vedení záznamu o nich, musí býti závodní správou ustanoven oboru znalý orgán, který musí býti potvrzen revírním báňským úřadem.
(2) O provedených prohlídkách a zkouškách se musejí vésti běžné záznamy ve zvláštní kontrolní knize.
§ 41.
Láhve na stlačený plyn k pohonu motorových vozidel, nevyhovující směrnicím vyhlášky ministra dopravy ze dne 26. března 1946, č. 949 Ú. l. I, nesmějí býti plněny.
IX. Vytápění a větrání.
§ 42.
(1) U vrtů na naftu a zemní plyn smí býti vrtní věže a budovy s nimi bezprostředně spojené vytápěny jen dálkovým topením. Smějí býti používána jen taková topná zařízení, jež se neohřejí na více než 2000C. Jiná topná zařízení smí se používati jen s povolením revírního báňského úřadu.
(2) Všechny uzavřené provozní prostory musí býti řádně větrány; jde-li o prostory v nichž se může nahromaditi výbušná směs, musí býti tyto na nejvyšším místě opatřeny větracími otvory.
X. Vrtební provoz.
§ 43.
(1) Vrty jest prováděti, pokud to technické prostředky dovolují, svisle. Ku zakládání šikmých vrtů jest potřebí povolení revírního báňského úřadu, pokud by se tím ohrožovaly cizí zájmy.
(2) O dodržení směru se může revírní báňský úřad kdykoliv přesvědčiti, po příp. předepsati pro ochranu cizích zájmů vhodná opatření.
§ 44.
(1) Vrtmistr neb předák, určený báňským podnikatelem k jeho zastupování, se nesmí po dobu provozu vrtby bez závažného důvodu vzdáliti od vrtní věže.
(2) Obtížné a nebezpečné práce se smějí prováděti jen pod jejich osobním dohledem.
§ 45.
(1) Vrtmistr neb jeho zástupce — § 7, odst. 1 — musí se před zahájením směny přesvědčiti, zda kotlovna, vrtní zařízení, jeřáb, lana, věžní koruna, kladkostroje a pod., jsou způsobilé k bezpečnému provozu.
(2) Výsledek prohlídky nutno zaznamenati do vrtního deníku.
(3) Nemohly-li býti shledané vady během směny zcela odstraněny, upozorní na ně písemně neb ústně svého zástupce v následující směně.
§ 46.
(1) Každý dělník je povinen na počátku směny se přesvědčiti, že všechna nářadí, zařízení a bezpečnostní opatření ku jeho práci jsou bezvadná, shledané vady, jakož i vady, které snad během směny nastaly, nechť ihned napraví a nespadá-li to clo jeho působnosti, nechť učiní bez odkladu oznámení předáku nebo dozorci.
(2) Při střídání směn musí odcházející dělník svého nástupce upozorniti na zvláštní události a nebezpečí při práci shledané.
§ 47.
Strojní vrtní jeřáby nesmějí míti západky. Všechny součástky vrtního zařízení jako svorníky, svorky, karabiny, výplachové hadice a jiné, musí býti zajištěny proti uvolnění a spadnutí.
§ 48.
O každé manipulaci s lanem nebo soutyčím, vrtnými rourami a při spouštění strojů vůbec, musí vrtmistr nebo předák zavčas vyrozuměti v úvahu přicházející dělníky. Osazenstvo nesmí bez zvláštního příkazu a bez odborného vedení prováděti žádné práce na strojích a soutyčí.
§ 49.
U vrteb na naftu a zemní plyn musí býti brzdy jeřábů a třecí spojky tak zhotoveny, aby při normální manipulaci nepovstalo jiskření.
§ 50.
Jest zakázáno ponechati volně předměty na vyšších povalech.
§ 51.
(1) Při všech pracích vyžadujících mimořádného zatížení vrtní věže musí se všichni přebyteční dělníci od věže vzdáliti.
(2) Při velkých vichřicích a bouřkách musí dělníci opustiti věž.
XI. Ochranné obvody pro vrtby na naftu a zemní plyn.
§ 52.
a) pro vrtby:
Vrtné otvory musí býti vzdáleny nejméně 30 m od jiných otvorů vrtných, plynojemů, kováren, kotelen, elektrických zařízení, neodpovídajících předpisům pro prostory s výbušnými plyny, dílen, obydlí a veřejných cest.
U vrtby strukturní, musí tato vzdálenost obnášeti minimálně 10 m.
