71/2012 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Rámcové úmluvy Světové zdravotnické organizace o kontrole tabáku

SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 21. května 2003 byla v Ženevě přijata Rámcová úmluva Světové zdravotnické organizace o kontrole tabáku.
Jménem České republiky byla Úmluva podepsána v Ženevě dne 16. června 2003.
S Úmluvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky ji ratifikoval. Ratifikační listina České republiky byla uložena u generálního tajemníka Organizace spojených národů, depozitáře Úmluvy, dne 1. června 2012.
Při ratifikaci Úmluvy bylo učiněno následující prohlášení České republiky:

„Česká republika vítá mezinárodní spolupráci v oblasti kontroly tabáku zaměřenou na prohlubování ochrany veřejného zdraví.
Česká republika prohlašuje, že nepovažuje prováděcí pokyny přijaté Konferencí smluvních stran za přímo vytvářející právní závazky podle Úmluvy.
Česká republika prohlašuje, že nepodpoří jakékoli budoucí návrhy měnící Úmluvu či vztahující se k jejím Protokolům, které by byly v rozporu s ústavními principy České republiky stejně jako závazky plynoucími z členství v Evropské unii a z mezinárodních dohod o volném pohybu zboží, ke kterým Česká republika přistoupila.
Česká republika současně prohlašuje, že ustanovení článku 5 odst. 3 považuje za ustanovení, kterým není dotčeno právo na nediskriminační jednání smluvních stran s tabákovým průmyslem, a umožňující nutnou míru součinnosti s tabákovým průmyslem v oblasti kontroly tabáku.“
Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 36 odst. 1 dne 27. února 2005. Pro Českou republiku vstupuje v platnost podle odstavce 2 téhož článku dne 30. srpna 2012.
Anglické znění Úmluvy a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
SVĚTOVÁ ZDRAVOTNICKÁ
ORGANIZACE
Rámcová úmluva o kontrole tabáku
Preambule
Smluvní strany této Úmluvy,
odhodlány upřednostnit své právo chránit veřejné zdraví,
uznávajíce, že šíření tabákové epidemie je celosvětovým problémem s vážnými důsledky pro veřejné zdraví, který si žádá nejširší možnou mezinárodní spolupráci a účast všech zemí na účinné, vhodné a komplexní mezinárodní odezvě,
odrážejíce znepokojení mezinárodního společenství nad celosvětovými ničivými zdravotními, sociálními, ekonomickými a environmentálními následky spotřeby tabáku a expozice tabákovému kouři,
vyjadřujíce vážné znepokojení nad nárůstem celosvětové spotřeby a výroby cigaret a ostatních tabákových výrobků, zejména v rozvojových zemích, a rovněž nad zátěží, kterou toto klade na rodiny, chudé a na národní zdravotnické systémy,
uznávajíce, že vědecké důkazy jednoznačně prokázaly, že spotřeba tabáku a expozice tabákovému kouři způsobuje úmrtí, onemocnění a disabilitu a že existuje časová prodleva mezi kouřením či jiným užíváním tabákových výrobků a vznikem onemocnění, která mají spojitost s tabákem,
dále uznávajíce, že cigarety a některé další výrobky obsahující tabák jsou vyráběny tak, aby vytvářely a udržovaly závislost, a že mnoho složek, které obsahují, a kouř, který produkují, jsou farmakologicky aktivní, toxické, mutagenní a karcinogenní, a že závislost na tabáku je v hlavních mezinárodních klasifikacích nemocí samostatně klasifikována jako onemocnění,
uznávajíce, že existují jasné vědecké důkazy o tom, že expozice tabákovému kouři v prenatálním období se nepříznivě odráží na zdraví a vývoji dětí,
vyjadřujíce hluboké znepokojení nad vzestupem kouření a jiných forem spotřeby tabáku mezi dětmi a mladistvými na celém světě, především nad kouřením ve stále mladším věku,
vyjadřujíce znepokojení nad nárůstem kouření a ostatních forem spotřeby tabáku mezi ženami a mladými dívkami na celém světě a majíce na paměti potřebu plné účasti žen na všech úrovních vytváření a zavádění politik a potřebu strategií kontroly tabáku zohledňujících genderové aspekty,
vyjadřujíce hluboké znepokojení nad vysokou mírou kouření a ostatních forem spotřeby tabáku mezi původními skupinami obyvatel,
vyjadřujíce vážné znepokojení nad dopadem všech forem reklamy, propagace a sponzorování, které se zaměřují na podporu užívání tabákových výrobků,
uznávajíce, že spolupráce je nezbytná, aby se odstranily všechny formy nezákonného obchodu s cigaretami a ostatními tabákovými výrobky, včetně pašování, nezákonné výroby a padělání,
přiznávajíce, že kontrola tabáku na všech úrovních, a především v rozvojových zemích i v zemích s ekonomikou v procesu transformace, vyžaduje dostatečné finanční a technické prostředky odpovídající současným a předpokládaným potřebám pro zajištění činností zaměřených na kontrolu tabáku,
uznávajíce potřebu vyvinout vhodné mechanismy pro řešení dlouhodobých sociálních a ekonomických důsledků úspěšných strategií ke snížení poptávky po tabáku,
dbajíce sociálních a ekonomických překážek, které programy na kontrolu tabáku mohou ve střednědobém či dlouhodobém horizontu vytvořit v některých rozvojových zemích a v zemích s ekonomikou v procesu transformace, a uznávajíce jejich potřebu technické a finanční pomoci v kontextu strategií udržitelného rozvoje vytvořených na národní úrovni,
majíce na vědomí hodnotnou práci, která byla mnoha státy v kontrole tabáku vykonána, a schvalujíce vedoucí roli Světové zdravotnické organizace jakož i snahy ostatních organizací a orgánů systému Spojených národů a ostatních mezinárodních a regionálních mezivládních organizací při rozvoji opatření pro kontrolu tabáku,
zdůrazňujíce mimořádný příspěvek nevládních organizací a ostatních členů občanské společnosti nepropojených s tabákovým průmyslem, včetně subjektů sdružujících pracovníky ve zdravotnictví, ženských, mládežnických, environmentálních a spotřebitelských skupin, akademických a zdravotnických institucí při úsilí o kontrolu tabáku na národní a mezinárodní úrovni a nezbytný význam jejich účasti při snaze o celostátní a mezinárodní kontrolu tabáku,
uznávajíce potřebu ostražitosti vůči veškerým snahám tabákového průmyslu narušit či odvrátit snahy o kontrolu tabáku a potřebu zajištění informovanosti o činnostech tabákového průmyslu, které mají negativní dopad na úsilí spojené s kontrolou tabáku,
připomínajíce článek 12 Mezinárodního paktu o hospodářských, sociálních a kulturních právech přijatého Valným shromážděním OSN dne 16. prosince 1966, který stanovuje právo každého jednotlivce na požívání nejvýše dosažitelné úrovně fyzického a duševního zdraví,
také připomínajíce preambuli Ústavy Světové zdravotnické organizace, která stanovuje, že požívání nejvýše dosažitelné úrovně zdraví je jedním ze základních práv každé lidské bytosti bez rozdílu rasy, náboženství, politického smýšlení, majetkového a společenského postavení,
odhodlány podporovat opatření pro kontrolu tabáku založená na současných a relevantních vědeckých, technických a ekonomických úvahách,
připomínajíce, že Úmluva o odstranění všech forem diskriminace žen, přijatá Valným shromážděním OSN dne 18. prosince 1979, stanovuje, že státy, které jsou smluvními stranami této Úmluvy, přijmou vhodná opatření k odstranění diskriminace žen v oblasti zdravotní péče,
dále připomínajíce, že Úmluva o právech dítěte, přijatá Valným shromážděním OSN dne 20. listopadu 1989, stanovuje, že státy, které jsou smluvními stranami této Úmluvy, uznávají právo dítěte na požívání nejvýše dosažitelné úrovně zdraví,
se dohodly na následujícím:
ČÁST I:
ÚVOD
Článek 1
Používání pojmů
Pro účely této Úmluvy:
(a) „nezákonným obchodem“ se rozumí jakékoli praktiky či jednání zakázané právními předpisy, které se týkají výroby, přepravy, převzetí, držení, distribuce, prodeje nebo koupě, včetně jakýchkoli praktik nebo jednání se záměrem usnadnit takovou činnost;
(b) „regionální organizací pro hospodářskou integraci“ se rozumí organizace, která je tvořena několika svrchovanými státy a na níž tyto členské státy přenesly své pravomoci v řadě oblastí, včetně oprávnění za své členské státy v těchto oblastech závazně rozhodovat;1
(c) „reklamou a propagací tabáku“ se rozumí jakákoli forma komerčního sdělení, doporučení nebo činnosti, jejichž účelem nebo přímým či nepřímým účinkem je propagace tabákového výrobku nebo užívání tabáku;
(d) „kontrolou tabáku“ se rozumí řada strategií zaměřených na snižování nabídky, poptávky a škodlivých účinků, s cílem zlepšit zdraví populace prostřednictvím odstraňování nebo snižování spotřeby tabákových výrobků a expozice tabákovému kouři;
(e) „tabákovým průmyslem“ se rozumí výrobci tabáku, velkoobchodní distributoři a dovozci tabákových výrobků;
(f) „tabákovými výrobky“ se rozumí výrobky zcela nebo částečně vytvořené z listů tabáku jako suroviny, které jsou vyrobeny pro účely kouření, sání, žvýkání nebo šňupání;
(g) „sponzorování tabákovými společnostmi“ se rozumí jakákoli forma přispívání k jakékoli události, činnosti nebo jednotlivci, jehož účelem nebo přímým či nepřímým účinkem je propagace tabákového výrobku nebo užívání tabáku.
Článek 2
Vztahy mezi touto Úmluvou a dalšími dohodami a právními nástroji
1. Za účelem lepší ochrany lidského zdraví se smluvní strany vyzývají k zavedení opatření jdoucích nad rámec vyžadovaný touto Úmluvou a jejími protokoly a nic v těchto smluvních dokumentech nebrání žádné ze smluvních stran stanovit přísnější požadavky, které neodporují ustanovením těchto smluvních dokumentů a jsou v souladu s mezinárodním právem.
