469/1950 Ú. l. I
Vyhláška státního úřadu plánovacího, kterou se vydávají závazné směrnice pro skladní účetnictví.

469.
VYHLÁŠKA
státního úřadu plánovacího
ze dne 22. července 1950,
kterou se vydávají závazné směrnice pro skladní účetnictví.
Státní úřad plánovací vydává podle § 2 odst. 1 zákona č. 116/1946 Sb., o jednotné organisaci podnikového početnictví, a podle § 6 odst. 3 vládního nařízení č. 205/1946 Sb., kterým se stanoví jednotné účetní zásady, pro skladní účetnictví tyto závazné směrnice:

Část první.
§ 1.
Úkoly skladního účetnictví.
Podniky musí vésti skladní účetnictví organisované podle této vyhlášky, aby podávalo podrobný přehled o přírůstcích, úbytcích a stavu zásob podle jejich jednotlivých druhů a tím poskytovalo podklady zejména pro
a) sestavování a kontrolu plnění jednotného hospodářského plánu, zvláště plánu hmotného zásobování,
b) kontrolu zásob,
c) soupis zásob.
Pojem zásob a druhy zásob ve skladním účetnictví.
§ 2.
(1) Zásobami, o nichž se musí vést evidence ve skladním účetnictví, jsou:
a) skladovaný materiál, skladované obchodní zboží, drobné a krátkodobé předměty na skladě a skladované hotové výrobky,
b) rozpracované výrobky, pokud nejsou obhospodařovány výrobními středisky.
(2) Materiál, obchodní zboží a drobné a krátkodobé předměty, pokud neprocházejí skladem, se musí zachytit ve skladním účetnictví průběžně.
§ 3.
Druhy zásob, podle nichž skladní účetnictví musí vykazovat přírůstky, úbytky a stav zásob, se rozumějí zásoby stejného názvu, které se ve skladním účetnictví samostatně oceňují (mají stejnou cenu za jednotku množství). U předmětů stejné ceny za jednotku váhy, objemu, délky a pod. lze však pokládat za jeden druh jen předměty, které jsou se zřetelem k jejich upotřebení nebo účelu vzájemně zastupitelné (na příklad jen plechy stejné síly a stejných vlastností, i když cena za 1 kg plechů různé síly a vlastností je stejná). Druh zásob ve skladním účetnictví nesmí přesahovat příslušnou nejnižší skupinu zboží (po případě jeho druh nebo typ) podle jednotného seznamu zboží vydaného státním úřadem plánovacím, ani skupinu zásob zachycovanou na příslušném podúčtu, po případě účtu finančního účetnictví.
Obsah skladního účetnictví.
§ 4.
Přírůstky, úbytky a stav zásob se musí zachycovat v zápisech skladního účetnictví aspoň v jednotkách množství s uvedením ceny za jednotku množství.
§ 5.
Zápisy skladního účetnictví se provádějí v účetních knihách, které mohou být vázané nebo vedené jako volné listy.
§ 6.
