8/2010 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Druhé dodatkové úmluvy o vydávání mezi Českou republikou a Spojenými státy americkými

8
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 16. května 2006 byla v Praze podepsána Druhá dodatková úmluva o vydávání mezi Českou republikou a Spojenými státy americkými1).
S Dodatkovou úmluvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 28. dubna 2009.
Dodatková úmluva vstupuje v platnost na základě svého článku 17 odst. 1 a na základě článku 22 odst. 1 Dohody o vydávání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými2) dne 1. února 2010.
České znění Dodatkové úmluvy se vyhlašuje současně.


Druhá dodatková úmluva o vydávání mezi
Českou republikou a Spojenými státy americkými
Jak předpokládá článek 3 odst. 2 Dohody o vydávání mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií podepsané ve Washingtonu dne 25. června 2003 (dále jen „Dohoda mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií“), Česká republika a Spojené státy americké se dohodly doplnit Smlouvu mezi republikou Československou a Spojenými státy Severoamerickými o vzájemném vydávání zločinců ze dne 2. července 1925, doplněnou Dodatkovou úmluvou ze dne 29. dubna 1935, (dále jen „Smlouva o vydávání“) za následujících podmínek:
Článek 1
Článek I Smlouvy o vydávání se nahrazuje následujícím:

„Článek I
Česká republika a Spojené státy americké vydají si na žádost řádně podanou podle této smlouvy kteroukoli osobu, která bude dopadena na území jedné strany a jež bude obviněna nebo byla odsouzena pro některý z trestných činů vypočtených v čl. II. této smlouvy; avšak vydání nastane pouze tehdy, bude-li podán takový důkaz o trestném činu, který podle zákonů platných v místě, kde uprchlý zločinec nebo osoba takto obviněná budou dopadeni, postačí, aby ospravedlnil jich zatčení a dodání k soudu, kdyby byli tento trestný čin spáchali na tomto území.“.
Článek 2
Článek II Smlouvy o vydávání se nahrazuje následujícím:

„Článek II
Trestné činy podléhající vydání
Trestný čin je trestným činem podléhajícím vydání, lze-li za něj podle práva dožadujícího i dožádaného státu uložit trest odnětí svobody s horní hranicí přesahující jeden rok nebo přísnější trest. Trestný čin je rovněž trestným činem podléhajícím vydání, pokud se jedná o pokus nebo spolčení ke spáchání trestného činu podléhajícího vydání nebo o účast na tomto trestném činu. Vztahuje-li se žádost na výkon trestu osoby odsouzené za trestný čin podléhající vydání, musí z trestu odnětí svobody zbývat nejméně čtyři měsíce.
Je-li povoleno vydání pro trestný čin podléhající vydání, je rovněž povoleno pro všechny ostatní trestné činy uvedené v žádosti, za které je možno uložit trest odnětí svobody v délce trvání nejvýše jednoho roku, jsou-li splněny všechny ostatní podmínky vydání.
Pro účely tohoto článku se trestný čin považuje za trestný čin podléhající vydání:
a) bez ohledu na to, zda právo dožadujícího a dožádaného státu řadí trestný čin do stejné kategorie trestných činů nebo popisují trestný čin stejnou terminologií,
b) bez ohledu na to, zda se jedná o trestný čin, pro který federální právo Spojených států amerických pouze pro odůvodnění příslušnosti federálního soudu Spojených států požaduje doložení skutečností jako přeprava osob a věcí mezi federálními státy nebo použití pošty či jiných prostředků týkajících se federálního nebo zahraničního obchodu, a
c) bez ohledu na to, zda v trestních věcech z oblasti daní, cel, devizové kontroly a dovozu nebo vývozu zboží stanoví právo dožadujícího a dožádaného státu stejné druhy daní, cel, devizových kontrol nebo dovozu či vývozu vzhledem ke stejnému zboží.
Byl-li trestný čin spáchán mimo území dožadujícího státu, je vydání povoleno s výhradou ostatních použitelných podmínek pro vydání, je-li podle práva dožádaného státu čin spáchaný mimo jeho území za podobných okolností trestný. Není-li podle práva dožádaného státu čin spáchaný mimo jeho území za podobných okolností trestný, může výkonný orgán dožádaného státu podle svého uvážení povolit vydání, jsou-li všechny ostatní podmínky pro vydání splněny.“.
Článek 3
Článek VI odst. 1 Smlouvy o vydávání se nahrazuje následujícím:

