1490/1948 Ú. l. I
Vyhláška báňského hejtmanství pro zemi Moravskoslezskou v Brně o trhacích pracích na hornických závodech.

1490.
VYHLÁŠKA
báňského hejtmanství pro zemi Moravskoslezskou v Brně
ze dne 10. července 1948
o trhacích pracích na hornických závodech.
Báňské hejtmanství pro zemi Moravskoslezskou v Brně vydává podle § 3, odst. 2 a 4 zákona ze dne 28. března 1928, č. 57 Sb., o zařízení a působnosti báňských úřadů, tuto vyhlášku:

I. Výbušiny a rozněcovadla.*)
§ 1.
(1) V hornictví se smí užívati jen takových výbušin a rozněcovadel, které povolilo báňské hejtmanství.
(2) Není-li trhací práce dále omezena ustanoveními §§ 30 až 35, smí se užívati v uhelných dolech k trhacím pracím v kameni všech povolených výbušin, k trhacím pracím v uhlí jenom výbušin bezpečných jak proti třaskavým plynům tak i proti uhelnému prachu (v dalším krátce „methanity”), a to v množství nepřesahujícím největší přípustný náboj. Největší přípustný náboj pro methanity stanoví báňské hejtmanství.
(3) Je-li kámen prorostlý pásky uhlí, aneb přiléhá-li k uhelné lávce, nesmí se náboj skalní trhaviny přiblížiti k uhlí blíže než 20 cm; jinak platí předpisy pro trhací práci v uhlí. Za prorostlý se pokládá kámen, který v 25 cm, měřeno kolmo na vrstvy, obsahuje více než 5 cm uhlí.
§ 2.
Výbušiny přijímati, dopravovati, uskladňovati, vydávati a znovu je do skladu přejímati smí závodní nebo osoby, jím k tomu výslovně ustanovené. Tyto osoby musí býti oznámeny revírnímu báňskému úřadu, leč by konaly jen práce pomocné; jejich jména buďtež uvedena ve známost na vyhlášce trvale vyvěšené ve skladišti.
§ 3.
Je zakázáno přinášeti na důl jiné výbušiny, než které byly opatřeny držitelem hor, a odnášeti výbušiny z dolu bez povolení vydaného závodním v rámci platných předpisů.
§ 4.
Nalezené výbušiny buďtež neprodleně odevzdány nejbližšímu dosažitelnému dozorci. Závodní musí nález ihned oznámiti revírnímu báňskému úřadu.
§ 5.
(1) Methanity musí se zřetelně odlišovati od trhavin skalních barvou náložek.
(2) Do každé bedničky methanitu musí býti vloženo prohlášení továrny, že trhavina vyhovuje podmínkám výnosu báňského hejtmanství, kterým byla připuštěna pro doly s třaskavými plyny.
(3) Vady v balení nebo jakosti výbušin (na př. vypocování nitroglycerinu, znečištění obalu náložky drobty dynamitového těsta, výpotky vody, na výbušinách obsahujících hygroskopické součástky, špatná přenosnost výbušiny, jevící se v neúplné explosi nálože, mimořádně silný vývin kouřů a jedovatých zplodin a pod.), dále každou pozoruhodnou událost při trhací práci, jako vznícení uhlí, uhelného prachu nebo třaskavých plynů, vyhoření nebo vyvření ran, opakující se selhávky a pod., třeba ihned hlásiti revírnímu báňskému úřadu. Vzorek podezřelé výbušiny třeba zajistiti pro případnou úřední zkoušku. Rovněž tak vadný obal s příp. kontrolním lístkem.
§ 6.
Každý hornický závod musí míti závodní řád o zacházení s výbušinami, který schvaluje revírní báňský úřad.
II. Kdo smí prováděti trhací práce.
§ 7.
(1) Trhací práce na báňském závodě smějí vykonávati jen k tomu zvláště ustanovení palní, kteří nejsou jinak účastni na výdělku havířů, aneb dozorci.
(2) V hloubení jam, při vylamování náraží a strojoven, v překopech, vyjma dovrchní překopy a výlomky (šibíky) v dolech s třaskavými plyny, smí závodní pověřiti výkonem trhací práce také předáky účastné na výdělku předku, vyhovují-li jinak předpisům odstavce 3. Revírní báňský úřad může v odůvodněných případech rozšířiti ustanovení tohoto odstavce na vodorovné třídy s mechanisovaným ražením.
(3) Palním se může státi jen, kdo umí číst a psát, pracoval aspoň tři roky v dole (jde-li o důl s třaskavými plyny, tedy na takovémto dole), z toho aspoň rok jako havíř, a prokázal potřebné znalosti pro trhací práci zkouškou, kterou provede zástupce revírního báňského úřadu. (Jí rovnocennou jest zkouška na horní škole v Ostravě z předpisů pro palní). Mají-li býti dozorci pověřeni trhací prací, musí rovněž prokázati potřebné znalosti stejnou zkouškou, leč by šlo o absolventy horní školy. Jde-li o doly s třaskavými plyny, mohou býti od zkoušky osvobozeni jen absolventi horní školy v Ostravě. Také absolventi vysoké školy báňské (báňští inženýři) mohou bez dalších zkoušek vykonávati trhací práce.
(4) O palních a dozorcích pověřených trhací prací budiž na závodě veden záznam, jenž musí obsahovati údaje o průkazech jejich způsobilosti.
(5) Pro výcvik mohou s povolením závodního vykonávati trhací práci zkušení a spolehliví havíři, avšak jen pod dozorem a odpovědností palního aneb dozorce. Takový rozkaz závodního buď zapsán v záznamu podle odstavce 4, při čemž buď uvedeno jméno palního a dotčeného havíře.