2. Ustanovení této Úmluvy a jejích protokolů v ničem neovlivní právo smluvních stran uzavírat dvoustranné a vícestranné smlouvy, včetně regionálních a sub-regionálních smluv o relevantních nebo doplňkových otázkách vztahujících se k Úmluvě a jejím protokolům, za předpokladu, že jsou tyto smlouvy v souladu s jejich závazky vyplývajícími z Úmluvy a jejích protokolů. Smluvní strany, kterých se toto týká, oznámí uzavření takových smluv Konferenci smluvních stran prostřednictvím Sekretariátu.
ČÁST II:
CÍL, HLAVNÍ ZÁSADY A OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 3
Cíl
Cílem této Úmluvy a jejích protokolů je chránit současné a budoucí generace před ničivými zdravotními, sociálními, environmentálními a ekonomickými následky spotřeby tabáku a expozice tabákovému kouři prostřednictvím rámce opatření pro kontrolu tabáku, která jsou prováděna smluvními stranami na národní, regionální a mezinárodní úrovni, s cílem neustálého a podstatného snižování míry užívání tabáku a expozice tabákovému kouři.
Článek 4
Hlavní zásady
Pro úspěšné dosažení cíle této Úmluvy a jejích protokolů a pro provádění jejích ustanovení se smluvní strany řídí, mimo jiné, níže uvedenými zásadami:
1. Každá osoba by měla být informována o zdravotních následcích, návykovém charakteru a smrtelném ohrožení, které představuje spotřeba tabáku a expozice tabákovému kouři. Na odpovídající vládní úrovni by měla být zvážena nezbytná legislativní, prováděcí, správní nebo jiná opatření na ochranu všech osob před expozicí tabákovému kouři.
2. Silný politický závazek je nezbytný k tomu, aby se na národní, regionální a mezinárodní úrovni rozvinula a podpořila komplexní vícesektorová opatření a koordinované odezvy beroucí v úvahu:
(a) potřebu přijmout opatření na ochranu všech osob před expozicí tabákovému kouři;
(b) potřebu přijmout opatření k prevenci zahájení užívání tabákových výrobků, na propagaci a podporu odvykání, a na snižování užívání tabákových výrobků v jakékoli formě;
(c) potřebu přijmout opatření podporující účast jednotlivců a komunit původního obyvatelstva na rozvoji, zavádění a hodnocení programů kontroly tabáku, které jsou sociálně a kulturně vhodné s ohledem na jejich potřeby a hlediska, a
(d) potřebu přijmout opatření zaměřená na rizika specifická pro gender a zohlednit je při vytváření strategií na kontrolu tabáku.
3. Mezinárodní spolupráce, zejména předávání technologií, znalostí a finanční pomoci, poskytování souvisejících odborných vědomostí pro účely vytváření a provádění účinných programů na kontrolu tabáku, s přihlédnutím k místní kultuře jakož i k sociálním, ekonomickým, politickým a právním aspektům, je důležitou součástí Úmluvy.
4. Komplexní vícesektorová opatření a odezvy vedoucí ke snižování spotřeby všech tabákových výrobků na národní, regionální a mezinárodní úrovni jsou, v souladu se zásadami ochrany a podpory veřejného zdraví, nezbytné pro prevenci výskytu onemocnění, předčasné disability a úmrtnosti v důsledku spotřeby tabáku a expozice tabákovému kouři.
5. Otázky týkající se odpovědnosti, stanovené každou smluvní stranou v rámci svých pravomocí, tvoří důležitou součást komplexní kontroly tabáku.
6. Význam technické a finanční pomoci pěstitelům tabáku a pracovníkům, jejichž živobytí může být vážně ohroženo v důsledku programů na kontrolu tabáku, zejména pokud jde o smluvní strany z rozvojových zemí, a rovněž smluvní strany s ekonomikami v procesu transformace, by měl být uznán a určen v kontextu strategií udržitelného rozvoje vytvořených na národní úrovni.
7. Pro úspěšné dosažení cíle této Úmluvy a jejích protokolů je nezbytná účast občanské společnosti.
Článek 5
Obecné povinnosti
1. Každá smluvní strana vypracuje, zavede a bude pravidelně aktualizovat a vyhodnocovat komplexní vícesektorové národní strategie, plány a programy pro oblast kontroly tabáku v souladu s touto Úmluvou a protokoly, kterých je smluvní stranou.
2. K tomuto cíli každá smluvní strana v rozsahu svých možností:
(a) zřídí nebo posílí celostátní koordinační mechanismus nebo kontaktní místo pro kontrolu tabáku a zajistí jeho financování;
(b) přijme a zavede účinná legislativní, prováděcí, správní a/nebo jiná opatření a bude podle potřeby spolupracovat s ostatními smluvními stranami Úmluvy na rozvoji vhodných politik pro prevenci a snižování spotřeby tabáku, závislosti na nikotinu a expozice tabákovému kouři.
3. Při vytváření a realizaci svých politik v oblasti veřejného zdraví týkajících se kontroly tabáku budou smluvní strany postupovat takovým způsobem, aby v souladu s vnitrostátními právními předpisy ochránily tyto politiky před komerčními a ostatními zájmy tabákového průmyslu.
4. Smluvní strany budou spolupracovat při vytváření navrhovaných opatření, postupů a pokynů k provádění této Úmluvy a protokolů, kterých jsou smluvní stranou.
5. Smluvní strany budou dle potřeby spolupracovat s příslušnými mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a ostatními orgány při naplňování cílů této Úmluvy a protokolů, kterých jsou smluvní stranou.
6. Smluvní strany budou, v rozsahu svých prostředků a zdrojů, spolupracovat, aby získaly finanční zdroje k zajištění účinného naplňování Úmluvy prostřednictvím dvoustranných a vícestranných mechanismů financování.
ČÁST III:
OPATŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE SNIŽOVÁNÍ POPTÁVKY PO TABÁKU
Článek 6
Cenová a daňová opatření ke snižování poptávky po tabáku
1. Smluvní strany uznávají, že cenová a daňová opatření jsou účinnými a významnými prostředky pro snižování spotřeby tabáku u různých skupin populace, zejména u mladých lidí.
2. Aniž je dotčeno svrchované právo smluvních stran na stanovení a zavedení vlastních daňových politik, měla by každá smluvní strana zohlednit své národní cíle v oblasti zdraví týkající se kontroly tabáku a přijmout či podle potřeby zachovat opatření, která mohou zahrnovat:
(a) provádění daňových a podle potřeby cenových politik pro tabákové výrobky, a tím přispívat k dosažení cílů v oblasti zdraví zaměřených na snižování spotřeby tabáku; a
(b) zákaz nebo omezení, podle potřeby, prodeje a/nebo dovozu tabákových výrobků nepodléhajících zdanění či clu ze strany mezinárodních cestujících.
3. V souladu s článkem 21 poskytnou smluvní strany ve svých pravidelných zprávách Konferenci smluvních stran informace o výši zdanění tabákových výrobků a o směru vývoje ve spotřebě tabáku.
Článek 7
Necenová opatření ke snižování poptávky po tabáku
Smluvní strany uznávají, že komplexní necenová opatření jsou účinnými a významnými prostředky pro snižování spotřeby tabáku. Každá smluvní strana přijme a zavede účinná legislativní, prováděcí, správní nebo jiná opatření nezbytná pro plnění závazků vyplývajících z článků 8 až 13 a bude podle potřeby spolupracovat s ostatními smluvními stranami přímo nebo prostřednictvím příslušných mezinárodních orgánů za účelem jejich provádění. Konference smluvních stran navrhne vhodné pokyny k provádění ustanovení těchto článků.
Článek 8
Ochrana před expozicí tabákovému kouři
1. Smluvní strany uznávají, že vědecké důkazy jednoznačně poukazují na to, že expozice tabákovému kouři způsobuje smrt, onemocnění a disabilitu.
2. Každá smluvní strana přijme a zavede v oblastech spadajících podle vnitrostátních právních předpisů do její vnitrostátní jurisdikce a v ostatních oblastech svých pravomocí aktivně podpoří přijetí a zavedení účinných legislativních, prováděcích, správních a/nebo dalších opatření poskytujících ochranu před expozicí tabákovému kouři ve vnitřních prostorách pracovišť, ve veřejné dopravě, vnitřních prostorách veřejných míst, a podle potřeby na dalších veřejných místech.
Článek 9
Regulace složek tabákových výrobků
Konference smluvních stran, po konzultaci s příslušnými mezinárodními orgány, navrhne pokyny pro testování a měření složek a emisí tabákových výrobků a pro jejich regulaci. Každá smluvní strana, po schválení příslušnými národními orgány, přijme a provede účinná legislativní, prováděcí a správní nebo jiná opatření pro taková testování, měření a regulaci.
Článek 10
Regulace zveřejňování informací o tabákových výrobcích
V souladu se svými vnitrostátními právními předpisy každá smluvní strana přijme a zavede účinná legislativní, prováděcí, správní nebo jiná opatření, která vyžadují, aby výrobci a dovozci tabákových výrobků poskytovali národním orgánům informace o složení a emisích tabákových výrobků. Každá smluvní strana dále přijme a zavede účinná opatření pro zveřejňování informací o toxických složkách tabákových výrobků a emisích, které mohou produkovat.