§ 53.
b) pro olejové nádrže:
Zásobníky a nádrže na naftu, obsahující více než 300 m3, musí býti cd vrtných otvorů a ode všech budov, ve kterých jsou ohniště, jakož i od veřejných cest nejméně 30 m vzdáleny. Pro zásobníky menší postačí vzdálenost 20 m a s povolením revírního báňského úřadu i menší vzdálenost, vyžadují-li toho místní poměry.
§ 54.
c) pro plynojemy a odlučovače:
Plynojemy a odlučovače o obsahu větším než 10 m3 musí býti od provozovaných vrteb, jakož i od všech budov, v nichž jsou ohniště, jakož i od veřejných cest nejméně 30 m vzdáleny.
§ 55.
d) pro čerpací stanice:
Čerpací stanice musí býti od budov, v nichž jsou ohniště a od veřejných cest nejméně 10 m vzdáleny.
§ 56.
e) pro spalovací motory:
Pro vzdálenost spalovacích motorů od vrtů, plynojemů, nádrží na olej platí ustanovení § 31.
§ 57.
f) pro elektrické zařízení:
Elektrická zařízení v menší vzdálenosti než 30 m od míst, v nichž se těží (vyvěrají), zpracovávají nebo uskladňují hořlavé látky nebezpečné výbuchem, musí vyhovovati předpisům ESČ pro příslušný stupeň nebezpečí (§ 14.106).
XII. Opatření proti znečištění, převrtání a zavodnění ložiska.
§ 58.
(1) Při započetí každé vrtby musí býti ústí vrtu zabezpečeno dostatečně pevně zabudovanou úvodní kolonou. Kde v blízkosti povrchu jsou vrstvy propustné pro vodu, musí býti úvodní kolona zapuštěna až na nepropustné podloží těchto vrstev, nebo musí býti propustné vrstvy zvlášť zarourovány.
(2) Ve vrtbách na zdravotně bezvadnou vodu je nutno uzavříti povrchové vody (spodní vody) cementací způsobem uvedeným v odstavci 3, nejméně do hloubky 20—30 m (podle povahy a sklonu hornin), nevyplyne-li podle ustanovení odstavce 3 hloubka větší.
Nelze-li pro přítomnost značného množství CO2 ve vrtbách artéských a minerálních použiti cementové uzávěrky, možno použiti jílu.
(3) Úvodní kolona ve vrtech, které protínají geologicky nedosti přesně známé vrstvy, musí se cementovati až k povrchu a tak hluboko, aby uzávěrka vrtu odolávala aspoň tlaku odpovídajícímu 1/3 sloupce výplachové kapaliny oné hloubky, pro níž jest úvodní kolona určena Splnění této podmínky nutno po ztvrdnutí cementu přezkoušeti tlakovou zkouškou na těsnost spojení rour a uzavíracího zařízení vrtných otvorů (preventru). Při tom musí se cement provrtat až pod poslední spojení rour. Na to se musí po vyvrtání cementu až ½ m pod patu roury obdobnou tlakovou zkouškou přezkoušeti jakost cementace za potrubím. Nedá-li se tato druhá tlaková zkouška provésti pro ztráty výplachu do pohoří, může revírní báňský úřad naříditi cementaci další ochranné kolony ve vhodných vrstvách. K tomu účelu třeba revírnímu báňskému úřadu učiniti o negativním výsledku cementace ihned hlášení.
(4) V případě, že by při větších hloubkách vrtu vycházel pro tlakovou zkoušku příliš vysoký tlak nebo tak veliká délka úvodní kolony, že by bylo nezajištěné vrtání nebezpečné, musí býti kromě úvodní kolony zacementována ještě další ochranná kolona, kterou nutno zkoušeti podle stejných zásad jako úvodní kolona.
(5) O provedení každé cementace a tlakové zkoušky nutno vésti záznam.
§ 59.
Pro výzkumné vrtby nutno voliti takový způsob vrtání, který umožní zjištění plynového nebo naftového horizontu, resp. u artéských vrteb a vrteb na vodu minerální takový způsob, který zajistí artéský výron vody nebo nález hledaného pramene.
§ 60.
(1) při vrtání s výplachem budiž pečováno o přesné měření cirkulační vody. Při vrtání nutno stále zkoušeti na jeho spec. váhu a viskositu. Zvláštní pozornost nutno věnovati výskytu plynu. Pozorování nutno uvésti v denním hlášení. Je-li spec. váha výplachu vystupujícími plyny zmenšena, musí býti výplach nahrazen čerstvým, příp. těžším výplachem. K tomu účelu musí býti připravena dostatečná zásoba náhradního výplachu a zatěžkávací příměsi.