§ 8.
Kromě případu § 7, odst. 5 smějí palnímu při přípravě střelných ran pomáhati havíři, kteří jsou v trhací práci vycvičení; palní musí však býti stále při tom a na jejich práci dozírati. To platí také o zažehování zápalnic. Naproti tomu připravovati roznětné náložky a při elektrickém roznětu připojovati nálože k odpalovacímu vedení a toto k roznětnému strojku a rány odpalovati smí jen palní.
§ 9.
Vyskytne-li se při provozování hor potřeba trhací práce mimo důlní dílo, jako odstřelování základů, bourání komínů, trhání pařezů a pod., musí býti k takovým pracím vyžádáno zvláštní povolení revírního báňského úřadu, jenž případně v dohodě s příslušnými úřady stanoví, kdo smí trhací práci provésti a jaká bezpečnostní opatření třeba učiniti.
III. Jak se trhací práce provádějí.
A. Doprava výbušin na pracovní místo, uložení na pracovním místě, zakládání vývrtů, nabíjení a ucpávání.
Doprava výbušin na pracovní místo.
§ 10.
(1) Je zakázáno nositi v jedné ruce společně výbušiny a otevřené světlo. Acetylenová lampa, opatřená zaskleným krytem, nepovažuje se za uzavřené světlo.
(2) Rozbušky nebo rozněcovadla nesmějí býti vydávány současně s trhavinami jedné a téže osobě; také je nesmí současně nésti jedna a táž osoba na místo, kde se jich má použíti.
Uložení výbušin na pracovním místě.
§ 11.
(1) Trhaviny, potřebné pro střelnou práci na pracovním místě v jedné směně, smějí se ukládati v blízkosti pracovního místa, avšak jen v pevných bednách, zhotovených z fošen aspoň 40 mm silných a opatřených bezpečným zámkem nebo podobnou uzávěrou. Proti krádeži budiž tato spolehlivě zajištěna a tak umístěna, aby byla spolehlivě chráněna proti padajícímu kameni nebo jiným padajícím předmětům, zvláště proti úlomkům při střelbě, aby provozu nepřekážela a byla pod dozorem osoby pověřené střelnou prací. Kromě trhaviny nesmí se do této bedny nic jiného ukládati, leda záznamní kniha předáka-palního.
(2) Musí-li býti na pracovním místě uloženy i rozbušky, musí obdobná bedna s rozbuškami býti umístěna stejně bezpečně ve vzdálenosti nejméně 5 m od bedny s trhavinou.
Zakládání vývrtů.
§ 12.
Vývrty musí býti technicky správně tak založeny, aby trhavina mohla vykonati očekávanou práci a aby rány nevyfoukly, nevyhořely a nezanechaly píšťal. Nesprávně založené vývrty nesmějí býti nabíjeny a odpalovány. Velikost nálože musí býti přiměřená zabírce a pevnosti horniny.
Nabíjení vývrtů.
§ 13.
(1) Před nabíjením a ucpáváním ran se musí osoby na těchto pracích nezúčastněné tak daleko vzdáliti, aby byly bezpečny před neočekávaně vyšlou ranou.
(2) Vývrty smějí se nabíjeti teprve přímo před odpálením.
(3) Roznětné náložky smějí se zhotovovati teprve přímo před použitím.
(4) S výjimkou lisovaného nebo zrněného černého prachu smějí se používati trhaviny jen ve tvaru náložek továrnou dodaných. Trhavina nesmí býti do vývrtu násilím vsunována nebo pěchována.
(5) Nabijáky musí býti ze dřeva a nesmějí míti menší průměr než náložka.
(6) Nabité vývrty se musí odpáliti společně najednou.
Ucpávání vývrtů.
§ 14.
(1) Všechny vývrty musí býti ucpány.
(2) K ucpání smí se použiti jen jílu nebo jiné vhodné hmoty, kterou opatřil držitel hor. Je zakázáno ucpávati nálož uhelným prachem nebo jinými hořlavými hmotami.
(3) Ucpávka musí býti nejméně 50 cm dlouhá. Při vývrtech, kde na ucpávku tato délka nezbývá, třeba vyplniti celý zbytek vývrtu ucpávkou, jejíž délka nesmí býti menší než polovice nálože.
(4) Odpalovati volně ležící náložky i nálože bez ucpávky jest dovoleno jen se zvláštním svolením revírního báňského úřadu od případu k případu.
(5) Před nabíjením ran musí býti z předku odstraněno dobyté uhlí.
(6) Revírní dozorce musí se postarati o to, aby hmoty pro ucpávku byly připraveny blízko pracoviště, na němž se odpaluje.
B. Trhací práce s mezerami v náloži, před nebo za náloží.
Kterých trhavin se smí použíti a kde se smí mezera po nechati.
§ 15.
(1) Trhací práce s mezerami jak v náloži, tak před náloží (mezi náloží a dnem vývrtu) nebo za náloží (mezi náloží a ústím vývrtu) jest přípustná jen při použití dynamitu I nebo dynamitu IZ.
(2) Amonledkových trhavin smí se při mezerové střelbě s mezerou v náloži použíti jen jako vložek mezi náložkami dynamitu, při čemž mezery v náloži musí býti ohraničeny oboustranně aspoň malou náložkou dynamitu.
(3) Při použití samotných amonledkových trhavin nebo methanitu N smí se mezera ponechati jen před nebo za náloží.
Délka mezery.
§ 16.
(1) Mezera v náloži nesmí býti delší než 20 cm. Pro mezery před nebo za náloží toto omezení neplatí.