Článek 11
Balení a označování tabákových výrobků
1. Každá smluvní strana do tří let od vstupu této Úmluvy v platnost pro tuto smluvní stranu přijme a zavede v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy účinná opatření, kterými zajistí, že:
(a) balení a označení tabákového výrobku nepropaguje tento výrobek žádnými prostředky, které jsou nepravdivé, zavádějící, klamavé nebo u nichž je pravděpodobné, že vytváří nesprávný dojem o jeho vlastnostech, zdravotních následcích, nebezpečích nebo emisích, včetně používání jakéhokoli výrazu, popisu, ochranné známky, obrázku nebo jakéhokoli dalšího označení, které má za cíl přímo či nepřímo vytvářet nesprávný dojem, že příslušný tabákový výrobek je méně škodlivý než ostatní tabákové výrobky. Toto může zahrnovat pojmy jako „s nízkým obsahem dehtu“, „lehké“, „ultra lehké“ nebo „jemné“; a
(b) každá jednotlivá krabička nebo balení tabákových výrobků a jakékoli vnější balení a označení takových výrobků rovněž nese zdravotní varování popisující zdraví škodlivé následky užívání tabáku a může zahrnovat jiná vhodná sdělení. Tato varování a sdělení:
(i) budou schválena příslušným národním orgánem,
(ii) budou se pravidelně střídat,
(iii) budou velká, jasná, viditelná a čitelná,
(iv) by měla pokrývat 50% nebo více hlavních vnějších ploch, ale nemohou pokrývat méně než 30% těchto ploch,
(v) mohou být zobrazena ve formě obrázku a piktogramu či tyto zahrnovat.
2. Každá jednotlivá krabička nebo balení tabákových výrobků a jakékoli vnější balení a označení těchto výrobků bude, kromě varování uvedených v odstavci 1 písm. (b) tohoto článku, obsahovat informace o důležitých složkách a emisích tabákových výrobků, jak jsou stanoveny národními orgány.
3. Každá smluvní strana bude vyžadovat, aby se varování a další textové informace podle odstavce 1 písm. (b) a odstavce 2 tohoto článku uváděly na každé jednotlivé krabičce nebo balení tabákových výrobků a na jakýchkoli vnějších baleních a označeních takových výrobků v hlavním jazyce či jazycích této smluvní strany.
4. Pro účely tohoto článku se termín „vnější balení a označení“ v souvislosti s tabákovými výrobky vztahuje na jakákoli balení a označení užívaná pro maloobchodní prodej výrobku.
Článek 12
Vzdělávání, komunikace, školení a veřejné povědomí
Každá smluvní strana podle potřeby podpoří a posílí veřejné povědomí o otázkách kontroly tabáku s použitím všech dostupných nástrojů pro komunikaci. K tomuto účelu každá smluvní strana přijme a zavede účinná legislativní, prováděcí, správní nebo jiná opatření, aby podpořila:
(a) široký přístup k účinným a komplexním vzdělávacím programům a programům pro informování veřejnosti o zdravotních rizicích, včetně návykového charakteru spotřeby tabáku a expozice tabákovému kouři;
(b) veřejné povědomí o zdravotních rizicích spojených se spotřebou tabáku a expozicí tabákovému kouři a o výhodách ukončení užívání tabáku a životního stylu bez užívání tabáku v souladu s článkem 14 odst. 2;
(c) veřejný přístup k široké škále informací o tabákovém průmyslu, které se týkají cíle této Úmluvy, v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
(d) účinné a vhodné školící či výchovné a osvětové programy ohledně kontroly tabáku určené takovým osobám jako jsou pracovníci ve zdravotnictví, komunitní pracovníci, sociální pracovníci, mediální odborníci, pracovníci v oblasti vzdělávání, osoby s rozhodovacími pravomocemi, administrativní pracovníci a ostatní zainteresované osoby;
(e) povědomí a účast veřejných a soukromých agentur a nevládních organizací, které nejsou propojeny s tabákovým průmyslem, na rozvoji a zavádění mezi sektorových programů a strategií pro kontrolu tabáku; a
(f) veřejné povědomí a přístup k informacím týkajícím se nepříznivých zdravotních, ekonomických, a environmentálních následků výroby tabáku a jeho spotřeby.
Článek 13
Reklama, propagace a sponzorování tabákovými společnostmi
1. Smluvní strany uznávají, že komplexní zákaz reklamy, propagace a sponzorování by snížil spotřebu tabákových výrobků.
2. Každá smluvní strana se zavazuje, v souladu se svou ústavou či ústavními principy, zavést komplexní zákaz veškeré reklamy a propagace tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi. Takový zákaz bude zahrnovat, s ohledem na právní prostředí a technické prostředky, které má smluvní strana k dispozici, komplexní zákaz přeshraniční reklamy a propagace tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi mající původ na jejím území. Za tímto účelem každá smluvní strana zavede vhodná legislativní, prováděcí, správní a/nebo jiná opatření, a to do pěti let od data, kdy tato Úmluva vstoupí v platnost pro tuto smluvní stranu, a o těchto opatřeních informuje v souladu s článkem 21.
3. Smluvní strana, která nemůže zavést komplexní zákaz vzhledem ke své ústavě nebo ústavním principům, zavede omezení na veškerou reklamu a propagaci tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi. Takové omezení bude zahrnovat, s ohledem na právní prostředí a technické prostředky, které má smluvní strana k dispozici, omezení nebo komplexní zákaz reklamy a propagace tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi, které mají původ na jejím území a jejichž účinek přesahuje hranice státu. Za tímto účelem každá smluvní strana zavede vhodná legislativní, prováděcí, správní a/nebo jiná opatření a o těchto opatřeních informuje v souladu s článkem 21.
4. Jako minimum, a v souladu se svou ústavou či ústavními principy, každá smluvní strana:
(a) zakáže všechny formy reklamy a propagace tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi, které podporují tabákový výrobek jakýmikoli prostředky, které jsou nepravdivé, zavádějící nebo klamavé nebo které pravděpodobně vytvářejí nesprávný dojem o jeho vlastnostech, zdravotních následcích, rizicích nebo emisích;
(b) bude požadovat, aby zdravotní nebo další vhodná varování nebo sdělení doprovázela veškerou reklamu tabáku a, dle potřeby, jeho propagaci a sponzorování tabákovými společnostmi;
(c) omezí užívání přímých nebo nepřímých podnětů, které nabádají veřejnost k nákupu tabákových výrobků;
(d) bude požadovat, pokud nezavedla komplexní zákaz, aby se příslušným vládním orgánům zpřístupnily informace o výdajích tabákového průmyslu na reklamu, propagaci a sponzorování, na které se prozatím nevztahuje zákaz. Tyto orgány mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy rozhodnout, zda informace o těchto částkách zpřístupní veřejnosti a Konferenci smluvních stran, v souladu s článkem 21;
(e) zavede komplexní zákaz nebo v případě smluvní strany, která nemůže zavést komplexní zákaz vzhledem ke své ústavě či ústavním principům, omezí reklamu a propagaci tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi v rozhlase, v televizi, v tisku a, dle potřeby, v dalších sdělovacích prostředcích, jako je internet, a to do pěti let; a
(f) zakáže, nebo v případě smluvní strany, která nemůže zavést komplexní zákaz vzhledem ke své ústavě či ústavním principům, omezí sponzorování mezinárodních akcí, činností a/nebo jejich účastníků tabákovými společnostmi.
5. Smluvní strany se vyzývají k zavádění opatření i nad rámec povinností stanovených v odstavci 4.
6. Smluvní strany spolupracují na vývoji technologií a dalších prostředků nezbytných k tomu, aby usnadnily odstranění přeshraniční tabákové reklamy.
7. Smluvní strany, které zavedly zákaz určitých forem reklamy a propagace tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi, mají svrchované právo zakázat pronikání takových forem přeshraniční reklamy, propagace a sponzorování na své území a ukládat stejné sankce jako ty, které se vztahují na místní reklamu a propagaci tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi vznikající na vlastním území v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy. Tento odstavec neschvaluje ani nepotvrzuje žádnou konkrétní sankci.
8. Smluvní strany zváží vypracování protokolu stanovujícího vhodná opatření, která vyžadují mezinárodní spolupráci, pro zavedení komplexního zákazu přeshraniční reklamy a propagace tabáku a sponzorování tabákovými společnostmi.
Článek 14
Opatření ke snižování poptávky týkající se závislosti na tabáku a ukončení jeho užívání
1. Každá smluvní strana vypracuje a rozšíří vhodné, komplexní a integrované pokyny založené na vědeckých důkazech a příkladech dobré praxe s přihlédnutím k národním okolnostem a prioritám a zavede účinná opatření k podpoře ukončení užívání tabáku a odpovídající léčby závislosti na tabáku.
2. Za tímto účelem každá smluvní strana usiluje o:
(a) navržení a zavedení účinných programů zaměřených na podporu ukončení užívání tabáku v místech, jako jsou vzdělávací instituce, zdravotnická zařízení, pracoviště a sportovní zařízení;
(b) zahrnutí diagnostiky a léčby závislosti na tabáku a poradenských služeb pro ukončení užívání tabáku do národních programů v oblasti zdraví a vzdělávání, plánů a strategií, s účastí zdravotnických pracovníků, komunitních pracovníků a sociálních pracovníků, dle potřeby;
(c) zřízení programů pro diagnostiku, poradenství, prevenci a léčbu závislosti na tabáku ve zdravotnických zařízeních a rehabilitačních centrech; a
(d) spolupráci s dalšími smluvními stranami při usnadňování přístupu k přípravkům na léčbu závislosti na tabáku a jejich cenové dostupnosti v souladu s článkem 22. Takové výrobky a jejich složky mohou, dle potřeby, zahrnovat léčiva i výrobky používané pro podávání léčiv a diagnostiku.
ČÁST IV:
OPATŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE SNIŽOVÁNÍ ZÁSOBOVÁNÍ TABÁKEM
Článek 15
Nezákonný obchod s tabákovými výrobky
1. Smluvní strany uznávají, že odstranění všech forem nezákonného obchodu s tabákovými výrobky, včetně pašování, nezákonné výroby a padělání, a že rozvoj a uplatňování příslušných vnitrostátních právních předpisů jsou vedle sub-regionálních, regionálních a celosvětových dohod nezbytnými součástmi kontroly tabáku.
