32/2016 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí, kterým se vyhlašuje konsolidovaný text Dohody o mezinárodních přepravách zkazitelných potravin a o specializovaných prostředcích určených pro tyto přepravy (ATP) 

32
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí,
kterým se nahrazuje sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 3/2014 Sb. m. s. o sjednání Dohody o mezinárodních přepravách zkazitelných potravin a o specializovaných prostředcích určených pro tyto přepravy (ATP)

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že na zasedáních Pracovní skupiny pro přepravu zkazitelných potravin Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů v letech 2013 a 2014 byly přijaty změny a doplňky Dohody o mezinárodních přepravách zkazitelných potravin a o specializovaných prostředcích určených pro tyto přepravy (ATP), přijaté v Ženevě dne 1. září 1970.
Změny a doplňky Dohody vstoupily v platnost podle článku 18 odst. 6 Dohody dne 30. září 2015 a tímto dnem vstoupily v platnost i pro Českou republiku.
Anglické znění konsolidovaného textu Dohody ATP a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
DOHODA O MEZINÁRODNÍCH
PŘEPRAVÁCH ZKAZITELNÝCH POTRAVIN
A O SPECIALIZOVANÝCH PROSTŘEDCÍCH
URČENÝCH PRO TYTO PŘEPRAVY (ATP)
PŘEDMLUVA
Dohoda o mezinárodních přepravách zkazitelných potravin a o specializovaných prostředcích určených pro tyto přepravy (ATP) uzavřená v Ženevě 1. září 1970 vstoupila v platnost 21. Listopadu 1976.
Dohoda a její přílohy jsou od doby jejího vstupu v platnost pravidelně měněny a doplňovány Pracovní skupinou (WP.11) Výboru pro vnitrozemskou dopravu Evropské hospodářské komise.
Územní platnost
ATP je dohodou mezi státy a není stanoven žádný společný donucovací orgán. Silniční kontroly jsou v praxi prováděny smluvními stranami a žádné spory nemohou být výsledkem právních postihů národními orgány provinilců porušujících národní předpisy. ATP sama nepředpisuje žádné sankce. V době publikace jsou smluvními státy: Albánie, Andora, Azerbajdžán, Bělorusko, Belgie, Bosna a Hercegovina, Bulharsko, Česká Republika, Černá Hora, Dánsko, Estonsko, Finsko, Francie, Gruzie, Holandsko, Chorvatsko, Irsko, Itálie, Kazachstán, Kyrgyzstán, Lotyšsko, Litva, Luxemburg, Maďarsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Maroko, Moldavsko, Monako, Německo, Norsko, Polsko, Portugalsko, Rakousko, Rumunsko, Ruská Federace, Řecko, Saudská Arábie, Srbsko, Slovensko, Slovinsko, Španělsko, Švédsko, Spojené království, Spojené Státy Americké, Tádžikistán, Tunisko, Turecko, Ukrajina, Uzbekistán.
ATP se vztahuje na přepravy probíhající po území nejméně dvou výše uvedených smluvních států. Kromě toho množství zemí převzalo ATP za základ svých národních předpisů.
Dodatečné praktické informace
Jakýkoliv dotaz týkající se uplatnění ATP musí být směřován relevantnímu příslušnému orgánu. Dodatečné informace mohou být též získány na webových stranách Evropské hospodářské komise, Dopravní divize, na následující stránce:
http://www.unece.org/trans/main/wp11/atp.html
Tyto průběžně doplňované informace obsahují:
- Stav ATP
- Depozitární sdělení (např. nové smluvní strany, změny, nebo opravy právních textů)
- Publikační údaje (opravy, publikace nových změn)
- Seznam a detaily pověřených autorit a Zkušebních stanic ATP.
Dále uvedený text obsahuje vlastní dohodu a její přílohy s nejnovějšími změnami platnými od 30. září 2015.
Změny nebo opravy v Dohodě, které vstoupily v platnost v minulém vydání této publikace, jsou v Článku 1; Přílohy 1, oddíl 4; Přílohy 1, Dodatku 1, oddíly 3 a 6; Přílohy 1, Dodatku 2, oddíly 4.3.2, 6.3, 7 a 8; Přílohy 1, dodatku 3A a dodatku 3B; Přílohy 1, Dodatku 4 a Přílohy 2, Dodatku 1.
OBSAH
 StranaDOHODA O MEZINÁRODNÍCH PŘEPRAVÁCH ZKAZITELNÝCH POTRAVIN A O SPECIALIZOVANÝCH PROSTŘEDCÍCH URČENÝCH PRO TYTO PŘEPRAVY (ATP)6Příloha 1  DEFINICE A NORMY SPECIALIZOVANÝCH PROSTŘEDKŮ PRO PŘEPRAVU ZKAZITELNÝCH POTRAVIN131. Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek132. Chlazený dopravní nebo přepravní prostředek133. Chladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek144. Vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek14Příloha 1, dodatek 1  Ustanovení o kontrole izotermických, chlazených, chladících a mrazících a vyhřívacích dopravních nebo přepravních prostředků z hlediska jejich souladu s normami předepsanými v této příloze15Příloha 1, dodatek 2  Metody a postupy měření a kontroly izolačních vlastností a účinnosti chladících nebo vytápěcích zařízení specializovaných dopravních a přepravních prostředků určených k přepravě zkazitelných potravin191. Definice a obecná ustanovení192. Izolační vlastnosti zařízení203. Účinnost tepelného zařízení dopravních a přepravních prostředků244. Postup pro měření skutečného chladícího výkonu Wo chladící jednotky při odmraženém výparníku275. Kontrola izolačních vlastností dopravních a přepravních prostředků v provozu306. Kontrola účinnosti tepelných zařízení dopravních a přepravních prostředků v provozu317. Postup pro měření výkonu mechanických více-teplotních chladících jednotek a dimenzovaných více-komorových dopravních a přepravních prostředků338. Protokoly o zkoušce37Vzory protokolů o zkoušceVZOR č. 1 A38VZOR č. 1 B39VZOR č. 2 A41VZOR č. 2 B43VZOR č. 345VZOR č. 4 A43VZOR č. 4 B48VZOR č. 4 C51VZOR č. 553VZOR č. 656VZOR č. 759VZOR č. 861VZOR č. 963VZOR č. 1065 Příloha 1, dodatek 370A. Vzor tiskopisu osvědčení o tom, že dopravní nebo přepravní prostředek vyhovuje, jak je stanoveno v příloze 1, dodatku 1 v odstavci 370B. Certifikační štítek osvědčující, že dopravní nebo přepravní prostředek vyhovuje, jak je uvedeno v příloze 1, dodatku 1 v odstavci 373Příloha 1, dodatek 4  Rozlišovací značky na specializovaných dopravních přepravních prostředcích76 Příloha 2  VÝBĚR DOPRAVNÍHO NEBO PŘEPRAVNÍHO PROSTŘEDKU A TEPLOTNÍ PODMÍNKY PRO PŘEPRAVU HLUBOKO ZMRAZENÝCH A ZMRAZENÝCH POTRAVIN78Příloha 2, dodatek 1  Monitorování teplot vzduchu při přepravě hluboko zmrazených potravin80 Příloha 2, dodatek 2  Postup pro výběr vzorků a měření teplot při přepravě zchlazených, zmrazených a hluboko zmrazených zkazitelných potravin82Příloha 3  VÝBĚR DOPRAVNÍHO NEBO PŘEPRAVNÍHO PROSTŘEDKU A TEPLOTNÍ PODMÍNKY, KTERÉ SE MUSÍ DODRŽET PRO PŘEPRAVU CHLAZENÝCH POTRAVIN 86
DOHODA O MEZINÁRODNÍCH PŘEPRAVÁCH ZKAZITELNÝCH POTRAVIN A O SPECIALIZOVANÝCH PROSTŘEDCÍCH URČENÝCH PRO TYTO PŘEPRAVY (ATP)
SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI zlepšit podmínky pro zachování jakosti zkazitelných potravin po dobu jejich přepravy, zejména v mezinárodním obchodu,
MAJÍCE ZA TO, že zlepšení těchto podmínek může přispět k rozvoj obchodu se zkazitelnými potravinami,
DOHODLY SE takto:
Kapitola I
SPECIALIZOVANÉ DOPRAVNÍ A PŘEPRAVNÍ PROSTŘEDKY
Článek 1
Dopravní a přepravní prostředky pro mezinárodní přepravu zkazitelných potravin, které neodpovídají definicím a normám stanoveným v příloze 1 této Dohody, nesmějí být označovány jako „izotermické“, „chlazené“, „chladící a mrazící“ nebo „vyhřívací“.
Článek 2
Smluvní strany přijmou nezbytná opatření pro to, aby se podle ustanovení dodatků 1, 2, 3 a 4 k příloze 1 této Dohody kontrolovalo a ověřovalo, zda dopravní a přepravní prostředky uvedené v článku 1 této Dohody vyhovují uvedeným normám. Každá smluvní strana uzná platnost osvědčení o tom, že dopravní nebo přepravní prostředky vyhovují uvedeným normám, které byly vydány podle přílohy 1, dodatku 1 odstavce 4 této Dohody příslušným orgánem jiné smluvní strany. Každá smluvní strana může uznat platnost osvědčení vydaných podle přílohy 1, dodatků 1 a 2 této Dohody příslušným orgánem státu, který není smluvní stranou této Dohody.