(1) Zápisy skladního účetnictví musí obsahovat:
a) číselné označení podúčtu, a není-li zřízen, tedy účtu finančního účetnictví, na němž se zachycují stavy příslušného druhu zásob. Toto číselné označení není třeba uvádět, je-li spojitost mezi zápisy na podúčtech, po případě účtech finančního účetnictví a zápisy skladního účetnictví prokázána jinak (na příklad seznamem druhů zásob nebo jejich skupin, zachycovaných na jednotlivých podúčtech, po případě účtech finančního účetnictví);
b) číselné označení příslušné nejnižší skupiny zboží (po případě jeho druhu nebo typu) podle jednotného seznamu zboží;
c) název příslušného druhu zásob, odpovídající názvu příslušné nejnižší skupiny zboží (po případě jeho druhu nebo typu) podle jednotného seznamu zboží, s dodatkem nutným k rozlišení jednotlivých druhů zásob uvnitř příslušné nejnižší skupiny zboží. Název není třeba uvádět, jsou-li jednotlivé druhy zásob označeny číselnými nebo jinými znaky a je-li veden seznam těchto znaků s názvem příslušného druhu zásob podle předchozí věty;
d) jednotku množství, v níž se sledují přírůstky, úbytky a stavy zásob. Neshoduje-li se tato jednotka množství s jednotkou množství podle jednotného seznamu zboží, nebo není-li jejím zlomkem nebo násobkem, nutno uvést také koeficient pro její převod na jednotku množství podle jednotného seznamu zboží;
e) cenu stanovenou podle předpisů pro oceňování zásob ve skladním účetnictví za jednotku množství podle písm. d) a její změny s uvedením data, kdy k nim došlo;
f) u hotových výrobků stálou plánovací cenu za jednotku množství podle jednotného seznamu zboží, není-li jiné evidence těchto cen;
g) normu stavu příslušného druhu zásob, a to alespoň časovou, je-li stanovení norem pro podnik povinné;
h) pro každou jednotlivou položku alespoň
aa) datum přírůstku nebo úbytku zásob, po případě označení období, provádí-li se zápisy také souhrnně podle § 7 odst. 3,
bb) přírůstek nebo úbytek zásob v jednotkách množství,
cc) odvolání na účetní doklad, s výjimkou souhrnných zápisů podle § 7 odst. 3;
ch) jiné údaje, pokud jsou nutné k sestavení a kontrole statistických výkazů o přírůstcích, úbytcích a stavech zásob, předepsaných k účelům sestavení a kontroly plnění jednotného hospodářského plánu a k účelům sestavení podnikového rozpočtu a rozpočetní kontroly.
(2) Údaje skladního účetnictví podle odstavce 1 se mohou rozdělit do několika zápisů, je-li zajištěna jejich vzájemná spojitost.
(3) Zápisy skladního účetnictví slouží i potřebám všeobecné nákupní daně, zachycují-li též údaje předepsané příslušnými předpisy.
§ 7.
(1) Úbytky zásob se musí v zápisech skladního účetnictví běžně zachycovat podle jednotlivých účetních dokladů (faktury vydané, výdejky, dodací listy a pod.). Přitom je třeba, aby se při evidenci přírůstků zásob sledovalo, zda nastaly
a) nákupem,
b) vlastní výrobou,
c) z jiných důvodů (na příklad přesuny mezi sklady téhož podniku, vrácením na sklad).
(2) Úbytky zásob se musí v zápisech skladního účetnictví běžně zachycovat podle jodnotlivých účetních dokladů (faktury vydané, výdejky, dodací listy a pod.); je dovoleno úbytky jednotlivých druhů zásob zachycovat souhrnně denně, jde-li o stejné jejich určení. Přitom je třeba, aby se při evidenci úbytků zásob sledovalo, zda nastaly
a) výdejem k spotřebě v podniku,
b) odbytem,
c) z jiných důvodů (na příklad přesuny mezi sklady téhož podniku, vydání drobných a krátkodobých předmětů ze skladu do používání).
(3) Zápisy skladního účetnictví o přírůstcích a úbytcích zásob se mohou provádět souhrnně v obdobích nejvýše měsíčních, jestliže se o přírůstcích a úbytcích zásob vede běžně jiná podrobná evidence v jednotkách množství podle jednotlivých účetních dokladů.
§ 8.
O zásobách, které jsou mimo podnik (na příklad materiál zaslaný k zušlechtění, konsignační sklady), je třeba vést přiměřeně podle ustanovení této vyhlášky evidenci, z níž musí být též patrno, kde zásoby jsou.
§ 9.
O cizích zásobách, které má podnik v držení (na příklad materiál převzatý k zpracování ve mzdě, cizí konsignační zboží) a o zásobách třetích osob skladovaných v podnicích dopravních a skladištních, musí se vést zvláštní evidence přiměřeně podle ustanovení této vyhlášky; ceny se nemusí u těchto zásob uvádět. Z této evidence musí být též patrno, kdo má disposiční právo se skladovanými zásobami.