2. Každá smluvní strana přijme a zavede účinná legislativní, prováděcí, správní nebo jiná opatření, aby zajistila, že všechny jednotlivé krabičky a balení tabákových výrobků a jakékoli vnější obaly takových výrobků jsou označeny a napomohou tak smluvním stranám při určování původu tabákových výrobků. V souladu s vnitrostátními právními předpisy a příslušnými dvoustrannými a vícestrannými dohodami také pomohou smluvním stranám určit okamžik, kdy se s tabákovými výrobky začíná nakládat nezákonným způsobem, a sledovat, dokumentovat a kontrolovat pohyb tabákových výrobků, a jejich právní status. Dále každá smluvní strana:
(a) bude požadovat, aby jednotlivé krabičky a balení tabákových výrobků pro maloobchod a velkoobchod, které se prodávají na domácím trhu, nesly nápis: „Prodej povolen pouze v (vložte název země, vnitrostátní, regionální nebo federální jednotky)“ nebo nesly jakékoli jiné účinné označení, které by pomáhalo orgánům určit, zda je výrobek řádně povolen k prodeji na domácím trhu; a
(b) zváží, podle potřeby, zavedení praktického systému sledování a vyhledávání, který by dále zabezpečil distribuční systém a napomáhal při vyšetřování nezákonného obchodu.
3. Každá smluvní strana bude požadovat, aby se informace na balení nebo označení podle odstavce 2 tohoto článku uváděly v čitelné podobě a/nebo v hlavním jazyce nebo jazycích této smluvní strany.
4. S cílem odstranit nezákonný obchod s tabákovými výrobky každá smluvní strana:
(a) sleduje a shromažďuje údaje o přeshraničním obchodu s tabákovými výrobky, včetně nezákonného obchodu, a vyměňuje si informace mezi celními, daňovými a dalšími orgány, podle potřeby, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a příslušnými platnými dvoustrannými či vícestrannými dohodami;
(b) přijme nebo zpřísní legislativu, doprovázenou vhodnými sankcemi a nápravnými prostředky, proti nezákonnému obchodu s tabákovými výrobky, včetně padělaných a pašovaných cigaret;
(c) učiní taková vhodná opatření, která zajistí, že veškerá zabavená výrobní zařízení, padělané a pašované cigarety a jiné tabákové výrobky budou zničeny s použitím dostupných metod příznivých k životnímu prostředí nebo že s nimi bude naloženo v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
(d) přijme a zavede opatření pro sledování, dokumentaci a kontrolu skladování a distribuce tabákových výrobků, které nepodléhají při držení či přepravě v rámci jurisdikce této smluvní strany zdanění či clu; a
(e) podle potřeby přijme opatření, která umožní zabavení zisků pocházejících z nezákonného obchodu s tabákovými výrobky.
5. Informace shromážděné podle odst. 4 písm. (a) a (d) tohoto článku zahrnou smluvní strany vhodným způsobem v souhrnné podobě do pravidelných zpráv smluvních stran Konferenci smluvních stran v souladu s článkem 21.
6. Smluvní strany v souladu s vnitrostátními právními předpisy a podle potřeby podpoří spolupráci mezi národními agenturami, jakož i příslušnými regionálními a mezinárodními mezivládními organizacemi, která se týká vyšetřování, soudních stíhání a procesů, za účelem odstranění nezákonného obchodu s tabákovými výrobky. Zvláštní důraz v boji proti nezákonnému obchodu s tabákovými výrobky bude kladen na spolupráci na regionální a sub-regionální úrovni.
7. Každá smluvní strana usiluje o přijetí a zavedení dalších opatření včetně udělování licencí a podle potřeby kontroluje nebo reguluje výrobu a distribuci tabákových výrobků, aby zabránila nezákonnému obchodu s nimi.
Článek 16
Prodej nezletilým a nezletilými
1. Každá smluvní strana přijme a zavede účinná legislativní, prováděcí, správní nebo jiná opatření na příslušné vládní úrovni vedoucí k zákazu prodeje tabákových výrobků osobám mladším, než stanovují vnitrostátní právní předpisy, nebo osobám mladším osmnácti let. Tato opatření mohou zahrnovat:
(a) požadavek, aby všichni prodejci tabákových výrobků umístili zřetelný a nápadný ukazatel uvnitř prodejního místa o zákazu prodeje tabákových výrobků nezletilým a v případě pochybností požadovali, aby zákazník kupující tabákový výrobek prokázal, že dosáhl stanoveného věku;
(b) zákaz prodeje tabákových výrobků jakýmkoli způsobem, který k nim umožňuje volný přístup, jako jsou pulty obchodů;
(c) zákaz výroby a prodeje cukrovinek, občerstvení, hraček a dalších předmětů ve tvaru tabákových výrobků, které přitažlivě působí na nezletilé; a
(d) zajištění, aby prodejní automaty na tabákové výrobky v jurisdikci dané smluvní strany nebyly přístupné nezletilým a nepodporovaly prodej tabákových výrobků nezletilým.
2. Každá smluvní strana zakáže nebo podpoří zákaz distribuce bezplatných tabákových výrobků veřejnosti, zejména nezletilým.
3. Každá smluvní strana bude usilovat o zákaz prodeje cigaret po kusech nebo v malých baleních, která zvyšují cenovou dostupnost těchto výrobků nezletilým.
4. Smluvní strany uznávají, že pro zvýšení účinnosti opatření k zamezení prodeje tabákových výrobků nezletilým by tato opatření měla být podle potřeby zaváděna společně s dalšími ustanoveními obsaženými v této Úmluvě.
5. Při podpisu, ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení k této Úmluvě nebo kdykoli poté může smluvní strana oznámit formou závazné písemné deklarace, že se zavazuje k zákazu zavádění prodejních automatů na tabákové výrobky v rámci své jurisdikce nebo že případně zcela zakáže prodejní automaty na tabákové výrobky. Deklaraci vytvořenou na základě tohoto článku zašle prostřednictvím depozitáře všem smluvním stranám Úmluvy.
6. Každá smluvní strana přijme a zavede účinná legislativní, prováděcí, správní nebo další opatření, včetně sankcí pro prodejce a distributory, k zajištění dodržování závazků obsažených v odstavcích 1 až 5 tohoto článku.
7. Každá smluvní strana by měla, dle potřeby, přijmout a zavést účinná legislativní, prováděcí, správní nebo další opatření vedoucí k zákazu prodeje tabákových výrobků osobami mladšími, než stanoví vnitrostátní právní předpisy, nebo osobami mladšími osmnácti let.
Článek 17
Poskytování podpory pro ekonomicky udržitelné alternativní činnosti
Smluvní strany ve vzájemné spolupráci s ostatními smluvními stranami a příslušnými mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi podpoří podle potřeby ekonomicky udržitelné alternativy pro pracovníky v tabákovém průmyslu, pěstitele tabáku a případně pro jednotlivé prodejce.
ČÁST V:
OCHRANA ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
Článek 18
Ochrana životního prostředí a zdraví osob
V rámci plnění závazků vyplývajících z této Úmluvy smluvní strany souhlasí, že při pěstování tabáku a výrobě tabákových výrobků na svém území řádně zohlední ochranu životního prostředí a zdraví osob ve vztahu k životnímu prostředí.
ČÁST VI:
OTÁZKY VZTAHUJÍCÍ SE K ODPOVĚDNOSTI
Článek 19
Odpovědnost
1. Za účelem kontroly tabáku zváží smluvní strany přijetí právních nástrojů nebo, v případě nutnosti, podpoří svou stávající právní úpravu týkající se trestněprávní a občanskoprávní odpovědnosti včetně případného odškodnění.
2. Smluvní strany vzájemně spolupracují při výměně informací prostřednictvím Konference smluvních stran v souladu s článkem 21, včetně:
(a) informací o zdravotních dopadech spotřeby tabákových výrobků a expozici tabákovému kouři podle článku 20 odst. 3 písm. (a); a
(b) informací o platných právních předpisech jakož i o příslušných soudních rozhodnutích.
3. Smluvní strany si v rámci mezí daných vnitrostátním právním řádem, politikou, právní praxí a v rámci platné mezinárodně-smluvní úpravy poskytují podle potřeby a po vzájemné dohodě pomoc při soudních řízeních vztahujících se k občanskoprávní a trestněprávní odpovědnosti, a to v souladu s touto Úmluvou.
4. Úmluva v žádném případě neovlivní ani neomezí práva vzájemného přístupu smluvních stran ke svým soudům tam, kde taková práva existují.
5. Konference smluvních stran může, pokud možno v raném stádiu a s přihlédnutím k činnosti příslušných mezinárodních fór, zvážit otázky týkající se odpovědnosti, včetně vhodných mezinárodních přístupů k těmto otázkám, a, na základě žádosti, vhodné prostředky k podpoře smluvních stran v jejich legislativních a dalších činnostech v souladu s tímto článkem.
ČÁST VII:
VĚDECKÁ A TECHNICKÁ SPOLUPRÁCE, SDÍLENÍ INFORMACÍ
Článek 20
Výzkum, dohled a výměna informací
1. Smluvní strany se zavazují rozvíjet a podporovat národní výzkum a koordinovat výzkumné programy na regionální a mezinárodní úrovni v oblasti kontroly tabáku. Za tímto účelem každá smluvní strana:
(a) podněcuje přímo nebo prostřednictvím příslušných mezinárodních a regionálních mezivládních organizací a dalších orgánů výzkumné aktivity a vědecká hodnocení a spolupracuje na nich, přičemž podporuje a posiluje výzkum zaměřený na rozhodující faktory a následky spotřeby tabáku a expozice tabákovému kouři jakož i výzkum zabývající se určením alternativních plodin; a
(b) s podporou příslušných mezinárodních a regionálních mezivládních organizací a dalších orgánů podněcuje a posiluje školicí aktivity a podporu všech, kteří jsou zapojeni do činností spojených s kontrolou tabáku včetně výzkumu, jejich zavádění a hodnocení.
2. Podle potřeby zřídí smluvní strany programy pro národní, regionální a celosvětový dohled nad rozsahem, charakterem, rozhodujícími faktory a následky spotřeby tabáku a expozice tabákovému kouři. K tomuto účelu by smluvní strany měly začlenit programy dohledu nad tabákem do národních, regionálních a celosvětových programů zdravotního dohledu tak, aby údaje byly porovnatelné a bylo je možné podle potřeby analyzovat na regionální a případně mezinárodní úrovni.