(2) Budiž dbáno, aby se při nabíjení neucpala mezera drtí a prachem z nevyčištěného vývrtu.
Vložky (úsporné patrony).
§ 17.
(1) Mezery mohou býti vyplněny vhodnými úředně schválenými vložkami (úspornými patronami), jako dutými lepenkovými válci, vložkami křížového průřezu, kostrami z poolověného drátu bez ostrých výčnělků a pod. Používati železných válců nebo jiných tvrdých těles pro vyplnění mezer není přípustné.
(2) Vložky musí ponechávati v mezeře volné spojení rozdělených částí nálože ve směru vývrtu a v dolech s třaskavými plyny musí býti nehořlavé.
Ucpávka.
§ 18.
Ucpávka musí býti stejně dlouhá jako při střelbě s plnou náloží (§ 14, odst. 3).
Odchylky.
§ 19.
Odchylky z ustanovení §§ 15 až 19 (jiný způsob provádění mezerové střelby nebo jiné druhy trhavin) vyžadují zvláštního schválení báňským hejtmanstvím.
C. Roznět.
a) Roznět zápalnicemi.
Vlastnosti upotřebitelných zápalnic.
§ 20.
(1) Zápalnice musí míti přiměřenou roznětnost (schopnost vznítiti rozbušku aneb bez této odpalovanou trhavinu, jako na př. černý prach), musí býti snadno vznětné (lehce zažehovatelné), musí býti — pokud nemají vodotěsného povlaku — aspoň dvojitě opředeny a dobře chráněny proti propálení a vlhkosti povlakem kaolinovým nebo křídovým a dehtováním nebo jiným, aspoň stejně hodnotným způsobem a musí býti co nejodolnější proti ostrým ohybům.
(2) Prachová náplň zápalnice o délce 1 m má hořeti průměrně 120 vteřin, při čemž je přípustna odchylka ± 10 vt. (průměrná rychlost hoření).
(3) Nesmí býti používáno zápalnic starších než 6 měsíců, počítaných ode dne vypravení dotčené zásilky z továrny. Výjimky povoluje revírní báňský úřad.
Úschova zápalnic.
§ 21.
(1) Zápalnice musí býti uloženy v suché dostatečně vzdušné místnosti, kde teplota, pokud lze, nepřekročí + 30° C a neklesne pod + 10° C, a pokud možno v bednách, v nichž byly dodány.
(2) Jakmile zásilka dojde, budiž zjištěno osobou, závodním k tomu výslovně ustanovenou, jsou-li zápalnice suché a zevně nepoškozené.
(3) Z každého, byť i necelého sta kotoučů, buďtež zapáleny 2 kusy 1 m dlouhé, namátkou z různých kotoučů vybrané, jakožto dodatková kontrola zkoušek v továrně již provedených. Případně zjištěné závady buďtež ihned oznámeny dodavateli.
Zkoušení zápalnic přímo před jejich upotřebením.
§ 22.
(1) Do 4 neděl po dodání zápalnic stačí přezkoušeti je zevně tak, že se každý kus narovná protáhnutím sevřenou rukou nebo měkkou látkou, při čemž budiž zjištěno, zda-li je zápalnice úplně suchá, tvrdá a stejnoměrně oblá, není-li zlomena a pod.
(2) Pryžované zápalnice, pokud na ně působila nízká teplota, musí býti před upotřebením uloženy v místnosti přiměřeně teplé nebo aspoň několikráte protaženy sevřenou teplou rukou a učiněny tím ohebnými.
(3) Vadných kusů nesmí býti použito.
(4) Po 4 nedělích od dodání zápalnic budiž kromě zkoušky v odstavci 1 a 2 uvedené ještě zažehnut na zkoušku od každého kotouče kus aspoň 25 cm dlouhý. Tato zkouška budiž opakována, nebyl-li dotčený kotouč spotřebován do týdne od předchozí poslední zkoušky.
(5) Vyskytnou-li se pří zkouškách podle odstavce 4 nepřípustné odchylky od průměrné rychlosti hoření nebo ukáží-li se jiné vady, pak rozhodne závodní, zda a jakým způsobem se dotčeného kotouče zápalnice smí použiti.
Jak se má zacházeti se zápalnicemi při jejich použití.
§ 23.
(1) Délky zápalnic musí býti vyměřeny tak, aby měli palní a jejich pomocníci po zažehnutí poslední zápalnice ještě dosti času uchýliti se bezpečně do úkrytu, nikdy však nesmí býti kratší než 100 cm.
(2) Konce jednotlivých kusů zápalnic musí býti ostrým nožem seříznuty, plocha řezu s prachovou vložkou musí býti zcela odkryta. Konec určený k vsunutí do rozbušky se seřízne kolmo k délce, konec, který má býti zažehnut, se seřízne zpravidla šikmo a rozřízne trochu podélně. Z vývrtů vyčnívající konce zápalnic nesmějí býti svinovány ani skládány a vsunovány do vývrtu.
(3) Zápalnice smí býti zažehovány teprve tehdy, až se při odpalování nezaměstnaní dělníci odeberou do úkrytů anebo na místa stráží (§ 36), a až jsou všechny vývrty připraveny k odpálení a je zajištěn pro zapalující rychlý ústup.
(4) Zažehování musí se díti rychle, a to doutnákem, nasazovacím zapalovačem nebo zapalovačem s výstražným světlem nebo tak, že se na čerstvě seříznutou plochu zápalnice k obnažené prachové duši přiloží hlavička zápalky a ta se rozškrtne.