(2) V případě navrtání solného ložiska nesmí býti použito výplachu, který rozpouští sůl.
(3) Objeví-li se mimořádně velké ztráty výplachu, nutno zjistiti příčinu a snažiti se zabrániti ztrátám vhodnými opatřeními. Nepodaří-li se udržeti cirkulaci výplachu, musí se vrtání zastaviti a revírní báňský úřad vyrozuměti za účelem dalšího opatření.
§ 61.
Geologické a petrografické složení provrtaných hornin a vyvrtaných jader nutno běžně zaznamenávati. Pro zjištění příp. stop zemního oleje může revírní báňský úřad naříditi jádrování nebo elektrické a jiné vhodné způsoby měření.
§ 62.
(1) Všechny provrtané vodo- nebo naftonosné vrstvy, ohrožují-li ložisko živic zavodněním, nutno navzájem od sebe spolehlivě uzavříti.
(2) Totéž platí při vrtbách na vodu, pokud budou provrtány vodonosné horizonty obsahující vodu bakteriologicky závadnou.
§ 63.
K zapažení smí se používati pouze rour, které bezpečně odolají hydrostatickému tlaku.
§ 64.
Ve vrtbách na minerální nebo artéskou vodu jest v každém případě nutno provésti uzávěrku aspoň poslední kolonou trub v nadloží vodních horizontů s napjatou nebo minerální vodou.
§ 65.
Revírní báňský úřad může stanoviti, na kterých vrtbách je nutno hlásiti předem provádění vodních uzávěrek a které je prováděti pod jeho kontrolou.
§ 66.
(1) Zkouška vodní uzávěrky provede se odčerpáním vody pod poslední vodonosné vrstvy.
(2) Nezjistí-li se stoupání hladiny během 24 hodin, je podán důkaz spolehlivosti uzávěrky.
(3) Místo odčerpání vody, je možno se o spolehlivosti uzávěrky přesvědčiti tlakovou zkouškou podle § 58. Podle možnosti jest zjistiti také výši cementu za rourami, na př. měřením teploty.
§ 67.
Ke kontrole vodních uzávěrek může revírní báňský úřad přizvati sousední zájemce k případnému přednesení odůvodněných námitek.
§ 68.
Přesvědčí-li se revírní báňský úřad o zavodnění naftonosné oblasti, může po místním vyšetření naříditi potřebné opatření.
XIII. Otvírka plynových a olejových horizontů, příp. artéských pramenů.
§ 69.
(1) Každý vrt v době vrtání musí býti opatřen zařízením, které umožňuje jeho uzavření v případě erupce. Jsou to: Zpáteční ventily, erupční šoupátka, preventry s dálkovou obsluhou a pod. Toto zařízení musí dovolovati umrtvení sondy, příp. bezpečné odvádění plynu nebo oleje (vody). Obdobně jest zajistiti produkční sondy při všech pracích, při nichž je nutno uzavírací hlavu sejmouti.
(2) Ustanovení odstavce 1 se nevztahují na vrtby strukturní, vrtby ve známých terénech, u nichž možnost erupce je spolehlivě vyloučena, a na vrtání pro úvodní kolony.
(3) Zařízení pro uzavření vrtu v případě erupce musí býti stále udržováno v použivatelném stavu, za což odpovídá vrtmistr. O spolehlivosti zařízení přesvědčí se při začátku vrtání v každé směně zkouškou a její výsledek poznamená do vrtního deníku. Každé zařízení pro uzavření vrtu musí býti vybaveno vysokotlakým šoupátkem o světlosti asi 2" umístěným pod uzavíracím zařízením.
§ 70.
Používání oleje jako výplachu při vrtání je dovoleno pouze se souhlasem revírního báňského úřadu.
§ 71.
(1) Vrtá-li, se s výplachem na naftu a zemní plyn, jest při vytahování nářadí vrt stále doplňovati výplachem. Při pracovních přestávkách je nutno vrt naplněný výplachem spolehlivě uzavříti.
(2) Při vrtbách na vodu může býti, pokud se nevyskytnou plyny, hladina vodní snížena ve vrtu co nejvíce, aby byl zjištěn přítok vody a pramen nebyl převrtán.
§ 72.