Kapitola II
POUŽITÍ SPECIALIZOVANÝCH DOPRAVNÍCH A PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ PRO MEZINÁRODNÍ PŘEPRAVU URČITÝCH ZKAZITELNÝCH POTRAVIN
Článek 3
1. Ustanovení článku 4 této Dohody se použije při každé přepravě na účet třetích osob nebo vlastní účet vykonané výhradně - podle ustanovení odstavce 2 tohoto článku - železniční nebo silniční dopravou nebo jejich kombinací,
- hluboko zmrazených a zmrazených potravin,
- potravin vyjmenovaných v příloze 3, této Dohody, i když nejsou hluboko zmrazené ani zmrazené,
jestliže místo, kde zboží anebo přepravní prostředek, v němž se přepravuje, je nakládáno do železničního nebo silničního vozidla, a místo, kde zboží, nebo přepravní prostředek, v němž se přepravuje, je vykládáno z tohoto vozidla, jsou ve dvou různých státech a místo vykládky je na území smluvní strany.
Jestliže přeprava zahrnuje jednu nebo více námořních přeprav kromě těch, které jsou uvedeny v odstavci 2 tohoto článku, každá pozemní přeprava se posuzuje odděleně.
2. Ustanovení odstavce 1 tohoto článku se použije také při námořních přepravách do vzdálenosti menší než 150 km za podmínky, že zboží zůstává bez překládky v prostředcích použitých pro přepravu, nebo přepravy suchozemské a že námořním přepravám předchází nebo po nich následuje jedna nebo několik suchozemských přeprav uvedených v odstavci 1 tohoto článku, anebo že tyto námořní přepravy se uskutečňují mezi dvěma přepravami suchozemskými.
3. Nehledě k ustanovením uvedeným v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, smluvní strany nemusí použít ustanovení článku 4 této Dohody při přepravách potravin, které nejsou určeny k lidské spotřebě.
Článek 4
1. Pro přepravy zkazitelných potravin, vyjmenovaných v přílohách 2 a 3 této Dohody, se musí použít prostředků uvedených v článku 1 Této Dohody, ledaže by s ohledem na teplotu předpokládanou v průběhu celé přepravy tento požadavek zřejmě nebyl nutný pro dodržení teplotních podmínek uvedených v přílohách 2 a 3 této Dohody. Tento prostředek je třeba vybrat a používat tak, aby v průběhu celé přepravy mohly být dodrženy teplotní podmínky předepsané v uvedených přílohách. Kromě toho je třeba učinit všechna vhodná opatření, zejména pokud se týká teploty potravin v době nakládky a pokud se týká mrazení nebo opětovného mrazení během přepravy nebo jiných nezbytných operací. Ustanovení tohoto odstavce se všem použije jen potud, pokud nejsou v rozporu s mezinárodními závazky týkajícími se mezinárodních přeprav a vznikajícími smluvním stranám ze smluv, které budou platit v době, kdy vstoupí v platnost tato Dohoda, anebo ze smluv, které je nahradí.
2. Jestliže během přepravy, na kterou se vztahují ustanovení této Dohody, nebyla dodržena ustanovení odstavce 1 tohoto článku,
(a) nesmí nikdo disponovat s potravinami na území smluvní strany po skončení přepravy, pokud příslušné orgány této smluvní strany neuznají, že povolení takové dispozice je v souladu s hygienickými požadavky, a pokud nejsou dodrženy podmínky, které mohou být stanoveny těmito orgány při vydání povolení;
(b) každá smluvní strana může s ohledem na hygienické nebo veterinární požadavky, a pokud to není v rozporu s jinými mezinárodními závazky uvedenými v poslední větě odstavec 1 tohoto článku, zakázat dovoz potravin na své území, anebo tento dovoz vázat na podmínky, které stanoví.
3. Dodržovat ustanovení odstavce 1 tohoto článku je povinností dopravců, kteří provozují dopravu pro cizí potřeby, pouze v takovém rozsahu, v jakém na sebe vzali závazek obstarat nebo poskytnout služby nezbytné pro splnění těchto ustanovení, a pokud plnění těchto ustanovení závisí na provedení těchto služeb. Jestliže jiné fyzické nebo právnické osoby na sebe vzaly povinnost obstarat, nebo poskytnou služby nezbytné pro splnění ustanovení této Dohody, jsou povinny zabezpečit jejich splnění v tom rozsahu, v jakém je toto splnění závislé na provedení služeb, které se zavázaly obstarat nebo poskytnout.
4. Během přeprav, na něž se vztahují ustanovení této Dohody a při nichž místo nakládky je na území smluvní strany, je za splnění ustanovení odstavce 1 tohoto článku, s výhradou ustanovení odstavce 3 tohoto článku, odpovědná
- při přepravě pro cizí potřeby, fyzická nebo právnická osoba, která je podle přepravního dokladu odesílatelem, a není-li přepravní doklad, fyzická nebo právnická osoba, která s dopravcem uzavřela přepravní smlouvu;
- v ostatních případech, fyzická nebo právnická osoba, která provádí přepravu.
Kapitola III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 5
Ustanovení této Dohody se nepoužije na pozemní přepravy v kontejnerech bez překládky věcí, jestliže těmto přepravám předchází nebo po nich následují námořní přepravy jiné, než které jsou uvedeny v článku 3, odstavci 2 této Dohody.
Článek 6
1. Každá smluvní strana musí přijmout všechna vhodná opatření, k zajištění dodržování ustanovení této Dohody. Příslušné orgány smluvních stran se musí vzájemně informovat o opatřeních obecné povahy přijatých za tím účelem.
2. Zjistí-li smluvní strana porušení Dohody, jehož se dopustí osoba, která má bydliště na území jiné smluvní strany, nebo uloží-li takové osobě sankci, uvědomí orgány státní správy prvé strany orgány státní správy druhé strany o zjištěném porušení a uložení sankce.
Článek 7
Smluvní strany si vyhrazují právo uzavírat dvoustranné nebo mnohostranné dohody, jejichž ustanovení, vztahující se jak na specializované prostředky, tak na teploty, na nichž se musí udržovat určité potraviny během přepravy, mohou být zejména s ohledem na zvláštní klimatické podmínky přísnější než ustanovení této Dohody. Tato ustanovení se použijí pouze při mezinárodních přepravách mezi smluvními stranami, které uzavřely dvoustranné nebo mnohostranné dohody uvedené v tomto článku. Tyto dohody se zašlou generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, který je rozešle smluvním stranám této Dohody, nezúčastněným na těchto dohodách.
Článek 8
Nedodržení ustanovení této Dohody se nedotýká ani existence ani platnosti smluv uzavřených k provedení přepravy.
Kapitola IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
1. Členské státy Evropské hospodářské komise a státy, přijaté do Komise s poradním hlasem podle odstavce 8 mandátu této Komise se mohou stát smluvními stranami této Dohody
(a) jejím podpisem,
(b) ratifikací po jejím podpisu s výhradou její ratifikace, nebo
(c) přístupem k ní.
2. Státy oprávněné zúčastnit se některých prací Evropské hospodářské komise podle odstavce 11 mandátu této Komise mohou se stát smluvními stranami této Dohody tím, že k ní přistoupí poté, kdy vstoupí v platnost.
3. Tato dohoda bude otevřena k podpisu do 31. května 1971 včetně. Po tomto datu bude otevřena pro přístup.
4. Ratifikace nebo přístup se uskuteční uložením příslušné listiny u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Článek 10
1. Každý stát může při podpisu této Dohody bez výhrady ratifikace nebo při uložení své ratifikační listiny nebo listiny o přístupu nebo kdykoli později prohlásit v oznámení zaslaném generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že Dohody se nepoužívá při přepravách prováděných na všech jeho územích ležících mimo Evropu nebo na kterémkoli z nich. Jestliže oznámení bylo učiněno poté, kdy Dohoda vstoupila v platnost pro stát, který učinil oznámení, ztrácí Dohoda použitelnost a při přepravách na území nebo územích uvedených v oznámení po uplynutí devadesáti dní ode dne, kdy generální tajemník obdržel toto oznámení. Nové smluvní strany, přistupující k ATP od 30. dubna 1999 a uplatňující odstavec 1 tohoto článku, nejsou oprávněny vznášet jakékoli námitky k návrhům změn v souladu s postupem uvedeným v článku 18, odstavci 2.
2. Každý stát, který učinil prohlášení podle odstavce 1 tohoto článku, může kdykoli později prohlásit oznámením zaslaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že Dohoda se bude používat při přepravách na území uvedeném v oznámení zaslaném podle odstavce 1 tohoto článku, a Dohoda se začne používat při přepravách na uvedeném území po uplynutí sto osmdesáti dnů ode dne, kdy generální tajemník obdržel toto oznámení.
Článek 11
1. Tato Dohoda vstoupí v platnost rok po tom, kdy pět ze států uvedených v odstavci 1 článku 9 podepsalo Dohodu bez výhrady ratifikace nebo uložilo své ratifikační listiny nebo listiny o přístupu.
2. Pro každý stát, který ratifikuje tuto Dohodu nebo k ní přistoupí po tom, kdy ji pět států podepsalo bez výhrady ratifikace nebo uložilo své ratifikační listiny nebo listiny o přístupu, vstoupí tato dohoda v platnost rok po uložení jeho ratifikační listiny nebo listiny o přístupu.
Článek 12
1. Každá smluvní strana může vypovědět tuto Dohodu oznámením zaslaným generálnímu tajemníku Organizace spojených národů.
2. Výpověď nabude účinnosti po uplynutí patnácti měsíců ode dne, kdy generální tajemník obdržel oznámení o výpovědi.
Článek 13
Tato Dohoda skončí platnost, jestliže po jejím vstupu v platnost, počet smluvních stran bude menší než pět v průběhu jakéhokoli období dvanácti za sebou jdoucích měsíců.