(5) Tam, kde by na jednoho palního nebo jeho pomocníka připadalo více než 4 současně nebo přímo za sebou jdoucí rozněty, musí se odpalovati elektricky. Užívá-li se při hromadném odpalování většího počtu náloží zažehovacích spojovacích dutinek, považuje se zažehnutí jedné dutinky za jeden roznět.
(6) Odpaluje-li se najednou více náloží, dějž se zažehování v pořadí souhlasném se směrem ústupu. Jestliže palnímu pomáhají pomocníci, musí palní předem přesně stanoviti pořadí, v jakém budou zažehovány jednotlivé zápalnice.
Záznamy.
§ 24.
Pro evidenci lhůt (§ 20, odst. 3) a pro kontrolu vad zjištěných při zkouškách (§ 21, odst. 2 a § 22, odst. 1 a 4) buďtež vedeny na závodě vhodné záznamy.
b) Roznět elektrický.
Kde se musí odpalovati elektricky.
§ 25.
Elektricky musí se odpalovati:
1. V hlubinných dolech, v nichž jest zakázáno používati otevřeného světla,
2. na povrchu v místech, kde je zakázáno používati otevřeného světla,
3. na mokrých předcích a na předcích, z nichž je dlouhá nebo obtížná cesta k úkrytu (na př. v jamách a chodbách s úklonem větším než 30°),
4. v případě § 23, odst, 5.
Odpalovací vedení.
§ 26.
(1) Odpalovací vedení musí býti isolováno proti krátkému spojení nebo isolovaně uloženo.
(2) Každé pracoviště, na němž se odpaluje, musí míti své zvláštní odpalovací vedení. Má-li se trhací práce prováděti současně ve dvou nebo více pracovních místech blízko sebe ležících, musí tyto práce konati jeden palní.
(3) V dolech s nebezpečím bludných proudů musí býti odpalovací vedení isolováno. Kromě toho musí býti učiněna zvláštní opatření, aby rána předčasně nevyšla (na příklad použití štěrbinových palníků, krátké spojení a uzemění náhodných vodičů a pod.).
Palníky.
§ 27.
(1) Při elektrickém odpalování v uhlí smějí býti používány jen mžikové palníky.
(2) Před vydáním k použití v pracovním místě musí býti palníky přezkoušeny na vodivost galvanoskopem nebo ohmmetrem.
Roznětné strojky.
§ 28.
(1) Palní smí používati jen roznětných strojků, které dodá podnikatel hor.
(2) V dolech s třaskavými plyny smí se používati jen strojků schválených báňským hejtmanstvím.
(3) Roznětný strojek a klíč nebo kliku k němu musí palní vždy bezpečně uschovati.
(4) Výkonnost roznětných strojků se musí aspoň jednou za ½ roku na povrchu přezkoušeti odborníkem potvrzeným revírním báňským úřadem.
Odpalování proudem ze sítě.
§ 29.
Používati elektrického proudu ze silnoproudové sítě se smí jen se schválením báňského hejtmanství.
IV. Zvláštní ustanovení pro doly uhelné a takové, kde se mohou vyskytnouti třaskavé plyny.
A. Zkoušení na plyny a uhelný prach před trhací prací a jiná všeobecná ustanovení.
§ 30.
(1) Osoba trhací prací pověřená (§ 7) musí pečlivě prohlédnouti předek, ve kterém se má páliti, na třaskavé plyny a uhelný prach, a to po prvé před nabíjením, po druhé přímo před odpálením a po třetí po odpálení při prohlídce předku. Kromě toho musí palní těsně před odpálením zkoumati přítomnost třaskavých plynů také na místě, odkud odpaluje. Odpalují-li se rány po sobě, musí palní před každým dalším odpalováním ran znovu přezkoušeti předek i místo, odkud odpaluje, na třaskavé plyny. Přiblížil-li se pracovní předek, v němž se má páliti, jinému předku (§ 38, odst. 2) nebo je-li s jiným předkem spojen na př. vrtnou dírou, buďtež oba předky přezkoušeny před pálením na třaskavé plyny.
(2) Zkouška větrů na plyny provádí se indikátory plynů podle návodu vydaného v příslušném připouštěcím výnosu. Pro zkoušky benzinovou větérkou platí ustanovení § 46 nařízení báňského hejtmanství v Brně, č. j. 2536/1932. Před pálením třeba přezkoušeti veškeré prostory na 10 m od místa, kde se má páliti.
(3) Před pálením třeba uhelný prach učiniti neškodným, podle „nařízení báňského hejtmanství v Brně o používání kamenného prachu v dolech s třaskavými plyny proti výbuchům“ ze dne 14. února 1928, č. 1281 z r. 1928 ve znění výnosů jej pozměňujících a doplňujících.
(4) V dolech nebo důlních odděleních, které jsou vyňaty z platnosti nařízení citovaného v předchozím odstavci nebo na které se tato vyhláška nevztahuje, třeba suchý uhelný prach důkladně skropiti na vzdálenost 20 m ve všech směrech od místa pálení.
§ 31.
(1) Jakých výbušin a rozněcovadel se smí v uhlí a v blízkosti uhlí (prorostlině) použíti, stanoví § 1, odst. 2 a 3 této vyhlášky.
(2) V dolech II. třídy nebezpečenství jest trhací práce v uhlí vůbec zakázána.
(3) Při stěnování nesmí se páliti v přibírce stěnových tříd nebo kanálů a ve stropě za účelem vyvolání závalu ve směně, ve které se dobývá uhlí v příslušném rubání. Úlevy povoluje revírní báňský úřad.