Všechny zvlášť mimořádné události na vrtbách, které souvisí s výskytem plynu a oleje, zejména objevení se mimořádně velkého tlaku plynu nebo oleje, nebo s navrtáním artéských a minerálních pramenů, jako i zvlášť těžké instrumentace, musí býti neprodleně hlášeny revírnímu báňskému úřadu současně s oznámením zamýšleného dalšího postupu práce.
§ 73.
V případě erupce je nutno vrt uzavřití a nepodaří-li se to, zachovati tento postup:
a) zastaviti všechny stroje a vypnouti proud v elektrické síti,
b) v ohraženém okolí nesmí se mimo záchranné čety nikdo zdržovati. Za tím účelem je rozestaviti stráže.
c) Zaplynované prostory nutno před zahájením prací odplyniti.
d) Práce, při níž je nebezpečí vzniku jisker, nesmí se prováděti.
e) Otevřené ohně a světla v kotelnách a ostatních provozovnách je nutno uhasiti. Vyhrabování paliva z topeniště a jeho hašení vodou je zakázáno.
f) Obyvatelé budov v ohroženém prostoru musí býti vyzváni k opuštění tohoto prostoru a k uhašení ohňů a světel a uzavření plynového potrubí.
g) Při vodních erupcích stejně jako při čerpacích zkouškách nutno se postarati o řádné odvádění vody, aby nebyla porušena stabilita základu vrtné věže a strojního zařízení.
XIV. Těžba nafty.
§ 74.
Těžba plunžerová a pomocí čerpadel musí se díti ve zvláštní čerpací koloně.
§ 75.
(1) Každý zjištěný vodní přítok během těžby nafty jest nutno hlásiti revírnímu báňskému úřadu, který může naříditi vzetí vzorků a dáti je odborně přezkoušeti.
(2) K zamezení zavodnění ložiska může revírní báňský úřad naříditi vhodná opatření.
XV. Zásobníky na naftu a plyn.
§ 76.
Nafta a plyn musí býti odváděny z vrtů a nádrží takovým způsobem, aby nenastalo nebezpečí vznícení.
§ 77.
(1) Přechodně zastavené vrtné díry s větším vývinem plynů musí býti u ústí uzavřeny, pokud není postaráno, aby plyny odváděny byly bezpečným způsobem.
(4) V případě zhodnocování plynu z olejových sond v separatorech musí býti postaráno o bezpečné odvádění plynu.
§ 78.
(1) Potrubí pro odvádění plynu a nafty musí býti řádně uzemněno. Každý zásobník na naftu musí býti uzavřen a proti samovolnému výtoku nafty co nejlépe zabezpečen. Dřevěné zásobníky, pokud nejsou zapuštěny do země, musí býti buď na celou výšku obklopeny vrstvou země anebo obehnány hrází tak, aby prostor hrází vytvořený, pojal celý obsah zásobníku. Střecha zásobníku musí býti dostatečně pevná a ohnivzdorná. Pro železné zásobníky postačí, je-li prostor vytvořený hrází poloviční.
(2) Střecha každého železného zásobníku, ze kterého se neodvádějí plyny jiným bezpečným způsobem, musí míti otvory chráněny drátěnými síty nejméně o 144 okách na 1 cm2 z drátu 0.35 mm silného, aby mohly plyny úplně volně unikati, při čemž velikost delší strany větracího otvoru nesmí býti větší 25 cm.
(3) Na zásobnících v zemi buďtež zřízeny komíny z ohnivzdorného materiálu ku odvádění plynu, nejméně 2 m vysoké, jichž ústí budiž opatřeno drátěným ochranným pletivem podle hořejšího ustanovení. Kohoutky a ventily u vypouštění nafty ze zásobníku, obsahující více než 200 t, buďtež zřízeny z lité ocele neb z mosazi.
(4) Kohoutky a ventily ku vypouštění nafty ze zásobníku buďtež umístěny ve zvláštních k tomu účelu sloužících ohnivzdorných a uzamykatelných skříňkách.
(5) Zásobníky vyšší než 5 m buďtež zvenku opatřeny připevněným žebříkem.
(6) Přístup od žebříku ku otvorům ve střeše zásobníku je zabezpečiti zábradlím.
(7) Proti blesku a statickým nábojům musí býti nádrže chráněny podle § 13.946 předpisu ESČ.
§ 79.