„Koná-li se proti vyžadované osobě ve státě dožádaném trestní řízení nebo je-li tam v trestu pro jiný trestný čin, může být vydání odloženo do té doby, až bude trestní řízení skončeno nebo, skončilo-li jejím odsouzením, až bude plně vykonán přisouzený jí trest.“.
Článek 4
Za článek VI Smlouvy o vydávání se vkládá nový článek. Zní následovně:

„Článek VIa
Dočasné předání
Bylo-li vyhověno žádosti o vydání osoby, proti které je vedeno řízení nebo která vykonává trest v dožádaném státě, může dožádaný stát dotčenou osobu dočasně předat dožadujícímu státu za účelem trestního řízení.
Tato předaná osoba je v dožadujícím státě držena ve vazbě a je navrácena dožádanému státu po skončení řízení proti této osobě v souladu s podmínkami dohodnutými mezi dožadujícím a dožádaným státem. Doba strávená ve vazbě na území dožadujícího státu během trestního stíhání v tomto státě může být odečtena od zbývající doby trestu v dožádaném státě.“.
Článek 5
Článek VII Smlouvy o vydávání se nahrazuje následujícím:

„Článek VII
Žádosti o vydání nebo předání ze strany několika států
Obdrží-li dožádaný stát od dožadujícího státu a od jakéhokoli dalšího státu žádosti o vydání téže osoby buď pro týž trestný čin, nebo pro různé trestné činy, rozhodne výkonný orgán dožádaného státu, kterému státu, pokud vůbec, tuto osobu předá.
Obdrží-li Česká republika žádost o vydání od Spojených států amerických a žádost o předání na základě evropského zatýkacího rozkazu pro tutéž osobu buď pro týž trestný čin, nebo pro různé trestné činy, rozhodne příslušný výkonný orgán České republiky, kterému státu, pokud vůbec, tuto osobu předá.
Při rozhodování podle odstavců 1 a 2 zváží dožádaný stát všechny významné okolnosti, včetně mimo jiné následujících:
a) zda byly žádosti podány na základě smlouvy,
b) místa spáchání jednotlivých trestných činů,
c) příslušné zájmy dožadujících států,
d) závažnost trestných činů,
e) státní příslušnost oběti,
f) možnost dalšího vydávání mezi dožadujícími státy a
g) časové pořadí obdržení žádostí od dožadujících států.“.
Článek 6
Článek IX Smlouvy o vydávání se nahrazuje následujícím:

„Článek IX
Dožadující stát zaplatí všechny náklady týkající se překladu extradičních materiálů a dopravy předané osoby. Dožádaný stát zaplatí všechny ostatní náklady vzniklé v tomto státě v souvislosti s řízením o vydání.“.
Článek 7
Článek XI odst. 2 až 4 Smlouvy o vydávání se nahrazují následujícím:

„Žádosti o vydání a podklady se předávají diplomatickou cestou. Je-li osoba, jejíž vydání je požadováno, předběžně zadržena v dožádaném státě, může dožadující stát splnit svou povinnost předat svou žádost o vydání a podklady diplomatickou cestou tím, že předá žádost a podklady velvyslanectví dožádaného státu v dožadujícím státě. V tom případě se den přijetí této žádosti na velvyslanectví považuje za den přijetí dožádaným státem pro účely počítání lhůty, jež musí být dodržena podle odstavce 4 tohoto článku, aby byla umožněna další vazba dotčené osoby.
Žádosti o předběžné zadržení se vedle diplomatické cesty mohou předávat přímo mezi Ministerstvem spravedlnosti České republiky a Ministerstvem spravedlnosti Spojených států amerických. Tyto žádosti se mohou předávat rovněž prostřednictvím Mezinárodní organizace kriminální policie (Interpol).
Osoba, jež bude prozatímně vzata do vazby, bude propuštěna na svobodu, nebude-li do dvou měsíců od jejího zatčení v České republice - anebo ode dne dodání k úřadu do vazby na území Spojených států amerických podána shora zmíněnou diplomatickou cestou řádně doložená žádost o vydání, opatřená níže uvedenými písemnými doklady.“.
Článek 8
Za odstavec 5 článku XI Smlouvy o vydávání se vkládá nový odstavec. Zní následovně:

„Dokumenty s osvědčením nebo razítkem ministerstva spravedlnosti nebo ministerstva zahraničních věcí dožadujícího státu se při vydávacím řízení používají bez dalšího osvědčování, ověřování nebo jiné formy legalizace. „Ministerstvo spravedlnosti“ pro Spojené státy americké znamená Ministerstvo spravedlnosti Spojených států amerických a pro Českou republiku Ministerstvo spravedlnosti České republiky.“.
Článek 9
Za článek XI Smlouvy o vydávání se vkládá nový článek. Zní následovně:

„Článek XIa
Dodatkové informace
Dožádaný stát může od dožadujícího státu požadovat, aby v přiměřené lhůtě, kterou stanoví, předložil dodatkové informace, je-li toho názoru, že poskytnuté informace přiložené k žádosti o vydání nedostačují ke splnění podmínek této Smlouvy.
Tyto dodatkové informace mohou být vyžádány a poskytnuty přímo prostřednictvím Ministerstva spravedlnosti České republiky a Ministerstva spravedlnosti Spojených států amerických.“.
Článek 10
Za nový článek XIa Smlouvy o vydávání se vkládá nový článek. Zní následovně:

„Článek XIb
Citlivé informace obsažené v žádosti
Zamýšlí-li dožadující stát poskytnout zvláště citlivé informace k podpoře své žádosti o vydání, může po konzultaci s dožádaným státem stanovit rozsah ochrany informací dožádaným státem. Nemůže-li dožádaný stát chránit informace požadovaným způsobem, rozhodne se dožadující stát, zda informace přesto poskytne.“.
Článek 11
Za nový článek XIb Smlouvy o vydávání se vkládá nový článek. Zní následovně:

„Článek XIc
Zjednodušené postupy vydávání
Souhlasí-li dotčená osoba s předáním dožadujícímu státu, může dožádaný stát v souladu se zásadami a postupy svého právního řádu předat tuto osobu co nejrychleji bez dalšího řízení. Souhlas hledané osoby může obsahovat i vzdání se ochrany poskytnuté v souladu se zásadou speciality.“.
Článek 12
Za článek XII Smlouvy o vydávání se vkládá nový článek. Zní následovně:

„Článek XIIa
Průvoz
Česká republika může schválit přepravu osoby předávané Spojeným státům americkým třetím státem nebo Spojenými státy americkými třetímu státu přes své území. Spojené státy americké mohou schválit přepravu osoby předávané České republice třetím státem nebo Českou republikou třetímu státu přes své území.
Žádost o průvoz se podává diplomatickou cestou nebo přímo mezi Ministerstvem spravedlnosti České republiky a Ministerstvem spravedlnosti Spojených států amerických. Tyto žádosti se mohou podávat rovněž prostřednictvím Interpolu. Žádost obsahuje popis přepravované osoby a krátkou zprávu o skutečnostech případu. Přepravovaná osoba je během průvozu držena ve vazbě.
Schválení se nepožaduje v případě letecké přepravy, není-li plánováno přistání na území tranzitního státu. V případě neplánovaného přistání může stát, ve kterém se toto přistání uskuteční, požadovat předání žádosti o průvoz podle odstavce 2. Přijata budou všechna nezbytná opatření k zabránění útěku dotčené osoby během průvozu, je-li žádost o průvoz obdržena do 96 hodin od neplánovaného přistání.“.
Článek 13
Za nový článek XIIa Smlouvy o vydávání se vkládá nový článek. Zní následovně:

„Článek XIIb
Trest smrti
Je-li za trestný čin, pro který se žádá o vydání, možné uložit trest smrti podle práva dožadujícího státu a nikoli podle práva dožádaného státu, může dožádaný stát povolit vydání za podmínky, že daná osoba nebude odsouzena k trestu smrti, nebo nemůže-li dožadující stát tuto podmínku splnit z procesních důvodů, za podmínky, že uložený trest smrti nebude vykonán. Přijme-li dožadující stát podmínky vydání podle tohoto článku, musí je dodržet. Nepřijme-li dožadující stát tyto podmínky, může být žádost o vydání zamítnuta.“.
Článek 14
1. Tato Dodatková úmluva se použije pro trestné činy spáchané před jejím vstupem v platnost i po něm.
2. Tato Dodatková úmluva se nepoužije na žádosti o vydání podané před jejím vstupem v platnost, s tou výjimkou, že články 1 až 4 této Dodatkové úmluvy se použijí i na žádosti podané před jejím vstupem v platnost.
Článek 15
Ministerstvo spravedlnosti České republiky a Ministerstvo spravedlnosti Spojených států amerických mohou ve vzájemně dohodnutých termínech mezi sebou konzultovat v souvislosti s vyřizováním jednotlivých případů a za účelem podpory a zlepšování postupů k provádění Smlouvy o vydávání a této Dodatkové úmluvy.
Článek 16
Tato Dodatková úmluva se vykládá v souladu s Dohodou mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií.
Článek 17
1. Tato Dodatková úmluva podléhá ratifikaci a ratifikační listiny budou vzájemně předány, jakmile to bude možné. Tato Dodatková úmluva vstoupí v platnost dnem, kdy vstoupí v platnost Dohoda mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií.
2. Tato Dodatková úmluva pozbude platnosti dnem ukončení platnosti Dohody mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií a používat se bude Smlouva o vydávání, ledaže se Česká republika a Spojené státy americké výměnou diplomatických nót dohodnou, že budou pokračovat v používání některých nebo všech ustanovení této Dodatkové úmluvy.
3. Při podávání či přijímání oznámení ukončujícího platnost Dohody mezi Spojenými státy americkými a Evropskou unií informují Spojené státy americké o takovém oznámení současně i Českou republiku.
NA DŮKAZ UVEDENÉHO níže podepsaní, k tomu náležitě zmocněni, podepsali tuto Dodatkovou úmluvu.
DÁNO v Praze dne 16. května 2006 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a anglickém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
ZA ČESKOU REPUBLIKU:
JUDr. Pavel Němec v. r.
místopředseda vlády
a ministr spravedlnosti
ZA SPOJENÉ STÁTY AMERICKÉ:
William J. Cabaniss v. r.
mimořádný a zplnomocněný velvyslanec
Spojených států amerických
v České republice

1) Smlouva mezi republikou Československou a Spojenými státy Severoamerickými o vzájemném vydávání zločinců podepsaná v Praze dne 2. července 1925 byla vyhlášena pod č. 48/1926 Sb. z. a n. Dodatková úmluva mezi republikou Československou a Spojenými státy americkými o vzájemném vydávání zločinců podepsaná dne 29. dubna 1935 ve Washingtonu byla vyhlášena pod č. 185/1935 Sb. z. a n.
2) Dohoda o vydávání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými podepsaná dne 25. června 2003 ve Washingtonu byla vyhlášena pod č. 6/2010 Sb. m. s.