B. Omezení trhací práce pro třaskavé plyny, uhelný prach a nepravidelné větrání.
§ 32.
Trhací práce jest dovolena:
1. Na místech, kde se vyskytují třaskavé plyny, není však uhelného prachu, anebo byl-li tento práškováním anebo úplným skropením učiněn neškodným ?
a) v kamenu skalními trhavinami, nedosahuje-li obsah třaskavých plynů 1½%;
b) v kamenu jen methanity při obsahu třaskavých plynů 1½% a více, až výlučně 2½ %;
c) v uhlí v dolech I. třídy nebezpečenství jen methanity, a to jen nedosahuje-li obsah třaskavých plynů 2½%.
2. Na místech, kde jest uhelný prach, jejž nebylo možno práškováním anebo skropením učiniti neškodným:
a) v kamenu jen methanity, a to jen nedosahuje-li obsah třaskavých plynů 1½ %;
b) v uhlí v dolech I. třídy nebezpečenství jen methanity, a to jen nedosahuje-li obsah třaskavých plynů 1½%;
§ 33.
Trhací práce jak skalními trhavinami, tak methanity jest zakázána:
1. Všude, kde větry obsahují 2½% třaskavých plynů a více, dále do vzdálenosti 10 m od hnízd třaskavých plynů tohoto obsahu nebo fukačů.
V místech, kde výrony plynů (fukače) jsou zachyceny a odvádějí se potrubím do výdušného proudu, anebo kde jest zabráněno jejich nebezpečnosti jiným způsobem, může revírní báňský úřad výjimečně povoliti trhací práci i při menší vzdálenosti než 10 m za zvýšených bezpečnostních opatření na př., že smí páliti jen dozorci nebo báňští inženýři, že rány nutno odpalovati jednotlivě, že se musí užívati methanitů apod.
2. V blízkosti zaplynovaných důlních děl na vzdálenost 30 m po větrech a 20 m v ostatních směrech od místa, kde zaplynování počíná.
3. V místech s uhelným prachem a obsahem třaskavých plynů přes 1.5%, v nichž není poprašování povinné, anebo kde při povinném polévání nemohl býti uhelný prach učiněn neškodným; totéž platí pro rubání a třídy, pro které povolí revírní báňský úřad úlevu od povinného skrápění ve smyslu § 59, bod 4 nařízení báňského hejtmanství v Brně, č. j. 2536/1932.
4. V rubání: je-li vývrt vzdálen od závalu méně než 10 m; do kterých přicházejí větry závalem; v nichž se vedou větry úpadně; která jsou větrána jen difusí. Revírní báňský úřad jest oprávněn povoliti úlevy.
Pouze v rubáních s řízeným závalem možno bez zvláštního povolení zakládati a odpalovati střelné rány i blíže než 10 m od závalu, budou-li vedle ostatních předpisů tohoto nařízení dodrženy ještě tyto podmínky:
a) smí se páliti jen za přítomnosti dozorce nebo bánského inženýra, který dbá na technicky správné zakládání vývrtů a provádění střelné práce podle předpisů.
b) páliti se smí pouze methanity,
c) na místě pálení v okruhu 10 m od vývrtu a k závalu tak daleko, jak lze zjistiti, nesmí obsah třaskavých plynů dosáhnouti 1.5%.
Za rubání nepovažují se široké předky a kapsy, t. j. prostory ve sloji pro ukládání kamene z přibírek a jiných prací.
5. V úpadně vedené části proudu dovrchního pole, přesahuje-li jeho svislá výška u dolů první třídy nebezpečenství 10 m, u dolů druhé třídy nebezpečenství 5 m [§ 17, bod 1b) nařízení báňského hejtmanství v Brně č. j. 2536/1932], i v celé další cestě tohoto proudu. V takových případech zakáže závodní střelbu písemně. Revírní báňský úřad může povoliti úlevy z tohoto předpisu.
C. Zvláštní předpisy pro trhací práci v dovrchních dílech.
§ 34.
(1) V dovrchních třídách, v dovrchních překopech a šibících, dokud nejsou proraženy a větrány k vrchnímu patru, i ve směrných a kosmých dílech z nich vybočujících není trhací práce přípustna, dosahuje-li obsah třaskavých plynů 1½% anebo je-li tam uhelný prach, který nebyl učiněn neškodným.
(2) V dovrchních dolů I. třídy nebezpečenství ražených jednoduchým předkem smí se páliti v uhlí i v přibírce kamene před dosažením průchodního větrání proudu i jsou-li splněny podmínky bodu 1 jen methanity a jen do vzdálenosti 150 m od paty dovrchní a nejvýše do 300 m od průchodního větrního proudu.
(3) V dovrchních dolů II. třídy nebezpečenství jest trhací práce před dosažením průchodního větrního proudu zakázána.
(4) Nelze-li docíliti v dovrchních dolů I. i II. třídy nebezpečenství větrního spojení s vrchním patrem předstihem ve sloji pro poruchy, stlaky a j., smí se v nich sice užívati při pálení v kameni i skalních trhavin, avšak jen na vzdálenost 50 m od průchodního větrního proudu; na větší vzdálenost až do 150 m od paty dovrchní a nejvýše do 300 m od průchodního větrního proudu jen methanitů. Na vzdálenost přesahující tyto míry není trhací práce dovolena.
(5) V přibírce kamene v dovrchních ražených s dvojitým předkem v dolech I. i II. třídy nebezpečenství smí se páliti methanity i skalními trhavinami jen, je-li docíleno přerážkou mezi oběma dovrchními řádné větrní spojení a jen v oné dovrchní, jíž jest veden větrní proud vzestupně; přitom nesmí dovrchní přesahovati větrní přerážku, aby nepovstal nad ní „měch“.