Článek 14
1. Každý stát může při podpisu této Dohody bez výhrady rafitikace nebo při uložení své ratifikační listiny nebo listiny o přístupu nebo kdykoli později prohlásit v oznámení zaslaném generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že této Dohody se bude používat na všech územích nebo na některém z území, která zastupuje v mezinárodních vztazích. Této Dohody s bude používat na území nebo na územích uvedených v oznámení počínaje devadesátým dnem poté, kdy generální tajemník obdržel toto oznámení, a nevstoupila-li Dohoda do tohoto dne ještě v platnost, počínaje dnem, kdy vstoupila v platnost.
2. Každý stát, který učinil prohlášení podle odstavce 1 tohoto článku, že této Dohody se bude používat na území, které zastupuje v mezinárodních vztazích, může vypovědět tuto Dohodu podle jejího článku 12, pokud se týká tohoto území.
Článek 15
1. Každý spor mezi dvěma nebo několika smluvními stranami o výklad nebo použití této Dohody se pokud možno bude řešit jednáním mezi nimi.
2. Každý spor, který nebyl vyřešen jednáním, bude podroben arbitráži, jestliže o to požádá jedna ze smluvních stran zúčastněných ve sporu, a za tím účelem bude předložen jednomu nebo několika arbitrům vybraným dohodou mezi spornými stranami. Jestliže do tří měsíců ode dne žádosti o arbitráž strany zúčastněné ve sporu nedospěly k dohodě o výběru arbitra nebo arbitrů, může kterákoli z těchto smluvních stran požádat generálního tajemníka Organizace spojených národů o určení jediného arbitra, kterému se spor odevzdá k rozhodnutí.
3. Rozhodnutí arbitra nebo arbitrů určených podle předcházejícího odstavce bude pro smluvní strany zúčastněné ve sporu závazné.
Článek 16
1. Každý stát může při podpisu nebo ratifikaci této Dohody nebo při přístupu k ní prohlásit, že se necítí vázán odstavci 2 a 3 článku 15 této Dohody. Ostatní smluvní strany nebudou vázány těmito odstavci vůči smluvní straně, která učinila takovou výhradu.
2. Každá smluvní strana, která učinila výhradu podle odstavce 1 tohoto článku, může kdykoli tuto výhradu odvolat oznámením zaslaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
3. S výjimkou výhrady učiněné podle odstavce 1 tohoto článku nejsou přípustné žádné jiné výhrady k této Dohodě.
Článek 17
1. Po uplynutí tříleté platnosti této Dohody může kterákoli smluvní strana požádat oznámením zaslaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů o svolání konference za účelem revize této Dohody Generální tajemník vyrozumí o této žádosti všechny smluvní strany a svolá revizní konferenci, sdělí-li mu nejméně jedna třetina smluvních stran svůj souhlas s touto žádostí do 4 měsíců ode dne, kdy generální tajemník odeslal vyrozumění.
2. Je-li svolána konference podle odstavce 1 tohoto článku, vyrozumí o tom generální tajemník všechny smluvní strany a vyzve je, aby do tří měsíců předložily návrhy, o jejichž projednání na konferenci žádají. Generální tajemník rozešle nejméně tři měsíce před zahájením konference všem smluvním stranám předběžný pořad jednání konference spolu s textem těchto návrhů.
3. Generální tajemník pozve na každou konferenci svolanou podle tohoto článku všechny státy uvedené v článku 9, odstavci 1 této Dohody, jakož i státy, které se staly smluvními stranami podle článku 9 odstavce 2.
Článek 18
1. Každá smluvní strana může navrhnout jednu nebo několik změn této Dohody. Text každého pozměňovacího návrhu musí být zaslán generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, který jej rozešle všem smluvním stranám a uvědomí o něm ostatní státy uvedené v odstavci 1 článku 9 této Dohody.
Generální tajemník může též navrhnout změny k této Dohodě nebo k jejím přílohám, které mu byly předány Pracovní skupinou pro přepravu zkazitelných potravin Výboru pro vnitrozemskou dopravu Evropské hospodářské komise.
2. Během šestiměsíční lhůty ode, kdy generální tajemník rozeslal pozměňovací návrh, může každá smluvní strana informovat generálního tajemníka
(a) že má námitky proti pozměňovacímu návrhu, nebo
(b) že, i když zamýšlí návrh přijmout, nejsou v její zemi ještě splněny podmínky nezbytné pro jeho přijetí.
3. Pokud smluvní strana, která zaslala sdělení uvedené v odstavci 2 (b) tohoto článku, neoznámí generálnímu tajemníkovi, že pozměňovací návrh přijímá, může během devíti měsíců po uplynutí šestiměsíční lhůty předepsané pro sdělení stanoviska předložit proti pozměňovacímu návrhu námitky.
4. Byla-li proti pozměňovacímu návrhu podána námitka za podmínek stanovených v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, pokládá se pozměňovací návrh za nepřijatý a je neúčinný.
5. Nebyla-li proti pozměňovacímu návrhu podána žádná námitka za podmínek stanovených v odstavci 2 a 3 tohoto článku, pokládá se pozměňovací návrh, od níže uvedeného data, za přijatý:
(a) jestliže žádná ze smluvních stran nezaslala sdělení generálnímu tajemníkovi uvedené v odstavci 2. (b) tohoto článku, po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 tohoto článku;
(b) jestliže nejméně jedna smluvní strana zaslala generálnímu tajemníkovi sdělení uvedené v odstavci 2 (b) tohoto článku, od dřívějšího z těchto dvou dat:
- datum, kdy všechny smluvní strany, které takové sdělení zaslaly, oznámily generálnímu tajemníkovi, že pozměňovací návrh přijímají; tímto datem však je datum uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 tohoto článku, jestliže všechna sdělení o přijetí pozměňovacího návrhu byla oznámena do uplynutí této lhůty;
- datum uplynutí devítiměsíční lhůty uvedené v odstavci 3 tohoto článku.
6. Každý pozměňovací návrh pokládaný za přijatý vstupuje v platnost za šest měsíců od data, od kterého se pokládá za přijatý.
7. Generální tajemník vyrozumí, jak nejdříve je to možné, všechny smluvní strany o tom, zda byla podána námitka proti pozměňovacímu návrhu dle odstavce 2 (a) tohoto článku nebo zda jedna nebo několik smluvních stran zaslaly sdělení podle odstavce 2 (b) tohoto článku. Jestliže jedna nebo několik smluvních stran zaslaly takové sdělení, vyrozumí generální tajemník všechny smluvní strany o tom, zda smluvní strana nebo strany, které takové sdělení zaslaly, podaly námitky proti pozměňovacímu návrhu nebo jej schválily.
8. Nezávisle na způsobu projednávání pozměňovacích návrhů stanoveném v odstavci 1 až 6 tohoto článku, mohou být přílohy a dodatky k této Dohodě změněny jen dohodou mezi příslušnými orgány státní správy všech smluvních stran. Jestliže orgán státní správy smluvní strany prohlásí, že podle jejího právního řádu jeho souhlas závisí na tom, obdrží-li zvláštní pověření, nebo na souhlasu zákonodárného orgánu, nebude se souhlas této smluvní strany ke změně přílohy pokládat za daný, dokud tato smluvní strana neoznámí generálnímu tajemníkovi, že obdržela potřebné pověření nebo souhlas. V dohodě mezi příslušnými orgány státní správy může být stanoveno, že v přechodném období dosavadní přílohy zůstávají zcela nebo částečně v platnosti současně s novými přílohami. Generální tajemník určí datum, kterým vstoupí v platnost nové znění vyplývající z těchto změn.
Článek 19
Kromě oznámení uvedených v článcích 17 a 18 této Dohody vyrozumívá generální tajemník Organizace spojených národů státy uvedené v odstavci 1 článku 9 této Dohody, jakož i státy, které se staly smluvními stranami podle odstavce 2 článku 9 této Dohody:
(a) o podpisech, ratifikacích a přístupech podle článku 9;
(b) o datech, kdy tato Dohoda vstoupí v platnost podle článku 11;
(c) o výpovědích podle článku 12;
(d) o pozbytí platnosti této Dohody podle článku 13;
(e) o oznámeních, která obdržel podle článku 10 a 14;
(f) o prohlášeních a oznámeních, která obdržel podle odstavců 1 a 2 článku 16;
(g) o vstupu v platnost každého oprávněného doplňku podle článku 18.
Článek 20
Po 31. květnu 1971 bude originál Dohody uložen u generálního tajemníka Organizace spojených národů, který rozešle ověřené shodné opisy všem státům uvedeným v odstavcích 1 a 2 článku 9 toho Dohody.
NA DŮKAZ TOHO podepsaní, řádně k tomu zmocnění, podepsali tuto Dohodu.
DÁNO v Ženevě prvého září tisíc devět set sedmdesát v jediném výtisku v anglickém, francouzském a ruském jazyce, přičemž všechna tři znění mají stejnou platnost.

Příloha 1
DEFINICE A NORMY SPECIALIZOVANÝCH PROSTŘEDKŮ1 PRO PŘEPRAVU ZKAZITELNÝCH POTRAVIN
1. Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek. Dopravní nebo přepravní prostředek, jehož skříň2 je sestavena z tepelně izolovaných stěn včetně dveří, podlahy a střechy, umožňujících zamezení výměny tepla mezi vnitřním a vnějším povrchem skříně tak, aby podle celkového součinitele prostupu tepla (součinitel „K“) mohl být dopravní nebo přepravní prostředek zařazen do jedné z níže uvedených dvou kategorií:
IN = Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolací charakterizovaný:
- součinitelem „K“ rovným nebo nižším než 0,7 W/m2.K;
IR = Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací charakterizovaný:
- součinitelem „K“ rovným nebo nižším než 0,4 W/m2.K a stěnami o tloušťce nejméně 45 mm pro dopravní nebo přepravní prostředek o šířce větší než 2,50 m.