§ 10.
(1) Zápisy skladního účetnictví musí být doloženy.
(2) Účetní doklady skladního účetnictví musí mít aspoň obsah, který je stanovený v § 18 odst. 2 vládního nařízení č. 205/1946 Sb.; přitom je třeba, aby z textu, objasňujícího účetní případ, byl vždy zřejmý i druh zásob a údaje o jejich původu (na přiklad označení dodavatele, střediska) nebo údaje o jejich určení (na příklad označení odběratele, střediska).
(3) Zjistí-li se při srovnávání skutečného stavu zásob se zápisy skladního účetnictví rozdíly, musí se vyšetřit jejich příčina, kterou je nutno uvést i v účetním dokladu, podle něhož se provede příslušný zápis ve skladním účetnictví.
Část druhá.
Zvláštní ustanovení pro podniky s činností obchodní a cestovního ruchu.
§ 11.
Povinnost podle ustanovení § 2 odst. 2 se v podnicích, pokud jde o jejich činnost obchodní a cestovního ruchu, pokládá za splněnou, jestliže se přírůstky a úbytky zásob průběžně zachycují alespoň v celkových cenách a podle nejnižších skupin zboží, uvedených v seznamu zboží pro plán hmotného zásobování vydaném státním úřadem plánovacím; místo údajů zapisovaných se zřetelem k jednotnému seznamu zboží (§ 6, odst. 1 písm. b), c), d) a f) se pak uvedou příslušné údaje se zřetelem k seznamu zboží pro plán hmotného zásobování.
§ 12.
Pokud jde o evidenci zásob v maloobchodních prodejnách podniků, pokládá se povinnost podle předchozích ustanovení za splněnou, jestliže
a) se v podniku vede ústředně alespoň v cenách evidence o přírůstcích, úbytcích a stavu veškerých zásob podle ustanovení § 2 v jednotlivých prodejnách,
b) dodávky zásob do jednotlivých prodejen z ústředního nebo rozdělovacího skladu se provádějí podle dodacích listů, v nichž je uveden druh, množství, cena za jednotku množství a celková cena každé dodávky
Část třetí.
Ustanovení všeobecná a závěrečná.
§ 13.
(1) Účetní knihy, které obsahují zápisy skladního účetnictví, se musí uschovávat po dobu deseti let, počítajíc od uplynutí účetního roku, kdy byl v nich proveden poslední zápis.
(2) Pro úschovu účetních dokladů skladního účetnictví se stanoví podle § 19 odst. 3 vládního nařízení č. 205/1946 Sb. lhůta tří let od uplynutí účetního roku, jehož se přímo týkají, pokud nejde o účetní doklady finančního účetnictví, které nutno uschovávat po dobu deseti let podle § 19 odst. 2 téhož vládního nařízení.
(3) Nedotčeny zůstávají zvláštní předpisy o delších lhůtách, které jsou stanoveny pro úschovu účetních dokladů.
§ 14.
Státní úřad plánovací stanoví vyhláškou v příslušném úředním listu, kdy vznikne pro určitý okruh podniků povinnost říditi se ustanoveními této vyhlášky.
§ 15.
Státní úřad plánovací může v případech hodných zvláštního zřetele povolit nebo nařídit výjimku z ustanovení této vyhlášky.
§ 16.
Vyhlášky generálního sekretariátu Hospodářské rady č. 722/1947 Ú. l. I, kterou se vydávají závazné směrnice pro skladní účetnictví, č. 1269/1947 Ú. l. I, kterou se určuje, co se rozumí zásobami ve skladním účetnictví v průmyslových podnicích, a č. 3298/1948 Ú. l. I, kterou se určuje, co se rozumí zásobami ve skladním účetnictví v podnicích obchodních, dopravních a cestovního ruchu, se zrušují.
§ 17.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1951.

Náměstek ministra-předsedy státního úřadu plánovacího:
Ing. Púčik v. r.