62/1974 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Smlouvě o zákazu umisťování jaderných zbraní a jiných zbraní hromadného ničení na dně moří a oceánů a v jeho podzemí

62
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 29. března 1974
o Smlouvě o zákazu umisťování jaderných zbraní a jiných zbraní hromadného ničení na dně moří a oceánů a v jeho podzemí

Rezolucí Valného shromáždění Organizace spojených národů ze dne 7. prosince 1970 byla přijata Smlouva o zákazu umisťování jaderných zbraní a jiných zbraní hromadného ničení na dně moří a oceánů a v jeho podzemí.
Jménem Československé socialistické republiky byla Smlouva podepsána v Moskvě, Washingtonu a Londýně dne 11. února 1971.
Se Smlouvou vyslovilo souhlas dne 8. října 1971 Federální shromáždění Československé socialistické republiky a president republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly uloženy u depozitářů Smlouvy, vlády Svazu sovětských socialistických republik, vlády Spojených států amerických a vlády Velké Británie, dne 11. ledna 1972.
Smlouva vstoupila v platnost na základě svého článku X odstavce 3 dnem 18. května 1972 a tímto dnem vstoupila rovněž v platnost pro Československou socialistickou republiku.
Český překlad Smlouvy se vyhlašuje současně.

Ministr:
Ing. Chňoupek v. r.


SMLOUVA
o zákazu umisťování jaderných zbraní a jiných zbraní hromadného ničení na dně moří a oceánů a v jeho podzemí
Smluvní státy této Smlouvy,
uznávajíce společný zájem lidstva na pokroku v průzkumu a využívání dna moří a oceánů pro mírové účely,
berouce v úvahu, že zabránění závodům v jaderném zbrojení na dně moří a oceánů slouží zájmům zachování světového míru, snižuje mezinárodní napětí a posiluje přátelské vztahy mezi státy,
přesvědčeny o tom, že tato Smlouva je krokem na cestě k vyloučení dna moří a oceánů i jeho podzemí ze závodů ve zbrojení,
přesvědčeny o tom, že tato Smlouva je krokem ke smlouvě o všeobecném a úplném odzbrojení pod přísnou a účinnou mezinárodní kontrolou a odhodlány pokračovat za tím účelem v jednáních,
přesvědčeny o tom, že tato Smlouva přispěje k realizaci cílů a zásad Charty Organizace spojených národů způsobem slučujícím se se zásadami mezinárodního práva a neporušujícím svobodu volného moře,
dohodly se na tomto:
Článek I
1. Smluvní státy této Smlouvy se zavazují neinstalovat a nerozmisťovat na dně moří a oceánů, jakož i v jeho podzemí, mimo vnější hranici pásma mořského dna definovaného v článku II, jakékoliv jaderné zbraně nebo jakékoliv jiné druhy zbraní hromadného ničení, jakož i stavby, odpalovací zařízení a jakékoliv jiné objekty zvláště určené pro skladování, zkoušení nebo používání takových zbraní.
2. Závazky obsažené v odstavci 1 tohoto článku platí rovněž o pásmu mořského dna, o němž je zmínka v témže odstavci s výjimkou toho, že v mezích takového pásma mořského dna se tyto závazky nevztahují ani na pobřežní stát, ani na mořské dno pod jeho pobřežními vodami.
3. Smluvní státy této Smlouvy se zavazují nepomáhat, nepodporovat a nevybízet kterýkoliv jiný stát k uskutečňování činnosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku a neúčastnit se jakýmkoli jiným způsobem takové činnosti.
Článek II
Pro účely této Smlouvy se vnější hranice pásma mořského dna uvedená v článku I shoduje s dvanáctimílovou vnější hranicí pásma zmíněnou v části II Úmluvy o pobřežních vodách a pásmu přilehlém, jež byla podepsána 29. dubna 1958 v Ženevě, a bude měřena v souladu s ustanoveními oddílu II, části I této Úmluvy a v souladu s mezinárodním právem.