Definice součinitele „K“ a popis metody používané k jeho měření jsou uvedeny v dodatku 2 k této příloze.
2. Chlazený dopravní nebo přepravní prostředek. Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek, který při použití zdroje chladu (přírodní led s přidáváním nebo bez přidávání soli; eutektické desky; suchý led s regulací jeho sublimace nebo bez ní; zkapalněné plyny s regulací jejich vypařování nebo bez ní atd.) jiného, než je strojní nebo „absorpční“ zařízení umožňuje, při vnější teplotě + 30 °C, snižovat teplotu uvnitř prázdné skříně a následně ji udržovat:
- na úrovni nejvýše + 7 °C ve třídě A;
- na úrovni nejvýše - 10 °C ve třídě B;
- na úrovni nejvýše - 20 °C ve třídě C; a
- na úrovni nejvýše 0 °C ve třídě D.
Jestliže má zařízení jednu nebo více komor, nádob nebo cisteren pro chladící látku, taková komora, nádoba nebo cisterna musí:
být konstruována tak, aby ji bylo možno plnit nebo doplňovat zvenčí; a
mít objem odpovídající ustanovením přílohy 1, dodatku 2, oddílu 3.1.3.
Součinitel „K“ dopravních nebo přepravních prostředků tříd B a C musí být v každém případě nižší nebo roven 0,40 W/m2.K.
3. Chladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek. Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek vybavený vlastním nebo společným strojním chladicím zařízením pro několik přepravních prostředků (vybaveny buď mechanickým kompresorem nebo „absorpčním“ zařízení atd.), které umožňuje při průměrné vnější teplotě + 30 °C snížit vnitřní teplotu prázdné skříně a trvale ji pak udržet takto:
V případě tříd A, B a C na libovolně zvolené, prakticky stálé úrovni vnější teploty Ti v souladu s normami stanovenými pro tři třídy:
Třída A - Dopravní nebo přepravní prostředek se strojním chladicím zařízením umožňujícím volit Ti v mezích + 12 °C až 0 °C včetně;
Třída B - Dopravní nebo přepravní prostředek se strojním chladicím zařízením umožňujícím volit Ti v mezích + 12 °C až - 10 °C včetně;
Třída C - Dopravní nebo přepravní prostředek se strojním chladicím zařízením umožňujícím volit Ti v mezích + 12 °C F - 20 °C včetně.
Pro třídy D, E a F na určité, prakticky stálé úrovni vnější teploty Ti v souladu s normami stanovenými pro tři třídy:
Třída D - Dopravní nebo přepravní prostředek se strojním chladících zařízením umožňujícím, aby teplota Ti byla 0 °C nebo nižší;
Třída E - Dopravní nebo přepravní prostředek se strojním chladícím zařízením umožňujícím, aby teplota Ti byla - 10 °C nebo nižší;
Třída F - Dopravní nebo přepravní prostředek se strojní chladícím zařízením umožňujícím, aby teplota Ti byla rovna -20 °C nebo menší. Součinitel „K“ dopravních nebo přepravních prostředků tříd B, C, E a F musí být v každém případě roven nebo nižší než 0,40 W/m2.K.
4. Vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek. Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek vybavený vytápěcím zařízením umožňujícím zvýšit teplotu uvnitř prázdné skříně a pak ji udržet bez dodatečného přívodu tepla po dobu nejméně 12 hodin na prakticky stálé úrovni nejméně + 12 °C při následující průměrné vnější teplotě:
-10 °C pro vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek třídy A;
-20 °C pro vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek třídy B.
-30 °C pro vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek třídy C
-40 °C pro vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek třídy D.
Zařízení vyvíjející teplo musí mít kapacitu v souladu s ustanoveními přílohy 1, dodatku 2, oddílu 3.3.1 až 3.3.5.
Součinitel „K“ zařízení třídy B musí být v každém případě roven nebo nižší než 0,40 W/m2.K.

Příloha 1, dodatek 1
USTANOVENÍ O KONTROLE IZOTERMICKÝCH, CHLAZENÝCH, CHLADÍCÍCH A MRAZÍCÍCH A VYHŘÍVACÍCH DOPRAVNÍCH NEBO PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ Z HLEDISKA JEJICH SOULADU S NORMAMI PŘEDEPSANÝMI V TÉTO PŘÍLOZE
1. Kontroly souladu s požadavky předepsanými v této příloze musí být prováděny:
(a) před uvedením dopravního nebo přepravního prostředku do provozu;
(b) periodicky, nejméně jednou za šest let;
(c) kdykoliv o to požádá příslušný orgán státní správy.
Kromě případů uvedených v dodatku 2, částech 5 a 6 k této příloze, se kontroly, provádějí ve zkušebních stanicích určených nebo schválených příslušným orgánem země, v níž je dopravní nebo přepravní prostředek registrován nebo evidován, pokud kontrola dopravního nebo přepravního prostředku samého nebo jeho prototypu uvedená výše pod bodem (a) nebyla již provedena zkušební stanicí určenou nebo schválenou příslušným orgánem země, ve které byl tento dopravní nebo přepravní prostředek vyroben.
2. Metody a postupy, které je třeba použít při kontrole, zda dopravní a přepravní prostředky vyhovují normám, jsou popsány v dodatku 2 k této příloze.
3. Osvědčení o shodě s normami musí být vydáno příslušným orgánem země, v níž je dopravní nebo přepravní prostředek registrován nebo evidován na formuláři, který odpovídá vzoru uvedenému v dodatku 3 k této příloze.
Osvědčení o shodě musí být během přepravy v dopravním prostředku a musí být kdykoliv podáno na vyžádání kontrolního orgánu. Nicméně, pokud je certifikační štítek, jak je uvedeno v dodatku 3 k této příloze, připevněn k dopravnímu nebo přepravnímu prostředku, certifikační štítek může být brán jako rovnocenný k Osvědčení o shodě. Certifikační štítek o shodě může být k dopravnímu nebo přepravnímu prostředku připevněn pouze když je k dispozici Osvědčení o shodě. Certifikační štítek o shodě musí být sejmut ihned poté, jakmile dopravní nebo přepravní prostředek přestal splňovat normy uvedené níže v této příloze.
V případě, že dopravní nebo přepravní prostředek je převeden do jiné země, která je smluvní stranou dohody ATP, musí být vybaven dále uvedenými doklady, na jejichž základě příslušný orgán země, ve které má být tento dopravní nebo přepravní prostředek registrován nebo evidován, vydá osvědčení ATP:
(a) v každém případě protokol o zkoušce, a to dopravního nebo přepravního prostředku samotného nebo v případě sériové výroby zkušebního vzorku;
(b) v každém případě osvědčení o shodě vydané příslušným orgánem země výroby nebo v případě převedení dopravního nebo přepravního prostředku z provozu příslušným orgánem země jeho registrace. Takové osvědčení bude považováno za prozatímní osvědčení v nezbytném případě s platností šest měsíců;
(c) v případě sériově vyrobeného dopravního nebo přepravního prostředku osvědčením technické specifikace vydaným výrobcem zařízení nebo jeho pověřeným zástupcem (obsahujícím tytéž technické údaje, které jsou předepsány pro obsah protokolu o zkoušce tohoto dopravního nebo přepravního prostředku sepsaném nejméně v jednom ze tří oficiálních jazyků).
V případě dopravního nebo přepravního prostředku převedeného potom, co již byl používán, může být tento prostředek podroben vizuální kontrole za účelem potvrzení jeho stavu před vydáním osvědčení o shodě příslušným orgánem země, ve které má být prostředek registrován nebo nahlášen.
Pro výrobní řadu stejných sériově vyráběných izotermických dopravních nebo přepravních prostředků mající vnitřní objem menší než 2m3, může být příslušným orgánem vydán certifikát o shodě pro celou výrobní řadu. V takových případech budou uvedena na osvědčení o shodě namísto sériového čísla každé samostatné jednotky, identifikační čísla všech izotermických dopravních nebo přepravních prostředků, nebo první a poslední identifikační číslo série. V takovém případě musí být izotermické dopravní nebo přepravní prostředky uvedené v tomto osvědčení, označeny certifikačním štítkem shody, jak je uvedeno v příloze 1, dodatku 3 B, vydané příslušným orgánem.
V případě převodu tohoto izotermického dopravního nebo přepravního prostředku (kontejneru) do jiné země, která je smluvní stranou této dohody, pro tamní registraci nebo zápis, může příslušný orgán země nové registrace nebo zápisu, poskytnout samostatné osvědčení o shodě na základě původního certifikátu shody stanoveného pro celou výrobní řadu.
4. Na dopravních a přepravních prostředcích musí být umístění rozlišovací značky a údajů v souladu s ustanovením dodatku 4 k této příloze. Musí však být odstraněny, jakmile dopravní nebo přepravní prostředek přestane splňovat požadavky norem uvedených v této příloze.
5. Izotermické skříně „izotermických“, „chlazených“, „chladicích a mrazicích“ nebo „vyhřívacích“ dopravních prostředků a jejich tepelná zařízení musí výrobce opatřit trvalým identifikačním štítkem, který musí být umístěn na přístupném, viditelném místě, na části neumožňující jeho sejmutí. Musí být snadno kontrolovatelný, bez použití nářadí. Na izolovaných skříních musí být umístěno z vnější strany. Na výrobním štítku musí být uvedeny alespoň tyto údaje3
Země výrobce nebo písmena používaná v mezinárodní značce státu;
Jméno nebo firma výrobce;
Typ (číslice a/nebo písmena);
Sériové číslo;
Měsíc a rok výroby.