3. Smluvní strany uznávají význam finanční a technické pomoci od mezinárodních a regionálních mezivládních organizací a dalších orgánů. Každá smluvní strana bude usilovat o:
(a) postupné zřízení národního systému epidemiologického dohledu nad spotřebou tabáku a souvisejícími sociálními, ekonomickými a zdravotními ukazateli;
(b) spolupráci s příslušnými mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a dalšími orgány včetně vládních a nevládních agentur na regionálním a celosvětovém dohledu nad tabákem a na výměně informací o ukazatelích uvedených v odstavci 3 písm. (a) tohoto článku; a
(c) spolupráci se Světovou zdravotnickou organizací při rozvoji obecných pokynů nebo postupů definujících shromažďování, analýzu a šíření údajů, které se vztahují k dohledu nad tabákem.
4. Smluvní strany s ohledem na vnitrostátní právní předpisy podpoří a usnadní výměnu veřejně dostupných vědeckých, odborných, socioekonomických, obchodních a právních informací, jakož i informací týkajících se praktik tabákového průmyslu a pěstování tabáku, vztahujících se k této Úmluvě, přičemž vezmou v úvahu a zaměří se na specifické potřeby rozvojových zemí, které jsou smluvními stranami, a smluvních stran s ekonomikami v procesu transformace. Každá smluvní strana usiluje o:
(a) postupné zřízení a udržování aktualizované databáze právních předpisů o kontrole tabáku obsahující podle potřeby i údaje o jejich případném prosazování jakož i o příslušných soudních rozhodnutích a o spolupráci při rozvoji programů pro regionální a celosvětovou kontrolu tabáku;
(b) postupné zřízení a udržování aktualizovaných údajů z národních programů dohledu v souladu s odstavcem písm. 3 (a) tohoto článku; a
(c) spolupráci s příslušnými mezinárodními organizacemi při postupném zřizování a udržování celosvětového systému pravidelného sběru a šíření informací o produkci tabáku, jeho zpracování a aktivitách tabákového průmyslu, které mají dopad na tuto Úmluvu nebo na činnosti spojené s činností v oblasti kontroly tabáku na národní úrovni.
5. Smluvní strany by měly spolupracovat v rámci regionálních a mezinárodních mezivládních organizací a ve finančních a rozvojových institucích, jichž jsou členy, s cílem podporovat a podněcovat poskytování technických a finančních zdrojů Sekretariátu této Úmluvy, aby napomáhal rozvojovým zemím, které jsou smluvními stranami, a smluvním stranám s ekonomikami v procesu transformace plnit jejich závazky při výzkumu, dohledu a výměně informací.
Článek 21
Podávání zpráv a výměna informací
1. Každá smluvní strana předkládá Konferenci smluvních stran, prostřednictvím jejího Sekretariátu, pravidelné zprávy o naplňování této Úmluvy, které by měly obsahovat:
(a) informace o legislativních, prováděcích, správních nebo dalších opatřeních učiněných pro naplňování Úmluvy;
(b) informace o jakýchkoli případných omezeních nebo překážkách, se kterými se setkala při naplňování Úmluvy, a o opatřeních učiněných k překonání těchto překážek;
(c) informace o případné finanční a odborné pomoci poskytnuté nebo přijaté na činnosti spojené s kontrolou tabáku;
(d) informace o dohledu a výzkumu v souladu s článkem 20; a
(e) informace v souladu s článkem 6 odst. 3, 13 odst. 2, 13 odst. 3, 13 odst. 4 písm. (d), 15 odst. 5 a 19 odst. 2.
2. Četnost a formu těchto zpráv předkládaných všemi smluvními stranami určí Konference smluvních stran. Každá smluvní strana předloží svou první zprávu do dvou let od data, kdy tato Úmluva vstoupí v platnost pro tuto smluvní stranu.
3. Konference smluvních stran v souladu s články 22 a 26 zváží, na základě žádosti, opatření k pomoci rozvojovým zemím, které jsou smluvními stranami, a smluvním stranám s ekonomikami v procesu transformace při plnění jejich povinností podle tohoto článku.
4. Zprávy a výměna informací v souladu s touto Úmluvou podléhají vnitrostátním právním předpisům týkajícím se zachování důvěrnosti a ochrany údajů. Po vzájemné dohodě chrání smluvní strany jakoukoli důvěrnou informaci, kterou si vyměňují.
Článek 22
Spolupráce v oblasti vědecké, technické a právní a poskytování souvisejících odborných znalostí
1. Smluvní strany spolupracují přímo nebo prostřednictvím příslušných mezinárodních orgánů s cílem posílit své schopnosti splnit závazky vyplývající z této Úmluvy a při tom vezmou v úvahu potřeby rozvojových zemí, které jsou smluvními stranami, a smluvních stran s ekonomikami v procesu transformace. Taková spolupráce podpoří, po vzájemné dohodě, přenos technických, vědeckých a právních znalostí a technologií pro zavádění a posilování národních strategií, plánů a programů na kontrolu tabáku zaměřujících se mimo jiné na:
(a) usnadňování rozvoje, přenosu a získávání technologií, vědomostí, dovedností, schopností a odborných znalostí týkajících se kontroly tabáku;
(b) poskytování technických, vědeckých, právních a dalších odborných znalostí pro zřizování a posilování národních strategií, plánů a programů na kontrolu tabáku, zaměřujících se na naplňování Úmluvy mimo jiné prostřednictvím:
(i) vyžádané pomoci při vytváření jednoznačného právního základu jakož i odborných programů, včetně těch zaměřených na prevenci zahájení užívání tabáku, podporu ukončení jeho užívání a ochranu před expozicí tabákovému kouři;
(ii) případné pomoci pracovníkům v tabákovém průmyslu při rozvoji ekonomicky a právně vhodných alternativních způsobů obživy ekonomicky realizovatelným způsobem; a
(iii) případné pomoci pěstitelům tabáku v přesunu zemědělské výroby na alternativní plodiny ekonomicky realizovatelným způsobem;
(c) podporu vhodných školících a výchovných programů pro příslušné pracovníky v souladu s článkem 12;
(d) případné poskytnutí nezbytného materiálu, vybavení a zásob jakož i logistické podpory pro strategie, plány a programy na kontrolu tabáku;
(e) identifikaci metod pro kontrolu tabáku včetně komplexní léčby závislosti na nikotinu; a
(f) případnou podporu výzkumu za účelem zvýšení cenové dostupnosti komplexní léčby závislosti na nikotinu.
3. Konference smluvních stran podpoří a usnadní přenos technických, vědeckých a právních expertíz a technologií s finanční podporou zajištěnou v souladu s článkem 26.
ČÁST VIII:
INSTITUCIONÁLNÍ USPOŘÁDÁNÍ A FINANČNÍ ZDROJE
Článek 23
Konference smluvních stran
1. Tímto je ustavena Konference smluvních stran. První zasedání Konference svolá Světová zdravotnická organizace nejpozději do jednoho roku od vstupu Úmluvy v platnost. Konference určí místo a termín následných pravidelných jednání na svém prvním zasedání.
2. Mimořádná zasedání Konference smluvních stran se budou konat tehdy, požaduje-li to Konference smluvních stran za nezbytné, nebo na základě písemné žádosti jakékoli smluvní strany za předpokladu, že během šesti měsíců od podání žádosti smluvním stranám Sekretariátem Úmluvy je tento požadavek podpořen alespoň jednou třetinou smluvních stran.
3. Konference smluvních stran přijme svůj jednací řád formou konsensu na svém prvním zasedání.
4. Konference smluvních stran přijme formou konsensu svá pravidla financování a stejně tak i pravidla pro zajištění financování jakýchkoli pomocných orgánů, které může zřídit, jakož i finanční opatření související s fungováním Sekretariátu. Na každém řádném zasedání bude přijat rozpočet na finanční období do příštího řádného zasedání.
5. Konference smluvních stran pravidelně hodnotí naplňování této Úmluvy, přijímá rozhodnutí nezbytná k podpoře jejího účinného naplňování a může přijmout protokoly, dodatky a pozměňovací návrhy k Úmluvě v souladu s články 28, 29 a 33. Za tímto účelem:
(a) podpoří a usnadní výměnu informací podle článků 20 a 21;
(b) podpoří a povede proces vývoje a pravidelného zdokonalování srovnatelných metodologií výzkumu a sběru údajů souvisejících s naplňováním Úmluvy vedle těch, které jsou poskytovány v souladu s článkem 20;
(c) podle potřeby podpoří rozvoj, zavádění a vyhodnocování strategií, plánů a programů jakož i politik, legislativních a dalších opatření;
(d) zváží zprávy předložené smluvními stranami v souladu s článkem 21 a schvaluje pravidelné zprávy o naplňování Úmluvy;
(e) podpoří a usnadní mobilizaci finančních zdrojů pro naplňování Úmluvy v souladu s článkem 26;
(f) zřídí takové pomocné orgány, které jsou nezbytné k dosažení cílů Úmluvy;
(g) podle potřeby si vyžádá služby, spolupráci a informace od příslušných organizací a orgánů v rámci systému Organizace spojených národů a dalších mezinárodních a regionálních mezivládních organizací a nevládních organizací a orgánů, a to za účelem posilování naplňování Úmluvy; a
(h) zváží další činnosti, podle potřeby, vedoucí k dosažení cíle Úmluvy ve světle zkušeností získaných při jejím naplňování.
6. Konference smluvních stran stanoví podmínky pro účast pozorovatelů na svých jednáních.
Článek 24
Sekretariát
1. Konference smluvních stran ustaví stálý sekretariát a zajistí jeho fungování. Konference smluvních stran bude usilovat o to, aby tak bylo učiněno na jejím prvním zasedání.
2. Do té doby, než bude stálý sekretariát stanoven a ustaven, zajistí úkoly sekretariátu podle této Úmluvy Světová zdravotnická organizace.