Článek III
1. Každý smluvní stát této Smlouvy má v zájmu dosažení cílů a dodržování ustanovení této Smlouvy právo kontrolovat pozorováním činnost jiných smluvních států této Smlouvy na dně moří a oceánů, jakož i v jeho podzemí mimo hranici pásma uvedeného v článku I za podmínky, že toto pozorování nebude překážet takové činnosti.
2. Zůstanou-li po takovém pozorování opodstatněné pochybnosti o plnění závazků převzatých na základě této Smlouvy, pak se smluvní stát této Smlouvy, jenž má tyto pochybnosti, konzultuje se smluvním státem odpovědným za činnost vyvolávající tyto pochybnosti za účelem jejich odstranění. Pokud pochybnosti zůstávají i nadále, pak smluvní stát, jenž má tyto pochybnosti, informuje ostatní smluvní státy a zainteresované strany spolupracují na takových dalších kontrolních opatřeních, o nichž může být dosaženo dohody, včetně příslušné inspekce objektů, staveb, instalací a jiných zařízení, u nichž lze opodstatněně předpokládat, že budou takového druhu, jaký je uveden v článku I. Takových konzultací a takové spolupráce se mají právo zúčastnit smluvní státy nacházející se v oblasti takové činnosti, včetně kteréhokoliv pobřežního státu a kteréhokoliv jiného účastníka Smlouvy, který o to požádá. Po dokončení dalších kontrolních opatření rozešle smluvní stát, který dal k těmto opatřením podnět, příslušnou zprávu ostatním smluvním státům.
3. Není-li možné pozorováním objektu, stavby, instalace nebo jiného zařízení identifikovat stát odpovědný za činnost vyvolávající opodstatněné pochybnosti, pak smluvní stát, jenž má tyto pochybnosti, uvědomí a obrátí se s příslušnými dotazy na smluvní státy v oblasti takové činnosti, jakož i na kterýkoliv jiný smluvní stát. Bude-li těmito dotazy zjištěno, že odpovědnost za takovou činnost má určitý smluvní stát, pak se tento smluvní stát konzultuje a spolupracuje s jinými smluvními státy, jak je ustanoveno v odstavci 2 tohoto článku. Nelze-li pomocí těchto dotazů identifikovat stát odpovědný za takovou činnost, pak dotazující se smluvní stát může přistoupit k dalším kontrolním opatřením, včetně inspekce, přičemž tento stát pozve k účasti smluvní státy v oblasti takové činnosti, včetně kteréhokoliv pobřežního státu, jakož i jiného smluvního státu přejícího si spolupracovat.
4. Pokud konzultace a spolupráce stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku neodstranily pochybnosti týkající se uvedené činnosti a nadále zůstávají závažné pochybnosti, pokud jde o plnění závazků převzatých na základě této Smlouvy, pak smluvní stát může v souladu s ustanoveními Charty Organizace spojených národů postoupit záležitost Radě bezpečnosti, která může podniknout kroky v souladu s Chartou.
5. Kontrola na základě tohoto článku může být prováděna kterýmkoliv smluvním státem jeho vlastními prostředky nebo za úplné či částečné podpory kteréhokoliv jiného smluvního státu, anebo prostřednictvím příslušných mezinárodních opatření v rámci Organizace spojených národů a v souladu s její Chartou.
6. Kontrolní činnost na základě této Smlouvy nesmí překážet činnosti jiných smluvních států a musí být prováděna s patřičným ohledem na práva uznaná podle mezinárodního práva, včetně svobody volného moře a práv pobřežních států, pokud jde o průzkum a využití jejich pevninské mělčiny.
Článek IV
Nic v této Smlouvě nemá být interpretováno tak, aby to podporovalo nebo prejudikovalo stanovisko kteréhokoliv smluvního státu vůči existujícím mezinárodním úmluvám, včetně Úmluvy o pobřežních vodách a pásmu přilehlém z roku 1958 nebo vůči právům či pretenzím, které může takový smluvní stát uplatňovat, anebo vůči uznání nebo neuznání práv či nároků uplatňovaných kterýmkoliv jiným státem ve vztahu k jeho pobřežním vodám, zahrnujícím mimo jiné pobřežní vody a pásma přilehlá, nebo ve vztahu ke dnu moří a oceánů, včetně pevninské mělčiny.