6. (a) Schvalování nových dopravních a přepravních prostředků určitého typu sériově vyráběných je možno provádět na základě zkoušky vzorku téhož typu. Pokud testovaný vzorek splňuje podmínky stanovené pro danou kategorii, považuje se protokol o zkoušce za Osvědčení o schválení daného typu. Doba platnosti tohoto osvědčení končí uplynutím šestiletého období. Doba platnosti protokolu o zkoušce musí být určena měsícem a rokem.
(b) Příslušný orgán učiní opatření k ověření, zda výroba dalších dopravních a přepravních prostředků odpovídá schválenému typu. K tomu účelu je možno provádět kontroly zkouškou vzorků dopravních nebo přepravních prostředků vybraných namátkově z výrobních sérií.
(c) Dopravní nebo přepravní prostředek se považuje za dopravní nebo přepravní prostředek stejného typu jako vzorek podrobený zkoušce pouze v tom případě, vyhovuje-li těmto minimálním podmínkám:
(i) Jedná-li se o izotermické dopravní a přepravní prostředky, přičemž zkušebním vzorkem může být izotermický, chlazený, chladící a mrazicí nebo vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek,
konstrukce je obdobná a zejména izolační materiál i způsob izolace je stejný;
tloušťka izolačního materiálu není menší než tloušťka izolačního materiálu dopravního nebo přepravního prostředku sloužícího za zkušební vzorek;
vnitřní zařízení jsou stejná nebo jednodušší;
počet dveří a počet příklopů a ostatních otvorů musí být stejný nebo nižší; a
plocha vnitřního povrchu skříně nesmí být menší nebo větší než 20 %;
menší a omezené úpravy přidaných nebo vyměněných vnitřních a vnějších zařízení mohou být povoleny4:
pokud je ekvivalentní objem celkového izolačního materiálu všech těchto modifikací menší než 1 setina celkového objemu izolačního materiálu v izotermické jednotce;
pokud K koeficient zkušebního referenčního zařízení, upraveného kalkulací dodaných tepelných ztrát, je menší nebo roven povolenému K koeficientu pro danou kategorii dopravních nebo přepravních prostředků; a
pokud taková úprava vnitřního zařízení je uskutečňována použitím stejné technologie, zejména pokud jde o přilepená zařízení.
Všechny úpravy musí být schváleny nebo provedeny výrobcem izotermického dopravního nebo přepravního prostředku.
(ii) Jedná-li se o chlazené dopravní a přepravní prostředky, v takovém případě zkušebním vzorkem musí být chlazený dopravní nebo přepravní prostředek,
podmínky uvedené v (i) výše musí být dodrženy;
vnitřní větrací zařízení musí být obdobné;
zdroj chladu musí být stejný; a
zásoba chladu na jednotku vnitřního povrchu musí být větší nebo stejná;
(iii) Jedná-li se o chladicí a mrazicí dopravní a přepravní prostředky, přičemž zkušebním vzorkem musí být buď:
(a) chladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek,
- podmínky uvedené v (i) výše musí být splněny; a
- výkon strojního chladicího zařízení na jednotku vnitřního povrchu musí být za stejných teplotních podmínek větší nebo stejný; nebo
(b) izolovaný dopravní nebo přepravní prostředek, který je zkompletován v každém detailu, ale bez strojní chladicí jednotky, která je určena pro pozdější zamontování.
Otvor pro ni se vyplní během měření součinitele prostupu tepla „K“ uzavíracími panely stejné tloušťky stěny a stejného typu izolace, jaká je na přední stěně. V tom případě:
- podmínky uvedené v (i) výše musí být splněny; a
- výkon strojní chladicí jednotky montované do izolovaného zkušebního vzorku musí splňovat ustanovení přílohy 1, dodatku 2, oddílu 3.2.6.
(iv) Jedná-li se o vyhřívací dopravní a přepravní prostředky, přičemž zkušebním vzorkem může být izotermický nebo vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek,
- podmínky uvedené v (i) výše musí být splněny;
- zdroj tepla je stejný; a
- výkon topného zařízení na jednotku vnitřního povrchu je větší nebo stejný.
(d) Přesáhne-li během šestiletého období série dopravních prostředků 100 kusů, musí příslušný orgán stanovit, jaká část z těchto dopravních nebo přepravních prostředků se musí podrobit zkouškám.

Příloha 1, dodatek 2
METODY A POSTUPY MĚŘENÍ A KONTROLY IZOLAČNÍCH VLASTNOSTÍ A ÚČINNOSTI CHLADICÍCH NEBO VYTÁPĚCÍCH ZAŘÍZENÍ SPECIALIZOVANÝCH DOPRAVNÍCH A PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ URČENÝCH K PŘEPRAVĚ ZKAZITELNÝCH POTRAVIN
1. DEFINICE A OBECNÁ USTANOVENÍ
1.1 Součinitel „K“: Celkový součinitel prostupu tepla (součinitel „K“),charakterizující izotermické vlastnosti dopravních nebo přepravních prostředků, je definován tímto vztahem:
K=WS.∆T
kde W je tepelný příkon, nebo chladící výkon potřebný při setrvalém teplotním režimu uvnitř skříně, jejíž střední povrch je roven S, pro udržení absolutního rozdílu ∆T mezi střední vnitřní teplotou Ti, a střední vnější teplotou Te, jestliže je střední vnější teplota Te stálá.
1.2. Střední povrch skříně „S“ je geometrický průměr vnitřního povrchu Si a vnějšího povrchu Se skříně:
S=Sj.Se
Velikost obou povrchů Si a Se se určuje s přihlédnutím k zvláštnostem konstrukce skříně nebo k nerovnostem povrchu, jako je např. zaoblení, podběhy atd. a tyto zvláštnosti nebo nerovnosti se zaznamenávají do příslušné rubriky dále uvedeného zkušebního protokolu; jestliže však má skříň povrch z vlnitého plechu, hledaný povrch se určí jako rovinný průmět tohoto povrchu, nikoli tedy jako povrch rozvinutý do roviny.
Body pro měření teploty
1.3. Má-li skříň tvar rovnoběžnostěnu, určí se střední vnitřní teplota skříně (Ti) jako aritmetický průměr teplot naměřených ve vzdálenosti 10 cm od stěn v těchto 12 bodech:
(a) v osmi vnitřních rozích skříně; a
(b) ve středech čtyř vnitřních ploch skříně s největším plošným obsahem.
Nemá-li skříň tvar rovnoběžnostěnu, je třeba 12 bodů měření určit co nejúčelněji podle tvaru skříně.
1.4. Má-li skříň tvar rovnoběžnostěnu, určí se střední vnější teplota skříně (Te) jako aritmetický průměr teplot naměřených ve vzdálenosti 10 cm od stěny těchto 12ti bodů:
(a) v osmi vnějších rozích skříně;
(b) ve středech čtyř vnějších ploch skříně s největším plošným obsahem.
Nemá-li skříň tvar rovnoběžnostěnu, je třeba 12 bodů měření určit co nejúčelněji podle tvaru skříně.
1.5 Střední teplota stěn skříně je aritmetický průměr střední vnější teploty skříně a střední vnitřní teploty skříně
Te+Ti2
1.6 Přístroje pro měření teploty chráněné proti sálání musí být umístěny uvnitř a vně skříně na místech uvedených v odstavcích 1.3 a 1.4 tohoto dodatku
Nepřetržitá doba a doba trvání zkoušky
1.7 Střední vnější a střední vnitřní teploty skříně měřené po nepřetržitou dobu nejméně 12 hodin nesmějí kolísat o více než ± 0,3 K a tyto teploty nesmějí kolísat o více než ±1,0 K během předcházejících 6 hodin. Rozdíl mezi topným výkonem měřeným během dvou period trvajících nejméně 3 hodiny před začátkem a nejméně 3 hodiny po skončení zmíněné nepřetržité doby a oddělené nejméně 6 hodinami, nesmí být větší než 3 %. Střední hodnoty teplot a tepelného nebo chladícího výkonu po dobu nejméně 6 hodin nepřetržité zkušební doby se použijí pro výpočet součinitele prostupu tepla „K“. Střední vnitřní a vnější teploty na začátku a na konci výpočetní doby trvající nejméně 6 hodin nesmějí kolísat o více než 0,2 K.
2. IZOLAČNÍ VLASTNOSTI ZAŘÍZENÍ
Metody měření součinitele „K“
2.1 Zařízení jiná než cisterny určené k přepravě kapalných potravin
2.1.1 Součinitel „K“ se zjišťuje za setrvalého teplotního režimu metodou vnitřního chlazení nebo metodou vnitřního ohřevu. V obou těchto případech se prázdný dopravní nebo přepravní prostředek umísťuje do izotermické komory.
Zkušební metody
2.1.2. Při použití zkušební metody vnitřního chlazení se uvnitř skříně umístí jeden nebo několik výměníků tepla. Povrch těchto výměníků musí být takový, aby při průchodu tekutiny o teplotě ne nižší než 0 °C5 střední vnitřní teplota skříně po dosažení setrvalého teplotního režimu zůstala nižší než + 10 °C. Při použití zkušební metody vnitřního ohřevu se užívají elektrické ohřívače (elektrické odpory atd.). Výměníky tepla nebo elektrické ohřívače se vybaví ventilátory dodávajícími dostatečný výkon pro 40 až 70 násobnou výměnu vzduchu za hodinu vztaženou na prázdný objem zkoušené skříně a dostatečný rozvod vzduchu kolem všech vnitřních povrchů zkoušené skříně zabezpečující, aby největší rozdíl mezi teplotami na libovolných 2 ze 12 bodů uvedených odstavci 1.3 tohoto dodatku nebyl po dosažení setrvalého teplotního režimu větší než 2 K.