Sběrače plynu a separatory musí odpovídati svou stavbou a provedením množství a napětí plynu. Musí býti opatřeny pojistnými ventily, aby napjetí plynu nepřekročilo dovolenou mez. Světlý průřez pojistných ventilů nesmí býti menší než součet průřezů přívodních potrubí. Sběrače plynů a separatory musí býti opatřeny odpovídajícím tlakoměrem. Potrubí pro plyn nebo naftu musí býti opatřeno uzavíracím zařízením jak v blízkosti sběrače, tak i v blízkosti vrtu. Toto zařízení musí býti vždy těsně uzavřeno dříve, než se přeruší spojení mezi vrtním otvorem a sběračem po případě separatorem.
§ 80.
Místa znečištěná naftou musí býti vyčištěna nebo pokryta zemí.
§ 81.
Nafta ztuhlá smí se rozehřívati jen vodní parou nebo horkou vodou. Používati ohně k tomu účelu je zakázáno.
§ 82.
Hořící zásobníky na naftu nesměji se hasiti vodou, leda za použití vhodného zařízení. Nafta v zásobníku nechť se vypustí rourou výtokovou do jiných zásobníků neb nádrží. Menší zásobníky možno hasiti mokrými přikrývkami neb plachtami, hořící sudy pískem, zemí neb plachtou neb speciálními hasicími přístroji.
§ 83.
(1) Každý zásobník musí býti tak opatřen, aby mohl býti snadno v nejkratší době úplně vyprázdněn, čištění zásobníků, otevřených nádrží na naftu, nechť se děje za denního světla pod stálým dozorem tímto způsobem:
(2) Zásobníky nechají se po vypuštění nafty nejméně 24 hod. otevřeny, pak se provětrají, a je-li k disposici kotelna, parou dobře profoukají. Doba provětrání a profoukání parou řídí se velikostí zásobníku á musí býti vždy tak pečlivé, aby pobyt v zásobníku byl bez nebezpečí možným.
XVI. Vyplnění a utěsnění hlubinných vrtů.
§ 84.
(1) Definitivně opuštěné hlubinné vrty musí býti utěsněny a podle potřeby vyplněny. O zamýšleném definitivním opuštění vrtu musí býti podána revírnímu báňskému úřadu zpráva ještě před započetím likvidačních prací; současně musí býti předložen geologický profil a plán o vyplnění a utěsnění vrtu. Revírní báňský úřad plán přezkoumá a nařídí případné další opatření v zájmu veřejné bezpečnosti nebo ochrany ložiska.
(2) Jsou-li rušeny vodní uzávěrky, musí býti vrt za současného tažení pažnic vodotěsně vyplněn (zacementován nebo zajílován). Totéž platí i u artéských vrteb, nejsou-li využívány ihned po návrtu, aby nebyly zbytečně vodní horizonty ochuzovány.
XVII. Vrtní deníky, vrtní vzorky a mapy.
Báňský podnikatel musí vésti a běžně doplňovati mimo jinak předepsaných knih a záznamů ještě:
a) vrtní deník ku zaznamenávání hloubky vrtby, geologického profilu vrtby s vyznačením stop plynu a nafty, vodonosných vrstev, pokud to způsob vrtání dovoluje, u vrtu na vodu stav hladin, vydatnost navrtaných pramenů a docílených přetlaků, dále délky a průměru zabudovaných pažnic, způsob vrtání, výsledky měření (karotage i odchylka) místa a způsobů vodních uzávěrek,
b) profily vrtních otvorů v měřítku 1: 1000 neb jeho násobku, které jest doložiti vrtními vzorky z jednotlivých vrstev hornin. Tyto vrtní vzorky nutno uschovati podle ustanovení vl. nař. č. 148 a 149/1943 Sb.
§ 86.
(1) Na každém závodě musí býti veden a stále doplňován:
1. polohopisný plán, zhotovený podle zásad platných pro katastrální mapy,
2. geologický profil nebo strukturní mapa území závodu.
(2) Polohopisný plán má obsahovati: povrchovou situaci, bod zarážky vrtby, provozní zařízení, příkopy, položená potrubí pro vodu, plyn a naftu, hranice báňských oprávnění a pod.
(3) V geologickém profilu buďtež zakresleny docílené výsledky vrtních prací jako provrtaná souvrství, horizonty, zjištěné poruchy a pod.
(4) Polohopisný nástin případně strukturní mapy území závodu předložené revírnímu báňskému úřadu, nutno každoročně doplňovati. Pro vrtby na vodu stačí, předloží-li se po ukončení vrtu revírnímu báňskému úřadu geologický profil a strukturní mapa území závodu s vyznačením všech vodních horizontů a jejich vydatnosti, pokud tato byla zjištěna čerpacími pokusy nebo jiným způsobem.