3. Sekretariát má tyto úkoly:
(a) připravovat zasedání Konference smluvních stran a jakýchkoli pomocných orgánů a poskytovat jim služby podle jejich požadavků;
(b) předávat zprávy, které obdrží na základě Úmluvy;
(c) na požádání poskytovat podporu smluvním stranám, zejména rozvojovým zemím, které jsou smluvními stranami, a smluvním stranám s ekonomikami v procesu transformace, při zpracovávání a sdělování informací požadovaných na základě ustanovení této Úmluvy;
(d) připravovat zprávy o svých činnostech na základě Úmluvy podle pokynů Konference smluvních stran a předkládat je Konferenci smluvních stran;
(e) podle pokynů Konference smluvních stran zajišťovat nezbytnou koordinaci s příslušnými mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a dalšími orgány;
(f) podle pokynů Konference smluvních stran vstupovat do takových správních nebo smluvních vztahů, které mohou být žádoucí pro účinné vykonávání jeho úkolů; a
(g) plnit další úkoly sekretariátu uvedené v Úmluvě a v jakémkoli z jejích protokolů a takové úkoly, které může stanovit Konference smluvních stran.
Článek 25
Vztahy mezi Konferencí smluvních stran a mezivládními organizacemi
Za účelem zajištění odborné a finanční spolupráce k dosažení cíle této Úmluvy může Konference smluvních stran požádat o spolupráci příslušné mezinárodní a regionální mezivládní organizace včetně finančních a rozvojových institucí.
Článek 26
Finanční zdroje
1. Smluvní strany uznávají důležitou roli, kterou hrají finanční zdroje při naplňování cíle této Úmluvy.
2. Každá smluvní strana poskytne v souladu se svými národními plány, prioritami a programy finanční podporu činnostem na národní úrovni určeným k dosažení cíle Úmluvy.
3. Smluvní strany podle potřeby podpoří využití dvoustranných, regionálních, sub-regionálních a jiných mnohostranných možností financování rozvoje a posílení meziresortních programů pro komplexní kontrolu tabáku pro rozvojové země, které jsou smluvními stranami, a smluvní strany s ekonomikami v procesu transformace. V souladu s tímto je třeba řešit a podporovat ekonomicky realizovatelné alternativy produkce tabáku, včetně diverzifikace plodin, v kontextu strategií udržitelného rozvoje vytvořených na národní úrovni.
4. Smluvní strany zastoupené v příslušných regionálních a mezinárodních mezivládních organizacích a ve finančních a rozvojových institucích budou nabádat tyto subjekty k poskytování finanční pomoci rozvojovým zemím, které jsou smluvními stranami, a smluvním stranám s ekonomikami v procesu transformace k dosažení jejich závazků vyplývajících z Úmluvy, aniž by to však omezilo jejich právo na účast v těchto organizacích.
5. Smluvní strany souhlasí s tím, že:
(a) za účelem pomoci smluvním stranám při naplňování jejich závazků vyplývajících z Úmluvy by měly být zmobilizovány a využity všechny příslušné potenciální a současné zdroje, finanční, odborné či jiné, veřejné i soukromé, které jsou k dispozici pro činnosti kontroly tabáku, a to ve prospěch všech smluvních stran, především rozvojových zemí a zemí s ekonomikami v procesu transformace;
(b) Sekretariát bude na požádání radit rozvojovým zemím, které jsou smluvními stranami, a smluvním stranám s ekonomikami v procesu transformace ve věci dostupných zdrojů financování pro usnadnění plnění jejich závazků vyplývajících z Úmluvy;
(c) Konference smluvních stran na svém prvním zasedání zhodnotí současné a potencionální zdroje a mechanismy pomoci, a to na základě studie vypracované Sekretariátem a dalších příslušných informací, a posoudí jejich přiměřenost; a
(d) výsledky tohoto hodnocení vezme Konference smluvních stran v úvahu při určování nutnosti posílení současných mechanismů či zřízení dobrovolného celosvětového fondu nebo jiných vhodných finančních mechanismů pro směřování dodatečných finančních zdrojů, podle potřeby, rozvojovým zemím, které jsou smluvními stranami, a smluvním stranám s ekonomikami v procesu transformace za účelem poskytnutí jim pomoci při naplňování cíle této Úmluvy.
ČÁST IX:
UROVNÁVÁNÍ SPORŮ
Článek 27
Urovnávání sporů
1. V případě sporu mezi dvěma či více smluvními stranami týkajícího se výkladu nebo aplikace Úmluvy budou zúčastněné smluvní strany usilovat o urovnání sporu diplomatickou cestou prostřednictvím vyjednávání nebo jakýmkoli jiným mírovým prostředkem, který si sami vyberou, včetně zprostředkovaného jednání, mediace nebo přijetím smíru. Neúspěch při dosahování dohody zprostředkovaným jednáním, mediací nebo smírem nezbaví strany ve sporu odpovědnosti hledat řešení.
2. Při ratifikaci, přijetí, schválení, formálním potvrzení nebo přistoupení k této Úmluvě nebo kdykoli poté může stát nebo regionální organizace pro hospodářskou integraci ke sporu, který nebyl vyřešen v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, učinit písemné prohlášení adresované depozitáři, že povinně přistupuje na rozhodčí řízení ad hoc v souladu s postupy, které přijme Konference smluvních stran formou konsensu.
3. Ustanovení tohoto článku se uplatní ve vztahu k jakémukoli protokolu uzavřenému smluvními stranami, pokud v něm není stanoveno jinak.
ČÁST X:
DALŠÍ ROZVOJ ÚMLUVY
Článek 28
Změny Úmluvy
1. Jakákoli smluvní strana může navrhnout změny této Úmluvy. Takové změny zváží Konference smluvních stran.
2. Změny této Úmluvy přijímá Konference smluvních stran. Text jakéhokoli pozměňovacího návrhu Úmluvy oznámí Sekretariát smluvním stranám nejméně šest měsíců před zasedáním, na kterém má být předložen k přijetí. Sekretariát také sdělí pozměňovací návrhy signatářům Úmluvy a pro informaci depozitáři.
3. Smluvní strany vynaloží veškeré úsilí na dosažení dohody formou konsenzu o jakémkoli pozměňovacím návrhu této Úmluvy. Pokud vyčerpají veškeré pokusy a dohody nedosáhnou, je poslední možností přijetí změny tříčtvrtinovou většinou hlasů smluvních stran přítomných a hlasujících na zasedání. Pro účely tohoto článku smluvní strany přítomné a hlasující znamená smluvní strany přítomné a hlasující kladně nebo záporně. Jakoukoli přijatou změnu sdělí Sekretariát depozitáři, který ji předá všem smluvním stranám k přijetí.
4. Listiny o přijetí změny se ukládají u depozitáře. Změna přijatá v souladu s odstavcem 3 tohoto článku vstoupí v platnost pro smluvní strany, které ji přijaly, devadesátým dnem od data, kdy depozitář obdržel listiny o přijetí změny nejméně dvěma třetinami smluvních stran této Úmluvy.
5. Změna vstoupí v platnost pro jakoukoli další smluvní stranu devadesátým dnem od uložení listiny o přijetí změny danou smluvní stranou u depozitáře.
Článek 29
Přijímání příloh k této Úmluvě a jejich změny
1. Přílohy k této Úmluvě a jejich změny se navrhují, přijímají a vstupují v platnost v souladu s postupem stanoveným v článku 28.
2. Přílohy k této Úmluvě tvoří její nedílnou součást, a pokud není výslovně stanoveno jinak, odkaz na tuto Úmluvu představuje současně odkaz na její přílohy.
3. Přílohy se omezují na seznamy, formuláře a další popisné materiály týkající se procedurálních, vědeckých, technických nebo správních záležitostí.
ČÁST XI:
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Výhrady
K této Úmluvě nelze vznášet žádné výhrady.
Článek 31
Odstoupení od Úmluvy
1. Kdykoli po dvou letech od vstupu Úmluvy pro smluvní stranu v platnost, může tato strana od Úmluvy odstoupit tím, že své odstoupení písemně oznámí depozitáři.
2. Jakékoli takové odstoupení nabývá účinnosti po uplynutí jednoho roku od data, kdy depozitář obdržel oznámení o odstoupení, nebo kdykoliv později, pokud je tak specifikováno v oznámení o odstoupení.
3. Kterákoli smluvní strana odstupující od této Úmluvy se pokládá za odstupující od jakéhokoli protokolu, kterého je také smluvní stranou.
Článek 32
Hlasovací právo
1. Každá smluvní strana této Úmluvy má jeden hlas, s výjimkou úpravy v odstavci 2 tohoto článku.
2. Regionální organizace pro hospodářskou integraci uplatní své hlasovací právo v záležitostech spadajících do jejich kompetence stejným počtem hlasů, jaký je počet jejich členských států, které jsou smluvními stranami Úmluvy. Své hlasovací právo organizace neuplatní, jakmile jakýkoli z jejich členských států uplatní své právo, a naopak.
Článek 33
Protokoly
1. Jakákoli smluvní strana může navrhovat protokoly. Konference smluvních stran takové návrhy zváží.
2. Konference smluvních stran může přijímat k této Úmluvě protokoly. Při přijímání těchto protokolů vynaloží smluvní strany veškeré úsilí na dosažení dohody formou konsensu. Pokud vyčerpají veškeré pokusy a dohody nedosáhnou, je poslední možnost přijetí protokolu tříčtvrtinovou většinou hlasů smluvních stran přítomných a hlasujících na zasedání. Pro účely tohoto článku smluvní strany přítomné a hlasující znamená smluvní strany přítomné a hlasující kladně nebo záporně.
3. Text jakéhokoli navrženého protokolu oznámí Sekretariát smluvním stranám nejméně šest měsíců před zasedáním, na kterém má být předložen k přijetí.
4. Pouze smluvní strany Úmluvy mohou být smluvními stranami protokolu.
5. Jakýkoli protokol k této Úmluvě bude závazný pouze pro smluvní strany daného protokolu. Pouze smluvní strany protokolu mohou rozhodovat o záležitostech, které se týkají výlučně daného protokolu.