(6) V dovrchních překopech a šibících dolů obou tříd nebezpečenství smí se páliti, i jsou-li splněny podmínky bodu 1. skalními trhavinami jen do vzdálenosti 100 m od průchodního větrního proudu. V takových dílech nesmí však páliti předáci (§ 7, odst. 2).
(7) Výjimky z ustanovení tohoto paragrafu povoluje revírní báňský úřad.
D. Omezení trhací práce pro důlní ohně a zápary.
§ 35.
Zápary a ohně dlužno považovati za zaplynovaná důlní díla ve smyslu § 33, bod 2.
V. Ochrana před úlomky.
Stanoviště palního a úkryt pro osádku.
§ 36.
(1) Než palní zažehne zápalnici nebo než při elektrickém roznětu připojí odpalovací vedení k roznětnému strojku, musí se postarati, aby všechny přístupy ku předku, kde se odpaluje, byly lidmi střeženy. Nestačí-li k tomu osádka, musí býti neobsazené příchody zahraženy a na nich vyvěšeny tabulky s nápisem „Nevstupovat! Odpaluje se.“ Palní musí předek opustiti jako poslední.
(2) Odpáliti se smí jen z náležitě zajištěného úkrytu teprve tehdy, až lidé v blízkosti budou varováni hlasitým voláním „Pálím“ a uchýlí se do bezpečí.
(3) Před odpálením zvlášť těžkých ran musí býti dělníci v blízkosti pracující vyzváni, aby se uchýlili do míst, kde jest strop spolehlivě pevný.
(4) Pro každý předek, kde se pálí, určí dozorce stanoviště palního při pálení, bezpečný úkryt, do kterého se dělníci před odpálením uchýlí, a stanoviště stráží, zamezujících přístup k místu pálení. Úkryt a stanoviště palního má býti pokud možno mimo větrní proud odcházející s místa pálení.
(5) Uzavření místa odstřelu smí se zrušiti teprve tehdy, až palní prohlásí, že se smí vstoupiti do předku.
§ 37.
Kde důlní díla neposkytují proti účinkům střelné rány žádnou ochranu, musí býti připraveny úkryty nebo jinaká krycí zařízení.
Nebezpečí z odpalování na blízkých pracovních místech.
§ 38.
(1) Přiblíží-li se dva pracovní předky k sobě na vzdálenost 30 m, nesmí se v nich současně odpalovati a trhací práce v nich musí vykonávati tentýž palní.
(2) Přiblíží-li se čelby na vzdálenost 10 m, musí se ražení jednoho předku zastaviti a přístup k němu uzavříti (§ 36, odst. 1). O přezkoušení zastaveného protipředku na třaskavé plyny platí ustanovení § 30, odst. 1, poslední věta.
(3) Obdobně třeba postupovati, přiblíží-li se čelba jakémukoliv důlnímu dílu, do kterého může střelná rána proraziti.
(4) Při odpalování náloží v místech blízko sebe ležících dlužno si počínati tak, aby při počítání vybuchujících náloží nebyla mýlka možná.
VI. Jak se má osádka chovati po odpálení.
Čekací doba po odpálení.
§ 39.
(1) Odpaluje-li se mžikově více než jedna rána a časově nebo zápalnici více než tři rány, smí se na pracoviště opět vstoupiti teprve 15 minut po odpálení.
(2) Selže-li rána nebo jsou-li o tom pochybnosti, smí se do pracoviště opět vstoupiti teprve po 20 minutách. Tuto vyčkávací lhůtu nutno dodržeti i při neúplném vybuchnutí. Za neúplně vybuchlou ránu nutno považovati takovou, u které bylo při odpálení slyšeti jen slabé třesknutí neb která vybuchla s menším hlukem než obyčejně. Bylo-li po spuštění roznětného strojku slyšeti sykot nebo vychází-li z vrtu kouř nezvyklé (červenavé) barvy, musí se vyčkati aspoň 1½ hodiny.
(3) Čekací doba musí se počítati podle hodinek.
Vstup na pracoviště a postup práce po odpálení.
§ 40.
(1) Po odpálení smí palní dovoliti vstup na pracoviště teprve tehdy, až se kouře vytratí a až prozkoumá účinek ran.
(2) Na pracovišti musí býti potom strop i stěny obtrhány. Během této práce smí být na pracovišti jen palní, předák a lidé jím určení.
§ 41.
(1) Po obtrhání smí se s prací na místě odpálení opět započíti pouze tehdy, až palní toto místo přesně prohlédne a zjistí, že rány neselhaly a zbytky výbušin nezůstaly v hornině vězet.
(2) Nemůže-li to palní do konce směny spolehlivě zjistiti, musí zpraviti na pracovním místě palního následující směny osobně nebo písemným sdělením nebo náčrtkem o tom, kolik ran bylo odpáleno a kde a jak byly vývrty založeny.
Selhané rány.
§ 42.
(1) Jestliže rány selhaly nebo zbytky trhavin zůstaly v hornině vězet, nesmí se pracovati v nebezpečné blízkosti rány.
(2) Selhané nálože a zbytky trhavin uvázlé v hornině smí zneškodniti jen palní, a to způsobem dovoleným podle závodního řádu o zacházení s výbušinami. Jiné nálože nesmějí se při tom současně odpalovati.
(3) Zjistí-li předák selhanou nálož, musí zpraviti příslušného palního. Nepřijde-li palní do konce směny, musí předák osobně ukázati selhanou nálož nebo zbytek trhaviny v hornině předákovi následující směny. Není-li to možno, musí selhanou ránu nebo píšťalu označiti, místo odpálení zahraditi a oznámiti to revírnímu dozorci.