2.1.3 Množství tepla: Odvedené teplo u odporu ohřívače elektrického ventilátoru nesmí překročit 1W/cm2 proudu vzduchu a topení jednotky musí být chráněno krytem s nízkou sálavostí. Spotřeba elektrické energie se určí s přesností ± 0,5%.
Postup zkoušky
2.1.4 Nezávisle na zvolené metodě se musí v izotermické komoře během všech zkoušek udržovat rovnoměrná a stálá teplota v souladu s odstavcem 1.7 této přílohy, s tolerancí nejvýše ± 0,5 °C na takové úrovni, aby rozdíl mezi teplotou uvnitř dopravního nebo přepravního prostředku a teplotou v izotermické komoře byl 25 °C ± 2 K, přičemž střední teplota stěn skříní se musí udržovat + 20 °C ± 0,5 K.
2.1.5 Vzduch ve zkušební komoře v průběhu zkoušky ať již metodou vnitřního chlazení, nebo metodou vnitřního ohřevu, musí nepřetržitě proudit tak, aby jeho rychlost ve vzdálenosti 10 cm od stěn byla 1 až 2 m/s.
2.1.6 Uvedou se v činnost zařízení na výrobu a rozvod chladu nebo tepla a pro měření tepelného výkonu a termického ekvivalentu větrací zařízení přivádějící do pohybu vzduch. Ztráty v elektrických vodičích mezi zařízením měřícím tepelný příkon a zkoušenou skříní musí být zjištěny měřením nebo výpočtem a odečteny od celkového naměřeného tepelného příkonu.
2.1.7 Po dosažení setrvalého teplotního režimu nesmí být maximální rozdíl mezi teplotami nejchladnějšího a nejteplejšího místa na vnějším povrchu skříně větší než 2 K.
2.1.8 Střední vnější teplota a střední vnitřní teplota skříně se musí zjišťovat nejméně čtyřikrát za hodinu.
2.2 Cisterny určené pro přepravy kapalných potravin
2.2.1 Níže popsaná metoda se týká výhradně cisteren s jednou nebo několika komorami, určených pouze pro přepravy kapalných potravin, například mléka. Každá komora těchto cisteren musí mít nejméně jedno plnící a jedno výpustné hrdlo. Má-li cisterna několik komor, musí být jedna od druhé oddělena neizolovanými vertikálními dělícími přepážkami (příčkami).
2.2.2 Měření součinitele „K“ se provádí při setrvalém teplotním režimu metodou vnitřního ohřevu prázdné cisterny umístěné v izotermické komoře.
Zkušební metody
2.2.3 Uvnitř cisterny se umísťuje elektrické topné zařízení (odpory apod.). Má-li cisterna několik komor, umístí se elektrické topné zařízení do každé z nich. Tato elektrická topná zařízení mají ventilátory, jejichž výkon postačuje k tomu, aby rozdíl mezi maximální a minimální teplotou uvnitř každé komory po dosažení setrvalého teplotního režimu nebyl větší než 3 K. Má-li cisterna několik komor, rozdíl mezi střední teplotou nejchladnější komory a střední teplotou nejteplejší komory nesmí překročit 2 K, přičemž se teploty měří tak, jak je stanoveno v oddíle 2.2.4 tohoto dodatku.
2.2.4 Přístroje na měření teplot, chráněné před přímým sáláním, se umísťují uvnitř a vně cisterny ve vzdálenosti 10 cm od stěny takto:
(a) Není-li cisterna rozdělena na komory, měří se teplota alespoň v těchto 12 bodech:
Na 4 koncích dvou na sebe kolmých průměrů, jednoho horizontálního a druhého vertikálního, v blízkosti každého z obou konců cisteren;
Na 4 koncích dvou na sebe kolmých průměrů skloněných pod úhlem 45° k horizontále v příčné rovině cisterny;
(b) Je-li cisterna rozdělena na 2 komory, měří se nejvyšší teplota v těchto místech:
V blízkosti konce první komory a v blízkosti části s druhou komorou, na koncích tří poloměrů, svírající úhel 120°, jeden z poloměrů směřuje kolmo vzhůru.
V blízkosti konce druhé komory a v blízkosti části s první komorou, na koncích tří poloměrů, svírající úhel 120°, jeden z poloměrů směřuje svisle dolů.
(c) Je-li cisterna rozdělena na více komor, měří se nejvyšší teplota v těchto místech: u obou krajních komor alespoň:
Na koncích horizontálního průměru v blízkosti dna a na koncích vertikálního průměru v blízkosti přepážky;
a u každé z ostatních komor alespoň:
Na koncích průměru skloněného pod úhlem 45° k horizontále v blízkosti jedné z přepážek a na koncích průměru kolmého k předchozímu v blízkosti druhé přepážky.
(d) Střední vnitřní teplotou a střední vnější teplotou cisterny je aritmetický průměr všech hodnot naměřených uvnitř cisterny a všech hodnot naměřených vně cisterny. V cisternách s nejméně 2 komorami je střední vnitřní teplotou každé komory aritmetický průměr hodnot naměřených v této komoře, přičemž počet těchto naměřených hodnot v každé komoře nesmí být menší než čtyři a celkový počet naměřených hodnot ve všech komorách nesmí být menší než 12.
Postup zkoušky
2.2.5 V průběhu zkoušky se musí rovnoměrná a stálá střední teplota izotermické komory ustálit a udržovat v souladu s odstavcem 1.7 tohoto dodatku na takové úrovni, aby rozdíl mezi vnitřní teplotou skříně a teplotou v izotermické komoře byl nejvýše 25 °C ± 2 K s průměrnou teplotou stěn skříně udržovanou na hodnotě + 20 °C ± 0,5 K.
2.2.6 Vzduch v komoře se neustále udržuje v pohybu tak, aby jeho rychlost ve vzdálenosti 10 cm od stěn byla mezi 1 až 2 m/s.
2.2.7 Uvedou se v činnost zařízení na ohřívání a proudění vzduchu, pro měření tepelného výkonu a tepelného ekvivalentu větracího zařízení uvádějícího vzduch do pohybu.
2.2.8 Po dosažení setrvalého teplotního režimu nesmí být maximální rozdíl mezi teplotami nejteplejšího a nejchladnějšího místa na vnějším povrchu cisterny větší než 2 K.
2.2.9 Střední vnější teplota a střední vnitřní teplota se musí zjišťovat nejméně čtyřikrát za hodinu.
2.3 Ustanovení platná pro všechny typy izolovaných zařízení
2.3.1 Kontrola součinitele „K“
Není-li cílem zkoušek určení součinitele „K“, nýbrž pouze kontrola, je-li tento součinitel pod určitou hranicí, mohou být zkoušky prováděné podle oddílu 2.1.1 až 2.2.9 tohoto dodatku ukončeny, jakmile se provedenými měřeními prokáže, že součinitel „K“ odpovídá stanoveným podmínkám.
2.3.2 Přesnost měření součinitele „K“
Zkušební stanice musí být vybaveny nezbytným zařízením a přístroji, které zaručí určení součinitele „K“ s maximální chybou měření ± 10 % při použití metody vnitřního chlazení a ± 5 % při použití metody vnitřního ohřevu.
3. ÚČINNOST TEPELNÉHO ZAŘÍZENÍ DOPRAVNÍCH A PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ
Zkušební metody pro určení účinnosti tepelného zařízení dopravních a přepravních prostředků
3.1 Chlazené dopravní a přepravní prostředky
3.1.1. Prázdný dopravní nebo přepravní prostředek se umístí do izotermické komory, v níž je třeba udržovat rovnoměrnou a stálou střední teplotu + 30 °C ± 0,5 K. Vzduch v komoře se uvádí do pohybu, jak je popsáno výše v oddílu 2.1.5 tohoto dodatku.
3.1.2 Přístroje na měření teploty, chráněné před přímým sáláním, se umístí uvnitř a vně skříně tak, jak je uvedeno v odstavci 1.3 a 1.4 tohoto dodatku.
Postup zkoušky
3.1.3 (a) V případě dopravního nebo přepravního prostředku, jiného než dopravního a přepravního prostředku s nesnímatelnými eutektickými deskami a dopravního a přepravního prostředku chlazeného zkapalněným plynem, se naplní obvyklé, nebo maximální množství chladiva předepsané výrobcem, jestliže střední vnitřní teplota skříně rovna střední vnější teplotě skříně (+ 30 °C). Dveře, příklopy a ostatní otvory se zakryjí a zařízení k vnitřnímu větrání dopravního nebo přepravního prostředku, pokud je, se zapne na maximální výkon. Kromě toho se v nových dopravních nebo přepravních prostředcích uvede uvnitř skříně v činnost vytápěcí zařízení o topném výkonu rovnajícím se 35 % tepla prostupujícího stěnami v podmínkách setrvalého teplotního režimu, a to když je dosaženo teploty předepsané pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků. Během zkoušky není přípustné žádné dodatečné plnění chladicí látky.