6. Požadavky pro vstup jakéhokoli protokolu v platnost stanoví daný protokol.
Článek 34
Podpis Úmluvy
Tato Úmluva bude otevřena k podpisu všem členským státům Světové zdravotnické organizace a jakýmkoliv státům, které nejsou členy Světové zdravotnické organizace, ale jsou členy Organizace spojených národů, dále regionálním organizacím pro hospodářskou integraci a to v ústředí Světové zdravotnické organizace v Ženevě od 16. června 2003 do 22. června 2003 a poté v ústředí Organizace spojených národů v New Yorku od 30. června 2003 do 29. června 2004.
Článek 35
Ratifikace, přijetí, schválení, formální potvrzení nebo přistoupení k Úmluvě
1. Tato Úmluva podléhá ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení v případě států a formálnímu potvrzení nebo přistoupení v případě regionálních organizací pro hospodářskou integraci. K přistoupení bude otevřena dnem, který následuje po dni uzavření Úmluvy k podpisu. Ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení, formálním potvrzení nebo o přistoupení se ukládají u depozitáře.
2. Jakákoli regionální organizace pro hospodářskou integraci, která se stane smluvní stranou této Úmluvy, je vázána všemi závazky podle Úmluvy, i kdyby žádný z členských států organizace nebyl smluvní stranou Úmluvy, V případě těch organizací, kde jeden nebo více z jejích členských států je smluvní stranou Úmluvy, rozhodnou organizace a její členské státy o tom, kdo je v které oblasti odpovědný za plnění závazků podle Úmluvy. V takových případech organizace a členské státy nejsou oprávněny uplatňovat práva podle Úmluvy souběžně.
3. Regionální organizace pro hospodářskou integraci prohlásí ve svých listinách týkajících se formálního potvrzení nebo v listinách o přistoupení, jaký mají rozsah pravomocí s ohledem na záležitosti podléhající této Úmluvě. Tyto organizace také informují depozitáře, který dále informuje smluvní strany o jakékoli podstatné změně v rozsahu jejich pravomocí.
Článek 36
Vstup Úmluvy v platnost
1. Tato Úmluva vstoupí v platnost devadesátým dnem následujícím po dni uložení čtyřicáté ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení, formálním potvrzení nebo přistoupení u depozitáře.
2. Pro každý stát, který ratifikuje, přijme nebo schválí tuto Úmluvu nebo k ní přistoupí po splnění podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku, vstoupí Úmluva v platnost devadesátým dnem následujícím po dni uložení jeho ratifikačních listin, listin o přijetí, schválení nebo o přistoupení.
3. Pro každou regionální organizaci pro hospodářskou integraci, která uloží listinu o formálním potvrzení nebo listinu o přistoupení poté, co byly podmínky stanovené v odstavci 1 tohoto článku splněny, vstupuje tato Úmluva v platnost devadesátým dnem následujícím po dni uložení těchto dokumentů o formálním potvrzení nebo přistoupení.
4. Pro účely tohoto článku se žádná listina uložená regionální organizací pro hospodářskou integraci nepovažuje za dodatečnou k těm, které uložily členské státy této organizace.
Článek 37
Depozitář
Depozitářem této Úmluvy a jejích změn, protokolů a příloh přijatých v souladu s články 28, 29 a 33 je generální tajemník OSN.
Článek 38
Originální znění Úmluvy
Originál této Úmluvy, jejíž texty v arabském, čínském, anglickém, francouzském, ruském a španělském jazyce mají stejnou platnost, bude uložen u generálního tajemníka OSN.
NA DŮKAZ TOHO níže podepsaní, kteří jsou k tomu účelu řádně zplnomocněni, podepsali tuto Úmluvu.
DÁNO v ŽENEVĚ, dne 21. května 2003.

Příloha 1:
Rezoluce WHA 56.1: Rámcová úmluva WHO o kontrole tabáku
Padesáté šesté Světové zdravotnické shromáždění,
připomínajíc rezoluce WHA49.17 a WHA52.18, které požadují vypracování Rámcové úmluvy WHO o kontrole tabáku podle článku 19 ústavy WHO;
jsouc rozhodnuto chránit současné a budoucí generace před spotřebou tabáku a vystavování tabákovému kouři;
zaznamenávajíc s hlubokým znepokojením vzestup kouření a jiných forem spotřeby tabáku na celém světě;
berouc s uznáním na vědomí zprávu předsedy Mezivládního vyjednávacího orgánu (INB) o výsledcích práce Mezivládního vyjednávacího orgánu3;
jsouc přesvědčeno, že tato úmluva znamená průkopnický krok v rozvoji národní, regionální a mezinárodní aktivity a celosvětové spolupráce při ochraně lidského zdraví proti zničujícímu dopadu spotřeby tabáku a vystavování se tabákovému kouři a jsouc si vědomo, že zvláštní pozornost by měla být věnována konkrétní situaci rozvojových zemí a zemí s ekonomikou v přechodném stádiu;
zdůrazňujíc potřebu urychleného vstupu v platnost a účinného provádění Úmluvy,
1. PŘIJÍMÁ Úmluvu přiloženou k této rezoluci;
2. ZAZNAMENÁVÁ, v souladu s článkem 34 Úmluvy, že by měla Úmluva být otevřena k podpisu v sídle WHO v Ženevě od 16. června 2003 do 22. června 2003 a poté v sídle Organizace spojených národů v New Yorku od 30. června do 29. června 2004;
3. VYZÝVÁ všechny státy a regionální ekonomické integrační organizace oprávněné tak učinit, aby zvážily podepsání, ratifikaci, přijetí, schválení, formální potvrzení nebo přistoupení k Úmluvě při nejbližší příležitosti s cílem uvést Úmluvu v platnost co nejdříve;
4. NALÉHÁ na všechny státy a regionální ekonomické integrační organizace, aby do vstupu Úmluvy v platnost přijaly veškerá vhodná opatření k omezení spotřeby tabáku a vystavování se tabákovému kouři;
5. NALÉHÁ na všechny členské státy, regionálníekonomické integrační organizace, pozorovatele a další zúčastněn strany, aby podporovaly přípravné aktivity uvedené v této rezoluci a aby účinně doporučovaly okamžitý vstup v platnost a provádění Úmluvy;
6. VYZÝVÁ Organizaci spojených národů a vybízí další příslušné mezinárodní organizace, aby pokračovaly v poskytování podpory na posílení národních a mezinárodních programů kontroly tabáku;
7. PŘIJÍMÁ ROZHODNUTÍ ustavit v souladu s pravidlem 42 jednacího řádu Světového zdravotnického shromáždění otevřenou mezivládní pracovní skupinu, která by měla být otevřena všem státům a regionálním ekonomickým integračním organizacím uvedeným v článku 34 Úmluvy a která má do prvního zasedání Konference smluvních stran přiměřeně posuzovat a připravovat návrhu na ty otázky, které jsou v Úmluvě označeny k posouzení a přijetí; takové otázky by měly zahrnovat:
(1) Jednací řád Konference smluvních stran (či. 23.3), včetně kritérií pro účast pozorovatelů na zasedáních Konference smluvních stran (či. 23.6);
(2) způsoby jmenování stálého sekretariátu a uspořádání jeho funkcí (či. 24.1);
(3) pravidla financování Konference smluvních stran a jejích podpůrných orgánů a finanční ustanovení, kterými se řídí fungování sekretariátu (či. 23.4);
(4) návrh rozpočtu na první finanční období (či. 23.4);
(5) přehodnocení stávajících a potenciálních zdrojů a mechanismů pomoci Smluvním stranám při plnění jejich povinností podle Úmluvy (či. 26.5).
8. DÁLE ROZHODUJE, že otevřená Mezivládní pracovní skupina by měla dohlížet také na přípravu prvního zasedání Konference smluvních stran a podat jí zprávu;
9. USNÁŠÍ SE, že rozhodnutí, která přijal Mezivládní vyjednávači orgán k Rámcové úmluvě WHO o kontrole tabáku o účasti nevládních organizací, by se měly také vztahovat na aktivity otevřené Mezivládní pracovní skupiny;
10. ŽÁDÁ generálního ředitele, aby:
(1) zajišťoval funkce sekretariátu pro Úmluvu do doby, než bude jmenován a ustaven stálý sekretariát;
(2) učinil vhodné kroky za účelem poskytování podpory členským státům, zejména rozvojovým zemím a zemím s ekonomikou v přechodu, při jejich přípravě na vstup Úmluvy v platnost;
(3) svolával tak často, jak bude zapotřebí, v období mezi 16. červnem 2003 a prvním zasedáním Konference smluvních stran, porady otevřené Mezivládní pracovní skupiny;
(4) nadále zaručoval, že WHO bude hrát klíčovou roli při poskytování technického poradenství, řízení a podpory kontroly tabáku;
(5) průběžně informoval Světové zdravotnické shromáždění o pokroku na cestě ke vstupu Úmluvy v platnost a o probíhajících přípravách prvního zasedání Konference smluvních stran.

Příloha 2:
Historie procesu WHO FCTC
Myšlenka na mezinárodní nástroj pro kontrolu tabáku vznikla s přijetím Rezoluce WHA48.11 v květnu 1995, která žádala generálního ředitele, aby čtyřicátému devátému zasedání Světového zdravotnického shromáždění podal zprávu o možnosti vypracování mezinárodního nástroje, jako jsou pokyny, deklarace nebo mezinárodní úmluva o kontrole tabáku.
Na základě Rezoluce WHA48.11 byla Světová zdravotnická organizace požádána o návrh studie proveditelnosti, kterou pak generální ředitel předložil devadesátému sedmému zasedání Výkonné rady WHO („Proveditelnost mezinárodního nástroje pro kontrolu tabáku“ (EB97/INF.DOC.4)). Na stejném zasedání přijala Výkonná rada Rezoluci EB97.RS „Mezinárodní rámcová úmluva o kontrole tabáku“.