§ 43.
(1) Odstraňují-li se selhané rány a píšťaly, smějí býti v předku jen osoby při tom zaměstnané.
(2) Nemůže-li palní selhanou ránu nebo píšťalu zneškodnili do konce směny, musí ji osobně ukázati palnímu z následující směny. Není-li to možno, musí selhanou ránu nebo píšťalu označiti, místo odpálení zahraditi a oznámiti to revírnímu dozorci.
§ 44.
(1) Je zakázáno nálože zcela nebo zčásti vyškrabávati nebo vyvrtávati a píšťaly provrtávati.
(2) Píšťaly se smějí znovu nabíjeti jen, aby se odstranily zbytky trhaviny. To se smí státi, až se stěny vývrtu úplně ochladí.
VII. Trhací práce v hloubení jam.
§ 45.
O trhací práci v hloubení jam platí ustanovení §§ 1 až 44 se změnami, které vyplývají z §§ 46 až 50.
§ 46.
(1) Roznětné náložky se nemusí zhotovovati na dně jámy, je-li její dno málo prostorné nebo jáma příliš mokrá. V pochybných případech rozhodne revírní báňský úřad.
(2) Nepřipravují-li se roznětné náložky na dně jámy, smí se tak díti jen na vhodném místě na povrchu nebo na mezipatře, bezpečném také proti nahodilému roznětu palníků elektrickým proudem.
§ 47.
Výbušiny se musí na dno jámy dopravovati v uzavřených brašnách. Roznětné náložky, jsou-li donášeny na spodek jámy, buďtež uloženy ve zvláštní brašně nebo v pouzdře.
§ 48.
(1) Před započetím nabíjení ran musí býti vypjat elektrický proud pro pohon strojů i pro osvětlování dna jámy.
(2) Při spojování elektrovodných drátů a připojování na odpalovací kabel smějí býti přítomny mimo palního jen osoby, nejnutněji potřebné. Palní musí opustiti dno jámy jako poslední.
(3) Odpáliti nálože smí jen palní sám, a to s povrchu nebo i mezipatra.
§ 49.
(1) Pro odpalování musí být připraven zvláštní kabel.
(2) Před odpálením musí palní zkoušeti kabel ohmmetrem.
§ 50.
Po odpálení smí se s prací na dně jámy započíti teprve, až palní prozkoumá účinek ran.
VIII. Trhací práce způsobem „Cardox“.
Zařízení k trhací práci „Cardox“.
§ 51.
K trhací práci podle způsobu „Cardox“ smí se používati pouze nábojnic, ohřívačů a jiného příslušenství k tomu účelu dodaných a úředně připuštěných.
Místnost pro plnění nábojnic.
§ 52.
(1) Nábojnice musí se upravovati a plnili podle návodu dodací firmy ve vhodné místnosti, která musí býti oddělena od prostor užívaných pro jiné účely. V této místnosti nesmí býti žádný hořlavý materiál mimo onoho, kterého je zapotřebí pro plnění a zapalování. Kouření budiž vývěskou zakázáno a potřebné prostředky ku zdolání ohně buďtež připraveny.
(2) V místnosti pro plnění nábojnic musí býti vyvěšen návod pro plnění a zejména údaje o nutné váze náplně kysličníku uhličitého pro každý typ nábojnic.
Nábojnice.
§ 53.
(1) Nábojnice musí býti před vydáním k použití roztříděny podle elektrického odporu tak, aby ve skupině nábojnic, které mají býti současně odpáleny, nebyly rozdíly elektrického odporu větší než 1 ohm.
(2) Nábojnice musí býti dobře těsněny a plněny kysličníkem uhličitým v množství podle § 52, odst. 2.
(3) Naplněné nábojnice nesmějí býti vystaveny delšímu působení slunečních paprsků a musí býti chráněny před účinky také jiných tepelných zdrojů (topná tělesa a pod.). Ukládati naplněné nábojnice na místech frekventovaných nebo v místech nebezpečných ohněm, jakož i v místech nedostatečně větraných není dovoleno.
(4) K dopravě do dolu a z dolu musí býti použito zřetelně označených normálních důlních vozů, ve kterých se nesmí současně nic jiného dopravovati.
§ 54.
Na místo spotřeby smí býti dopravováno jen tolik nábojnic, kolik jich bude zapotřebí pro nejbližší směnu. Jestliže některé nábojnice zůstanou po skončení směny nespotřebovány, mohou býti uschovány v dole až do příští směny, ne však déle než 48 hodin a musí býti uskladněny na vhodném místě, které určí závodní nebo jím určený dozorce.
§ 55.
(1) O plnění nábojnic, dodávce do dolu a vrácení z dolu musí býti vedeny přesné evidenční záznamy (pro kontrolu, zda jsou řádně plněny, zda nezůstanou neodpálené nábojnice v dole, pro kontrolu selhaných ran a pro zjištění počtu použití jednotlivých nábojnic).
(2) Jakmile se na nábojnici zpozoruje vydutí nebo jiná deformace, musí býti nábojnice z dalšího používání vyloučena; také nábojnice s uraženými záchyty nesmí se používati.
Oprávnění k provádění trhací práce.
§ 56.
O oprávnění k provádění trhací práce platí § 7 až 9 této vyhlášky s tou změnou, že trhací práci způsobem „Cardox“ mohou všude prováděti předáci, kteří s úspěchem složí zkoušku palních a vyhovují i jinak podmínkám § 7, odst. 3.