Článek V
Účastníci této Smlouvy se zavazují, že budou v duchu dobré vůle pokračovat v jednáních o dalších opatřeních v oblasti odzbrojení s cílem zabránit závodům ve zbrojení na dně moří a oceánů a v jeho podzemí.
Článek VI
Kterýkoliv smluvní stát může navrhnout změny v této Smlouvě. Pro každý smluvní stát, jenž změny přijme, vstupují v platnost, jakmile budou přijaty většinou smluvních států této Smlouvy, a poté pro každý zbývající smluvní stát dnem, kdy tyto změny přijme.
Článek VII
Po pěti letech od vstupu této Smlouvy v platnost bude v Ženevě (Švýcarsko) uspořádána konference smluvních států Smlouvy, aby posoudila účinnost této Smlouvy s cílem ujistit se, že zásady preambule a ustanovení této Smlouvy jsou plněny. Toto přezkoumání vezme v úvahu jakýkoliv relevantní technologický rozvoj. Tato konference rozhodne v souladu s názory většiny těch smluvních stran, které se jí zúčastní, zda a kdy bude svolána další konference.
Článek VIII
Každý smluvní stát této Smlouvy má při výkonu své státní svrchovanosti právo odstoupit od Smlouvy, jestliže rozhodne, že mimořádné okolnosti související s obsahem této Smlouvy ohrozily svrchované zájmy jeho země. O svém odstoupení uvědomí tři měsíce předem všechny ostatní smluvní státy této Smlouvy a Radu bezpečnosti Organizace spojených národů. Takové sdělení musí obsahovat prohlášení o mimořádných okolnostech, o kterých tento stát soudí, že ohrozily jeho svrchované zájmy.
Článek IX
Ustanovení této smlouvy se v žádném případě nedotýkají závazků převzatých smluvními státy této Smlouvy na základě mezinárodních dohod o zřízení pásem bez jaderných zbraní.
Článek X
1. Tato Smlouva je otevřena k podpisu všem státům. Kterýkoliv stát, který nepodepíše tuto Smlouvu před jejím vstupem v platnost podle odstavce 3 tohoto článku, může k ní kdykoliv přistoupit.
2. Tato Smlouva podléhá ratifikaci států, které ji podepsaly. Ratifikační listiny a listiny o přístupu budou uloženy u vlád Svazu sovětských socialistických republik, Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a Spojených států amerických, které se určují za depozitární vlády.
3. Tato Smlouva vstoupí v platnost dnem uložení ratifikačních listin dvaadvaceti vládami, včetně vlád určených za depozitární vlády této Smlouvy.
4. Pro státy, jejichž ratifikační listiny nebo listiny o přístupu budou uloženy po vstupu této Smlouvy v platnost, nabude Smlouva platnosti dnem uložení jejich ratifikačních listin nebo listin o přístupu.
5. Depozitární vlády neprodleně uvědomí vlády všech signatárních a přistupujících států o datu každého podpisu, o datu uložení každé ratifikační listiny nebo listiny o přístupu, o datu vstupu této Smlouvy v platnost, jakož i o jiných sděleních, která obdrží.
6. Tato Smlouva bude zaregistrována depozitárními vládami podle článku 102 Charty Organizace spojených národů.
Článek XI
Tato Smlouva, jejíž ruský, anglický, francouzský, španělský a čínský text jsou stejně autentické, bude uložena v archívech depozitárních vlád. Náležitě ověřené kopie této Smlouvy budou depozitárními vládami předány vládám všech států, které Smlouvu podepsaly nebo k ní přistoupily.
Na důkaz toho níže podepsaní, kteří k tomu byli řádným způsobem zmocněni, tuto Smlouvu podepsali.
Dáno v trojím vyhotovení ve městech Moskvě, Londýně a Washingtoně dne jedenáctého února roku tisícího devítistého sedmdesátého prvního.