Později téhož roku přijalo čtyřicáté deváté zasedání WHA Rezoluci WHA 49.17, „Mezinárodní rámcová úmluva o kontrole tabáku“, požadující na generálním řediteli, aby zahájil přípravy na vypracování Rámcové úmluvy o kontrole tabáku. Podle této rezoluce byly formálně zahájeny první akce WHO na přípravě úmluvy.
V roce 1998 nově zvolený generální ředitel WHO Dr. Gro Harlem Brundtland učinil z celosvětové kontroly tabáku prioritu, založením pracovního projektu „the Tobacco Free Initiative“, který měl soustředit mezinárodní pozornost, zdroje a aktivity na boj proti globální tabákové epidemii. Byla založena nová více-odvětvová partnerství odrážející povahu akcí. Ještě důležitější bylo to, že Dr. Brundtland spolupracoval s členskými státy na zajištění vyjednávacího mandátu pro Rámcovou úmluvu o kontrole tabáku a vyhlásil za úkol mobilizaci veřejného a politického mínění na podporu globálních pravidel pro kontrolu tabáku.
V květnu 1999 připravilo padesáté druhé Světové zdravotnické shromáždění cestu pro mnohostranná jednání o Rámcové úmluvě WHO o kontrole tabáku a případných s ní souvisejících protokolech. Rezoluce WHA52.18 ustanovila dva orgány pověřila je vypracováním návrhu Rámcové úmluvy, provedením příslušných jednání a předložením konečného znění k posouzení na padesátém šestém Světovém zdravotnickém shromáždění. Těmito dvěma orgány byla jednak technická pracovní skupina s úkolem připravovat základní prvky návrhu rámcové úmluvy, jednak Mezivládní vyjednávači orgán s úkolem připravit celý návrh a zajistit projednání navržené rámcové úmluvy a případných souvisejících protokolů. Oba orgány byly otevřeny všem členským státům a regionálním ekonomickým integračním organizacím, na které jejich členské státy přenesly pravomoc ve věci kontroly tabáku.
Pracovní skupina se sešla na dvou setkání v Ženevě (25.- 29. října 1999 a 27.-29. března 2000). Jejich výsledkem byl dokument s předběžným zněním základních prvků vypracovaného návrhu Rámcové úmluvy, které bylo i s připomínkami pracovní skupiny předloženo1 padesátému třetímu Světovému zdravotnickému shromáždění. V Rezoluci WHA 53.16 vyzvalo Světové zdravotnické shromáždění Mezivládní vyjednávači orgán, aby zahájil vyjednávání se zaměřením nejdříve na návrh Rámcové úmluvy, bez dotčení se problematiky budoucích diskusí o případných protokolech, podal zprávu o pokroku čtyřicátému čtvrtému Světovému zdravotnickému shromáždění a posoudil otázku rozšířené účasti nevládních organizací ve funkci pozorovatelů.
Prvnímu zasedání Mezivládního vyjednávacího orgánu (Ženeva, 16.-21. října 2000) předcházelo veřejné projednávání problematiky Rámcové úmluvy. Generální ředitel toto projednávání svolal, aby tak vytvořil fórum pro názory komunity veřejného zdraví, tabákového průmyslu a skupiny zemědělců na danou věc; záznam průběhu byl dán k dispozici Mezivládnímu vyjednávacímu orgánu a prostřednictvím webových stránek WHO veřejnosti. Na prvním zasedání byl za předsedu zvolen brazilský velvyslanec Celso Amorim a bylo ustaveno byró tvořené místopředsedy z Austrálie, Iránské islámské republiky, Jihoafrické republiky, Turecka a Spojených států amerických. Předběžné znění základních prvků návrhu Rámcové úmluvy WHO2, které připravila pracovní skupina, bylo přijato jako solidní základ pro zahájení jednání. V návaznosti na to připravil velvyslanec Amorim předsedův text Rámcové úmluvy o kontrole tabáku3; první návrh byl zveřejněn v lednu 2001 a sloužil jako podklad pro další jednání na druhém zasedání.
Zpráva o účasti nevládních organizací na práci Mezivládního vyjednávacího orgánu byla předložena Výkonné radě na jejím 107. zasedání v lednu 20014. V souladu s ustanoveními rozhodnutí EB 107(2) Výkonné rady schválil její předseda, jednaje společně s předsedou Stálého výboru pro nevládní organizace; k 26. dubnu 20015 došlo k navázání oficiálních vztahů WHO s dvěma nevládními organizacemi, Mezinárodní nevládní koalicí proti tabáku a Infact.
V rámci příprav na druhé zasedání Mezivládního vyjednávacího orgánu byly ve většině oblastí a podoblastí svolávány v době mezi zasedáními porady. Další podobné porady mezi zasedáními na úrovni oblastí a podoblastí se uskutečnily v rámci příprav na všechna následující zasedání Mezivládního vyjednávacího orgánu.
Na druhém zasedání Mezivládního vyjednávacího orgánu (Ženeva, 30. dubna- 5. května 2001) byla odpovědnost za posuzování základních částí návrhu rozdělena mezi tři pracovní skupiny. Jejich hlavním výsledkem byl soubor třech pracovních dokumentů, souhrn textových návrhů předložených na zasedání a sloučených s původním textem předsedy. Tyto pracovní dokumenty se staly základem postupně se formulujícího návrhu znění Rámcové úmluvy.
Na třetím zasedání (Ženeva, 22.- 28. listopadu 2001) vydaly dvě pracovní skupiny revidovaná znění a pracovní skupina jedna později vypracovala návrh textu. Tyto dokumenty byly použity k dalšímu projednávání na čtvrtém zasedání.
Na čtvrtém zasedání Mezivládního vyjednávacího orgánu pro Rámcovou úmluvu WHO o kontrole tabáku (Ženeva, 18.-23. března 2002) byl zvolen předsedou velvyslanec Seixas Corréa, který nahradil velvyslance Amorima ve funkci stálého brazilského zástupce v Ženevě.
Bylo zde dohodnuto, že velvyslanec Seixas Corréa by měl připravit nový předsedův text, který by byl podkladem pro jednání na pátém zasedání Mezivládního vyjednávacího orgánu (14.- 25. října 2002). Text byl zveřejněn v květnu 2002. Uskutečnila se mezinárodní technická konference o nezákonném obchodě s tabákovými výrobky, která se konala v sídle Organizace spojených národů (30. května- 1. srpna 2002) v New Yorku.
Na prvních čtyřech zasedáních Mezivládního vyjednávacího orgánu byly posuzovány četné alternativy textu. Koordinované rokování na pátém zasedání možné alternativy zúžilo a vedlo k více koordinovanému projednávání. Po prvním čtení nového předsedova textu v plénu bylo identifikováno a diskutováno formou otevřených neoficiálních porad šest témat: reklama, propagace a sponzorování, finanční zdroje, nezákonný obchod s tabákovými výrobky, odpovědnost a odškodnění, balení a značení a obchod a zdraví. Neformální skupiny vedly rovněž diskuse o právních, institucionálních a procedurálních otázkách a o používání různých termínů. V jednáních bylo dosaženo podstatného pokroku a v několika oblastech také konsensu. Na základě výsledků neformálních schůzek a porad v době mezi zasedáními s různými delegacemi a skupinami delegací vydal velvyslanec Seixas Corréa dne 15. ledna 2003 revidovaný předsedův text Rámcové úmluvy o kontrole tabáku.
Šesté a poslední zasedání Mezivládního vyjednávacího orgánu probíhalo ve dnech 17. února až 1. března 2003. Jednání byla intenzívní a měla široký závěr. Ve dvou neformálních skupinách byla diskutována dvě důležitá témata, reklama, propagace a sponzorování a finanční zdroje. Na závěrečném plenárním zasedání odsouhlasil Mezivládní vyjednávači orgán předání textu padesátému šestému Světovému zdravotnickému shromáždění k jeho projednání a přijetí v souladu s článkem 19 Ústavy. Shodl se rovněž na tom, že diskuse o protokolech by měla být odložena až na to Světové zdravotnické shromáždění, které bude mít čas pro posouzení těchto záležitostí. Na svém závěrečném plenárním zasedání se Mezivládní vyjednávači orgán dohodl na tom, že předseda Mezivládního vyjednávacího orgánu by měl připravit návrh rezoluce doporučující Světovému zdravotnickému shromáždění přijetí Rámcové úmluvy WHO o kontrole tabáku. Konečný návrh Rámcové úmluvy WHO o kontrole tabáku byl předložen Světovému zdravotnickému shromáždění k posouzení a schválení na základě Rezoluce WHA52.18.
Dne 21. května 2003 přijalo 56. Světové zdravotnické shromáždění jednomyslně Rámcovou úmluvu WHO o kontrole tabáku8. Úmluva byla otevřena k podpisu po dobu jednoho roku, od 16. června 2003 do 22. června 2003 v sídle WHO v Ženevě a poté v sídle Organizace spojených národů v New Yorku od 30. června 2003 do 29. června 2004.
Rámcová úmluva WHO o kontrole tabáku je mezníkem z hlediska budoucí ochrany veřejného zdraví a má značné důsledky pro cíle WHO v oblasti péče o zdraví. Ukončení vyjednávacího procesu a jednomyslné přijetí Rámcové úmluvy WHO o kontrole tabáku, a to v plném souladu v rezolucemi Světového zdravotnického shromáždění, představuje mezník v úsilí o podporu veřejného zdraví a vnáší do mezinárodní zdravotnické spolupráce nové právní dimenze.

1 Tam, kde je potřeba, odkazuje „národní“ i na „regionální organizace pro hospodářskou integraci“.
3 Dokument A56/INF.DOC./7 Rev.1
1 Dokument A53/12.
2 Dokument A/FCTC/INB1/2.
3 Dokument A/FCTC/INB2/2.
4 Dokument EB107/19.
5 Dokument A/FCTC/INB2/6 dodatek 1.
6 Návrh této rezoluce je obsazen v dokumentu A56/8/REV. 1.
7 Viz dokument A56/8, příloha.
8 WHO Dokument WHA56.1