213/1949 Sb.
Vyhláška o Úmluvě československo-francouzské směřující k zamezení dvojího zdanění, které vyplývá z provádění dávek z majetku nebo z přírůstku na majetku zavedených v Československu a ve Francii, podepsané v Paříži dne 6. srpna 1948

213.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 20. srpna 1949
o Úmluvě československo-francouzské směřující k zamezení dvojího zdanění, které vyplývá z provádění dávek z majetku nebo z přírůstku na majetku zavedených v Československu a ve Francii, podepsané v Paříži dne 6. srpna 1948.

Mezi republikou Československou a republikou Francouzskou byla v Paříži dne 6. srpna 1948 sjednána Úmluva československo-francouzská směřující k zamezení dvojího zdanění, které vyplývá z provádění dávek z majetku nebo z přírůstku na majetku zavedených v Československu a ve Francii.
Tato Úmluva byla dne 22. prosince 1948 schválena Národním shromážděním a dne 30. dubna 1949 ratifikována presidentem republiky.
Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 17. června 1949, čímž nabyla mezinárodní platnosti, vstoupivši v prozatímní účinnost podle svého článku 4 ode dne svého podpisu.
Znění Úmluvy se vyhlašuje v příloze ke Sbírce zákonů.*)

Dr. Clementis v. r.


Příloha
Úmluva
československo-francouzská směřující k zamezení dvojího zdanění, které vyplývá z provádění dávek z majetku nebo z přírůstku na majetku zavedených v Československu a ve Francii
Jménem republiky Československé!
Jménem republiky Československé a republiky Francouzské byla sjednána tato úmluva:
ÚMLUVA ČESKOSLOVENSKO-FRANCOUZSKÁ směřující k zamezení dvojího zdanění, které vyplývá z provádění dávek z majetku nebo z přírůstku na majetku zavedených v Československu a ve Francii. Vláda československá a vláda francouzská,
v úmyslu vyhnouti se v mezích možnosti tomu, aby majetky, patřící osobám fysickým nebo právnickým, které mají bydliště nebo jsou ustaveny v jednom z obou států a jejichž skutečné nebo právní umístění je ve státě druhém, nebyly podrobeny zároveň dávkám z majetku a majetkového přírůstku zavedeným československým zákonem ze dne 15. května 1946 a dávce národní solidarity, zavedené francouzským nařízením ze dne 15. srpna 1945, se dohodly na těchto opatřeních:
I. Osoby fysické a osoby právnické kromě společností
Čl. 1
Majetkové předměty dále uvedené se zdaňují takto:
a) Nemovitosti ve státě, kde jsou umístěny, a práva k nemovitostem ve státě, na jehož území jsou umístěny nemovitosti, k nimž se tato vztahují, při čemž otázka, zda majetek nebo právo má charakter nemovitosti, má býti řešena podle zákonodárství místa, v němž je umístěn zmíněný majetek nebo majetek, k němuž se vztahuje dotčené právo.
b) Hmotné věci movité ve státě, kde jsou umístěny. c) Jmění obchodní a průmyslové ve státě, kde je předmětem provozu, s tím, že
1. výraz jmění obchodní a průmyslové znamená zejména materiál, zboží, nájemní právo, zákaznictvo, patenty, tovární známky a jiné nehmotné složky;
2. filiálky, továrny, dílny a pracovny, prodejny a jiná stálá provozní místa mající výrobní charakter, jakož i sklady vedené nesamostatnými zástupci, umístěné v jednom z obou států a závislé na závodě, jehož sídlo je ve druhém státě, se považují pro provedení tohoto článku za samostatná obchodní nebo průmyslová jmění a zdaňují se ve státě, kde jsou umístěna.
d) Hypotekární pohledávky ve státě, kde je umístěna zastavená nemovitost; obchodní pohledávky, pocházející z prodejů zboží nebo vklady a běžné účty, vzniklé jako protihodnota zboží, ve státě, kde je bydliště věřitele.
e) Poplatky za užívání patentů, licencí nebo továrních známek ve státě bydliště majitele těchto patentů, licencí nebo továrních známek, ačli placení zmíněných poplatků nezatěžuje hlavní podnik, patřící tomuto majiteli ve druhém státě.
f) Všechny ostatní majetkové předměty, jako na př. jiné pohledávky než ty, které jsou uvedeny pod písm. d), akcie, obligace a jiné nehmotné hodnoty movité zůstávají zdanitelny podle zásad a předpisů toho kterého státu.
II. Společnosti
Čl. 2
Společnosti se zdaňují ve státě, podle jehož zákonů byly zřízeny a podle zákonodárství tohoto státu.
Ve druhém státě, v němž není sídlo společnosti, nejsou společnosti zdaňovány dávkou tohoto druhého státu, leč z majetkových předmětů, které tam drží, a to za podmínek shora stanovených pro fysické osoby a jiné právnické osoby.
III. Pomoc
Čl. 3
Obě vlády se smluví, že společnou dohodou vyřeší nesnáze, k nimž by provádění této úmluvy mohlo dáti podnět a že si vzájemně poskytnou pomoc za účelem přesného vybírání dávek, dotčených touto dohodou a převodů prostředků nutných k jejich placení.
IV. Ratifikace
Čl. 4
Tato dohoda bude ratifikována a ratifikační listiny budou vyměněny v Praze v době co nejkratší. Úmluva vstoupí v prozatímní účinnost ode dne jejího podpisu.
Dáno v Paříži dne 6. srpna 1948 ve dvojím vyhotovení v jazyku českém a francouzském, při čemž oba texty jsou autentické.
Za vládu československou:
Dr. J. DIVÍŠEK
L. S.
Za vládu francouzskou:
RAYMOND BOUSQUET
L. S.
PROZKOUMAVŠE TUTO ÚMLUVU SCHVALUJEME A POTVRZUJEME JI.
TOMUTO NA VĚDOMÍ JSME TENTO LIST PODEPSALI A K NĚMU PEČEŤ REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ PŘITISKNOUTI DALI.
NA HRADĚ PRAŽSKÉM DNE 30. DUBNA LÉTA TISÍCÍHO DEVÍTISTÉHO ČTYŘICÁTÉHO DEVÁTÉHO.
PRESIDENT REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ:
GOTTWALD v. r. L. S.
MINISTR ZAHRANIČNÍCH VĚCÍ:
Dr. V. CLEMENTIS v. r.

*) Na straně 340.