XVIII. Nebezpečí požáru u hlubinných vrtů na naftu neb zemní plyn.
§ 87.
(1) V okruhu 30 m od vrteb, nádrží na naftu a plyn, jakož i od míst, kde jsou snadno vznětlivé látky, jest kouření a zacházení s otevřeným světlem a manipulace se žhavým železem jakož i užívání střelných zbraní zakázáno. Tento zákaz budiž na vhodných místech vyvěšen.
(2) Dodržování těchto předpisů budiž závodním a dozorci přísně kontrolováno a v případě přestupku trestáno podle služebního řádu, případně ihned učiněno oznámení trestnímu soudu.
(3) Pro každý závod dlužno opatřiti nejméně 2 přenosné osvětlovací lampy soustavy připuštěné pro doly s třaskavými plyny.
§ 88.
Závodní správa je povinna vypracovati požární řád a předložiti jej ke schválení revírnímu báňskému úřadu. V požárním řádu musí býti určen velitel protipožárního družstva a jeho zástupce. Při vypracování protipožárního řádu je nutno přihlížeti ke spolupráci místních hasičských sborů.
§ 89.
(1) Pro případ požáru dlužno míti pohotově na každém závodě ve stavu vždy bezvadném a na místě snadno přístupném potřebné hasičské náčiní (hasičské koše, háky, žebříky, hadice, stříkačky, rourovody od pumpy s přípojkami, lopaty, krumpáče a pod.) a dostatečné množství vody, písku a jílu k hašení.
(2) Každá vrtní souprava musí býti vybavena nejméně 2 hasicími přístroji vhodnými i pro hašení požáru elektrických zařízení.
(3) Zařízení k uskladnění a dalšímu zpracování vytěženého oleje a plynu musí býti vybaveno zvláštními hasicími přístroji. Tato zařízení mohou býti používána teprve tehdy, až je revírní báňský úřad schválí. Náhradní náplň a součástky pro zařízení k hašení musí býti v dostatečném množství v zásobě.
(4) Na vhodných místech je umístiti tabulky s odkazem na nejbližší hasicí zařízení. Všechna protipožární zařízení musí býti přezkoušena nejméně jednou za půl roku.
§ 90.
(1) Na každém závodě musí býti vytvořeno protipožární družstvo, které musí vykonati nejméně jednou za měsíc cvičení.
(2) Pro několik závodů může býti vytvořeno za souhlasu revírního báňského úřadu společné protipožární družstvo se společnými protipožárními zařízeními.
§ 91.
O vypuknutí požáru jest neprodleně vyrozuměti místní hasičský sbor, revírní báňský úřad a všechny sousedy, aby mohli včas zabrániti rozšíření požáru.
XIX. Různé.
§ 92.
Pokud v tomto nařízení není zvláštních ustanovení, platí všeobecné báňskopolicejní předpisy.
§ 93.
(1) Dozorčím orgánům budiž vydáno po jednom výtisku této vyhlášky.
(2) Pro dělnictvo budiž podle této vyhlášky vypracováno služební poučení, které musí býti prokazatelně vydáno každému na závodě pracujícímu dělníku. Toto poučení schvaluje revírní báňský úřad.
§ 94.
(1) Revírní báňský úřad je zmocněn povolovati ve zvláštních případech výjimky z jednotlivých ustanovení tohoto nařízení a lhůty k provádění. O každém takovém výjimečném povolení učiní oznámení báňskému hejtmanství.
(2) V případě nebezpečí z prodlení může zodpovědný závodní odchýliti se od platných předpisů, je však za svůj postup plně zodpověden. Každé takové odchýlení je povinen hlásiti neprodleně revírnímu báňskému úřadu.
§ 95.
Přestupky těchto předpisů trestají se podle ustanovení obecného horního zákona (§§ 240, 250) a podle ustanovení obecného zákona trestního (§ 172 obec. zák. hor.).
§ 96.
„Hornopolicejní předpisy báňského hejtmanství pro Moravu v Brně pro vrtby a doly na naftu“ ze dne 29. ledna 1922, č. 487/1922, se všemi změnami a doplňky, se zrušují.
§ 97.
Tyto předpisy nabývají účinnosti za 30 dnů po vyhlášení.

Báňský hejtman:
Ing. Kania v. r.