(b) V případě dopravního a přepravního prostředku s nesnímatelnými eutektickými deskami musí zkouška zahrnovat předběžnou fázi zmrazování eutektického roztoku. Za tím účelem, jakmile střední vnitřní teplota skříně i teplota desek dosáhnou střední vnější teploty (+ 30 °C), uzavřou se dveře i ostatní otvory a uvede se v činnosti zařízení pro vychlazování desek na dobu následujících 18 hodin. Pracuje-li zařízení pro vychlazování desek v automatických cyklech, prodlužuje se celkový zkušební provoz tohoto zařízení na 24 hodin. U nových dopravních a přepravních prostředků se po zastavení vychlazovacího zařízení uvede uvnitř skříně v činnost vytápěcí zařízení o topném výkonu rovnajícím se 35 % tepla prostupujícího stěnami v podmínkách setrvalého teplotního režimu, a to když je dosaženo teploty předepsané pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků. Během zkoušky není přípustné znovuzmrazení roztoku.
(c) V případě dopravního a přepravního prostředku vybaveného systémem chlazení zkapalněným plynem je nutno dodržet tento zkušební postup: jakmile střední vnitřní teplota skříně dosáhne hodnoty střední vnější teploty (+ 30 °C), naplní se cisterny určené pro zkapalněný plyn do úrovně předepsané výrobcem. Potom se dveře, příklopy a ostatní otvory zakryjí jako v podmínkách normálního provozu a zařízení k vnitřnímu větrání dopravního nebo přepravního prostředku, pokud je, se zapne na maximální výkon. Termostat se seřídí na teplotu, která je nejvýše o 2 °C nižší než mezní teplota stanovená pro danou třídu dopravních, nebo přepravních prostředků. Během ochlazování skříně se současně doplňuje spotřebovaný zkapalněný plyn. Tento proces probíhá po dobu, která je rovna kratšímu z těchto dvou časových úseků:
buď době mezi začátkem ochlazování a okamžikem, kdy bylo poprvé dosaženo teploty předepsané pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků,
nebo době tří hodin od počátku ochlazování, která z nich je kratší.
V dalším průběhu zkoušky se uvedené cisterny už nedoplňují.
V případě nových dopravních a přepravních prostředků se po dosažení teploty předepsané pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků uvede uvnitř skříně v činnost vytápěcí zařízení o topném výkonu rovnajícím se 35 % tepla prostupujícího stěnami v podmínkách setrvalého teplotního režimu.
Ustanovení platná pro všechny typy chlazených dopravních a přepravních prostředků
3.1.4 Střední vnější teplotu, jakož i střední vnitřní teplotu skříně, je třeba měřit nejméně každých 30 minut.
3.1.5 Zkouška trvá 12 hodin od okamžiku, kdy střední vnitřní teplota skříně dosáhla dolní meze předepsané pro třídu, do níž má dopravní nebo přepravní prostředek náležet (A = + 7 °C; B = - 10 °C; C = - 20 °C; D = 0 °C), u dopravních a přepravních prostředků s nesnímatelnými eutektickými deskami od okamžiku vypnutí vychlazovacího zařízení. Výsledek zkoušky se považuje za uspokojivý, jestliže střední vnitřní teplota nepřesáhne v průběhu těchto 12 hodin uvedenou dolní mez.
Kritéria úspěšnosti
3.1.6 Zkouška se považuje za úspěšnou pokud střední vnitřní teplota skříně nepřesáhne výše uvedenou dolní mez trvající uvedených 12 hodin.
3.2 Chladicí a mrazící dopravní a přepravní prostředky
Zkušební metody
3.2.1 Zkouška se provádí za podmínek uvedených v oddílech 3.1.1 a 3.1.2 tohoto dodatku.
Postup zkoušky
3.2.2 Jakmile střední vnitřní teplota skříně dosáhne vnější teploty (+ 30 °C), dveře, příklopy a ostatní otvory se uzavřou a chladicí zařízení včetně vnitřní ventilace (pokud je) se uvede v činnost s maximálním výkonem. Kromě toho se u nových dopravních a přepravních prostředků uvede ve skříni v činnost vytápěcí zařízení o topném výkonu rovnajícím se 35 % tepla prostupujícího stěnami v podmínkách setrvalého teplotního režimu, a to když je dosaženo teploty předepsané pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků.
3.2.3 Střední vnější teplotu a střední vnitřní teplotu skříně je třeba měřit nejméně každých 30 minut.
3.2.4 Zkouška trvá 12 hodin od okamžiku, kdy střední vnitřní teplota skříně dosáhla:
buď spodní meze stanovené pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků, jedná-li se o třídy A, B a C (A = 0 °C; B = - 10 °C; C = - 20 °C); nebo
nejméně horní meze stanovené pro danou třídu, jedná-li se o třídy D, E a F (D = 0 °C; E = - 10 °C; F = - 20 °C).
Kritéria úspěšnosti
3.2.5 Výsledek zkoušky se pokládá za uspokojivý, jestliže je chladicí zařízení schopno udržet předepsané teplotní podmínky po dobu těchto 12 hodin, přičemž se intervaly automatického odtávání chladicí jednotky neberou v úvahu.
3.2.6 Jestliže chladicí zařízení s veškerým svým vybavením prošlo samostatnou zkouškou pro určení svého užitečného chladicího výkonu za předepsané teploty a bylo příslušným orgánem shledáno vyhovujícím, může být tento dopravní nebo přepravní prostředek uznán za chladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek bez jakékoli zkoušky účinnosti, jestliže chladicí výkon zařízení za setrvalého teplotního režimu je vyšší než tepelné ztráty prostupem stěnami skříně příslušné třídy dopravních a přepravních prostředků znásobené součinitelem 1,75.
3.2.7 Jestliže se strojní chladicí jednotka nahradí jednotkou jiného typu, může příslušný orgán:
(a) požadovat, aby dopravní nebo přepravní prostředek byl podroben měření a kontrole, předepsaným v oddílech 3.2.1 až 3.2.4; nebo
(b) se přesvědčit o tom, že užitečný chladicí výkon nové chladicí jednotky za teploty předepsané pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků je stejný nebo vyšší než užitečný chladicí výkon původní jednotky; nebo
(c) se přesvědčit o tom, že užitečný chladicí výkon nové jednotky vyhovuje ustanovením oddílu 3.2.6.
3.3 Vyhřívací dopravní a přepravní prostředky
Zkušební metody
3.3.1 Prázdný dopravní nebo přepravní prostředek se umístí v izotermické komoře, ve které se udržuje rovnoměrná a stálá teplota na nejnižší možné úrovni. Vzduch v komoře se uvádí do pohybu za podmínek stanovených v oddílu 2.1.5 tohoto dodatku.
3.3.2 Přístroje na měření teploty, chráněné před přímým sáláním, se umístí vně i uvnitř skříně v místech určených v odstavcích 1.3 a 1.4 tohoto dodatku.
Postup zkoušky
3.3.3 Dveře, příklopy a jiné otvory se uzavřou a vytápěcí zařízení včetně vnitřní ventilace (je-li instalována) se uvede v činnost s maximálním výkonem.
3.3.4 Střední vnější teplotu a střední vnitřní teplotu skříně je třeba měřit nejméně každých 30 minut.
3.3.5 Zkouška trvá 12 hodin od okamžiku, kdy rozdíl mezi střední vnitřní teplotou skříně a střední vnější teplotou skříně dosáhl hodnoty odpovídající podmínkám stanoveným pro danou třídu dopravních a přepravních prostředků, přičemž se tato hodnota zvyšuje o 35 % u nových dopravních a přepravních prostředků.
Kritéria úspěšnosti
3.3.6 Výsledky zkoušky se považují za vyhovující, jestliže je vytápěcí zařízení schopno udržet předepsaný rozdíl teplot po dobu těchto 12 hodin.
4. MĚŘENÍ SKUTEČNÉHO CHLADICÍHO VÝKONU WO CHLADICÍ JEDNOTKY PŘI ODMRAZENÉM VÝPARNÍKU
4.1 Obecná ustanovení
4.1.1 Je-li jednotka dopravního, nebo přepravního zařízení připevněna na kalorimetrický box, nebo izolovanou skříň a pracuje-li kontinuálně, její výkon je:
Wo=Wj+U.∆T
kde U je tepelná ztráta kalorimetru, nebo izolovaného boxu ve Wattech/°C
∆T je rozdíl mezi střední vnitřní teplotou Ti a střední vnější teplotou Te kalorimetru, nebo izolované skříně (K);
Wj je teplo rozptýlené ventilátorem topného zařízení tak, aby každý teplotní rozdíl byl udržen v rovnováze.
4.2 Zkušební metody
4.2.1 Chladicí jednotka je připevněna buď na kalorimetrický box, nebo k dopravnímu nebo přepravnímu prostředku.
V každém případě je před měřením výkonu změřen celkový prostup tepla při jedné střední teplotě stěny. Aritmetický korekční faktor založený na zkušenostech zkušební stanice se volí takový, aby byla vzata v úvahu průměrná teplota stěn při každé vyrovnané teplotě během zjišťování skutečného chladícího výkonu.
Pro získání maximální přesnosti se doporučuje přednostně používat kalibrovanou kalorimetrickou skříň.
Musí se používat měření a postupy uvedené v předchozích oddílech 1.1 až 2.1.8; je však dostačující měřit U přímo, hodnota tohoto součinitele se pak určí podle vztahu:
U=W∆Tm
kde:
W je tepelná energie (ve wattech) spotřebovaná vnitřním topením a ventilátory;
∆Tm je rozdíl mezi střední vnitřní teplotou Ti a střední vnější teplotou Te;
U je tepelný tok na stupeň rozdílu mezi teplotou vzduchu vně a uvnitř kalorimetrické skříně nebo přepravního prostředku měřený při namontované chladící jednotce.
Kalorimetrická skříň nebo jednotka dopravního nebo přepravního prostředku se umístí do zkušební komory. Jestliže se použije kalorimetrická skříň, U.∆T nesmí být větší než 35 % celkového tepelného toku Wo.