Zakládání vývrtů.
§ 57.
Vývrt musí býti tak prostorný, aby nábojnice mohla býti do něho vložena bez použití násilí.
§ 58.
Vývrty mohou býti vrtány a nabíjeny před brázděním, avšak se spojováním nábojnic a připojováním k odpalovacímu vedení smí palní započíti, když všechny osoby odejdou s místa pálení do úkrytu (§ 36, odst. 4).
Roznět a zkoušky na třaskavé plyny a kysličník uhličitý.
§ 59.
(1) Ustanovení této vyhlášky o elektrickém roznětu a o zkoušení na třaskavé plyny (§§ 26, 28 a 29 a § 30, odst. 1 a 2) platí tu obdobně.
(2)V úpadně ražených dílech musí býti po odpálení při povinné prohlídce palním (§ 30) přezkoušeno na kysličník uhličitý.
Omezení trhací práce pro třaskavé plyny.
§ 60.
Trhací práce v uhelných dolech I. i II. třídy nebezpečenství jest zakázána v zaplynovaných místech, za něž se považují:
a) místa, v nichž bylo zjištěno 2½% i více třaskavých plynů a všechny důlní prostory v okruhu 20 m od takových míst,
b) předky, v nichž se do vzdálenosti 10 m od místa pálení vyskytují hnízda třaskavých plynů s obsahem 2½% a více anebo fukače, i tehdy, jestliže obsah třaskavých plynů v předku samém nedosahuje 2½%.
§ 61.
(1) V dovrchních chodbách, v dovrchních překopech a v šibících, jež nedosáhly průchodního větrání anebo ve směrných a kosmých dílech z nich vybočujících, smí se stříleti jen, nedosahuje-li obsah třaskavých plynů 1½%.
(2) V dovrchních, ražených jednoduchým předkem smí se stříleti v uhlí i přibírce kamene před dosažením průchodního větrního proudu, i je-li splněna podmínka odstavce 1, jen do vzdálenosti 150 m od paty dovrchní a nejvýše do 300 m od průchodního větrního proudu.
(3) Výjimky z ustanovení odstavců 1 a 2 povoluje revírní báňský úřad.
Ochrana před úlomky a vstup na pracoviště po pálení.
§ 62.
Ustanovení této vyhlášky o ochraně před úlomky a o tom, jak se má osádka chovati po odpálení (§§ 36 až 41) platí obdobně.
IX. Přechodná a závěrečná ustanovení.
Předpisy pro službu palních.
§ 63.
(1) Báňský podnikatel musí vypracovati podle této vyhlášky a revírnímu báňskému úřadu ke schválení předložiti předpisy pro službu palních.
(2) Závodní musí každému palnímu prokazatelně vydati schválené předpisy pro službu palních, jež kromě toho musí býti stále vyvěšeny v zápisně.
Zrušení dosavadních předpisů.
§ 64.
Touto vyhláškou zrušují se výnosy:
a) báňského hejtmanství v Brně:
1. ze všeob. hornopolicejního nařízení ze dne 5. dubna 1897, č. j. 759 celý oddíl VII (§§ 88 až 113) ve znění doplněném výnosy ze dne 13. listopadu 1899, č. j. 3051, ze dne 9. října 1911, č. j. 5941 a ze dne 20. dubna 1914, č. j. 2361/I,
2. z nařízení o ochraně uhelných dolů proti výbuchům třaskavých plynů a uhelného prachu ze dne 2. května 1932, č. j. 2536 celý oddíl IV. (§§ 49 až 56) ve znění pozměněném výnosy č. j. 3152/1936, 4345/1942, 1422/1944 a 2191/1944,
3. výnos ze dne 30. dubna 1929, č. j. 2831/29 o mezerové střelbě;
b)revírního báňského úřadu v Ostravě:1. č. j. 10.719ze dne 19. srpna 1914,2. č. j. 15.011ze dne 31. října 1924,3. č. j. 8.918ze dne 1. července 1927,4. č. j. 6.179ze dne 3. prosince 1940,5. č. j. 7.085ze dne 16. srpna 1941,6. č. j. 5.798ze dne 8. prosince 1942,7. č. j. 2.907ze dne 3. července 1943,8. č. j. 5.739/43ze dne 21. ledna 1944,9. č. j. 453ze dne 18. února 1944,10. č. j. 5.869ze dne 22. prosince 1944;c)revírního báňského úřadu v Brně:1. č. j. 8.906/44ze dne 30. prosince 1944,2. č. j. 4.859/47ze dne 11. září 1947,
Výjimky.
§ 65.
Výjimky z této vyhlášky povoluje, pokud v ní není jinak stanoveno, báňské hejtmanství.
Trestní ustanovení.
§ 66.
Přestupky této vyhlášky se trestají podle zákonných ustanovení (§§ 172, 240 a 250 ob. zák. hor.).
Účinnost.
§ 67.
Tato vyhláška nabývá účinnosti 30 dnů po vyhlášení.

Báňský hejtman:
Ing. J. Kania v. r.

*) V této vyhlášce se označují „trhaviny“ a „třaskaviny“ společným názvem „výbušiny“. K trhavinám náleží dynamit, gelatine-donarít, dynamon, methanit N a j.
K třaskavinám se počítají rozbušky, elektrické ostré palníky a jiné.
Rozněcovadla jsou elektrické palníky a zápalnice (doutnáky).
Rozbuška s elektr. palníkem složená se označuje jako elektr. ostrý palník.
„Skalní“ trhavinou označuje se brisantní trhavina, která není bezpečná proti třaskavým plynům a uhelnému prachu.