Kalorimetrická skříň nebo jednotka dopravního nebo přepravního prostředku musí být se zesílenou izolací.
4.2.2 Měřící přístroje
Zkušební stanice musí být vybaveny přístroji pro měření hodnoty U s přesností ± 5 %. Tepelná ztráta únikem vzduchu nesmí být větší než 5 % celkového prostupu tepla stěnami kalorimetrické skříně nebo dopravních nebo přepravních prostředků. Chladicí výkon musí být stanoven s přesností ± 5 %.
Měřicí přístroje kalorimetrické skříně nebo chladicí jednotky dopravního nebo přepravního prostředku musí odpovídat přístrojům uvedeným v předchozích odstavcích 1.3 a 1.4. Následující musí být měřeno:
(a) Teplota vzduchu: Nejméně čtyři teploměry rovnoměrně rozmístěny ve vstupu výparníku;
Nejméně čtyři teploměry rovnoměrně rozmístěné ve výstupu výparníku;
Nejméně čtyři teploměry rovnoměrně rozmístěné ve vstupu(ech) vzduchu do chladicí jednotky;
Teploměry musí být chráněny proti sálání (radiačnímu teplu).
Přesnost systému měřícího teploty musí být ± 0,2 K.
(b) Spotřeba energie: Přístroje musí zajistit měření elektrické energie nebo spotřeby paliva chladicí jednotky.
Elektrická energie a spotřeba paliva musí být stanovena s přesností ± 0,5 %.
(c) Rychlost otáček: Přístroje musí zajistit měření rychlosti otáček kompresorů a ventilátorů nebo jejich záznam pro výpočet, pokud jejich přímé měření není možné.
Rychlost otáček musí být měřena s přesností ± 1 %.
(d) Tlak: Tlakoměry s vysokou přesností (± 1 %) musí být připojeny ke kondenzátoru a výparníku a ke vstupu kompresoru, jestliže výparník je vybaven regulátorem tlaku.
4.2.3 Zkušební podmínky
(i) Průměrná teplota vzduchu ve vstupu(ech) do chladicí jednotky musí být udržována na úrovni 30 °C ± 0,5 K. Maximální rozdíl mezi teplotami v nejteplejších a nejchladnějších bodech nesmí přesáhnout 2 K.
(ii) Uvnitř kalorimetrické skříně nebo dopravního nebo přepravního prostředku (ve vstupu vzduchu do výparníku): musí být tři úrovně teploty mezi - 25 °C a + 12 °C v závislosti na charakteristikách chladicí jednotky, jedna úroveň teploty musí odpovídat minimu předepsanému pro třídu požadovanou výrobcem s tolerancí ± 1K.
Střední vnitřní teplota musí být udržována s tolerancí ± 0,5 K. Během měření chladícího výkonu tepelné ztráty kalorimetrické skříně nebo dopravního nebo přepravního prostředku musí být udržovány na konstantní úrovni s tolerancí ± 1 %.
Při předávání chladicí jednotky ke zkouškám musí jeho výrobce současně předložit:
- dokumentaci popisující jednotku, která má být zkoušena;
- technickou dokumentaci obsahující parametry, které jsou nejdůležitější pro činnost jednotky, a specifikující přípustný rozsah;
- charakteristiky série zkoušeného zařízení; a
- druh(y) energie, který(é) musí být použita(y) při zkoušce.
4.3 Zkušební metody
4.3.1 Zkouška musí být rozdělena do dvou hlavních částí, chladicí fáze a měření skutečného chladícího výkonu při třech zvyšujících se úrovních teploty.
(a) Chladící fáze; počáteční teplota kalorimetrické skříně nebo dopravního nebo přepravního prostředku musí 30 °C ± 3 K poté snížena na - 25 °C pro třídu -20 °C, -13 °C pro třídu -10 °C, nebo -2 °C pro třídu 0 °C.
(b) Měření skutečného chladícího výkonu při každé úrovni vnitřní teploty.
První zkouška musí být prováděna při každé teplotě nejméně po dobu čtyř hodin řízené termostatem (chladicí jednotky) pro vyrovnání přestupu tepla mezi vnitřkem a vnějškem kalorimetrické skříně nebo dopravního nebo přepravního prostředku.
Druhá zkouška musí být prováděna s vypnutým termostatem pro stanovení maximálního chladícího výkonu chladicí jednotky, při kterém topný výkon zařízení pro vnitřní ohřev udržuje ustálené podmínky při každé úrovni teploty podle ustanovení v oddílu 4.2.3.
Trvání druhé zkoušky nesmí být kratší než čtyři hodiny.
Před změnou jedné úrovně teploty za jinou se musí skříň nebo jednotka ručně odmrazit.
Jestliže chladicí jednotka může být poháněna více než jednou formou energie, pak se musí zkoušky opakovat s každým zdrojem energie.
Jestliže je kompresor poháněn motorem vozidla, pak musí být zkouška provedena jak při minimálních, tak při nominálních otáčkách kompresoru udaných výrobcem.
Jestliže je kompresor poháněn od pohybu vozidla, pak musí být zkouška provedena při jmenovitých otáčkách kompresoru udaných výrobcem.
4.3.2 Stejný postup musí být dodržen při metodě entalpie uvedené níže, avšak v tomto případě musí být též měřena ztráta tepla ventilátorem výparníku při každé úrovni teploty.
Tato metoda může být alternativně použita pro zkušební vzorek dopravních a přepravních prostředků. V tomto případě skutečný chladící výkon se určuje vynásobením hmotnostního toku (m) chladiva a rozdílem entalpie mezi výstupem par chladiva z jednotky (ho) a kapalinou na vstupu do jednotky (hi).
Pro zjištění skutečného chladicího výkonu se odečítá topný výkon přenášený ventilátory pro cirkulaci vzduchu (Wf). Je obtížné měřit Wf, jestliže ventilátory pro cirkulaci vzduchu jsou poháněna vnějším motorem: v tomto případě se metoda entalpie nedoporučuje. Jestliže jsou ventilátory poháněny elektrickými motory, elektrická energie se měří vhodnými přístroji s přesností ± 3 %. Hmotnostní tok chladiva se měří s přesností ± 3 %.
Tepelná bilance se určuje podle vzorce:
Wo = (ho - hi) m - Wf
Vhodné metody jsou uvedeny v normách ISO 917, BS 3122, DIN, NEN atd. Elektrický ohřívač je umístěn uvnitř dopravního nebo přepravního prostředku pro zajištění tepelné rovnováhy.
4.3.3 Zvláštní opatření
Jsou-li zkoušky skutečného chladicího výkonu prováděny s odpojeným termostatem chladicí jednotky, musí být dodržena tato zvláštní opatření:
jestliže je dopravní nebo přepravní prostředek vybaven vstřikovacím systémem horkého plynu, pak musí být během zkoušky vypnut;
jestliže je chladicí jednotka vybavena automatickým řízením, které odpojuje jednotlivé válce (pro přizpůsobení chladicího výkonu chladicí jednotky příkonu od motoru), pak zkouška musí být provedena s počtem válců vhodným pro danou teplotu.
4.3.4. Kontroly
Musí být ověřeno, zda byly použity metody uvedené ve zkušebním protokolu, a dále:
(i) zda odmrazovací systém a termostat správně fungují;
(ii) zda rychlost cirkulace vzduchu odpovídá údajům výrobce.
Jestliže se má měřit průtok vzduchu chladicí jednotky, musí být použity metody vhodné pro měření celkového průtoku. Doporučuje se použití jedné z relevantních stávajících norem, např. BS 848, ISO 5801, AMCA 210-85, AMCA 210-07, DIN 24163, NFE 36101, NF X10.102, DIN 4796.
(iii) zda chladicí látka (chladivo) použitá při zkouškách odpovídá údajům výrobce.
4.4 Výsledek zkoušky
4.4.1 Chladicí výkon pro účely ATP je takový, který zabezpečuje střední teplotu na vstupu do výparníku. Přístroje měřící teplotu musí být chráněny před sáláním.
5. KONTROLA IZOLAČNÍCH VLASTNOSTÍ DOPRAVNÍCH A PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ V PROVOZU
Pro kontrolu izolačních vlastností každého dopravního nebo přepravního prostředku, který je v provozu, uvedenou v bodě 1(b) a 1(c) dodatku 1 k této příloze, mohou příslušné orgány:
buď se rozhodnout pro metody popsané v oddílech 2.1.1 až 2.3.2 tohoto dodatku; nebo
jmenovat znalce, aby posoudili, zda daný dopravní nebo přepravní prostředek může zůstat v té nebo oné kategorii izotermických dopravních nebo přepravních prostředků. Tito znalci musí posoudit následující skutečnosti a své závěry učinit na základě těchto kontrol:
5.1 Celková kontrola dopravního nebo přepravního prostředku
Tato kontrola se provede formou prohlídky dopravního nebo přepravního prostředku podle tohoto pořadí umožňující zjistit:
(i) výrobní štítek připevněný výrobcem
(ii) celkové konstrukční řešení izolujícího pláště,
(iii) způsob provedení izolace,
(iv) druh a stav stěn,
(v) stav opotřebení izotermické skříně,
(vi) tloušťku stěn
a sepsat všechny připomínky týkající se izolačních vlastností dopravního nebo přepravního prostředku. Pro tento účel mohou znalci požadovat demontáž jednotlivých dílů z dopravního nebo přepravního prostředku a předložení všech dokladů nezbytných pro jeho kontrolu (schémata, protokoly o zkouškách, popisy, účty atd.).
5.2 Kontrola těsnosti skříně (nevztahuje se na cisternové zařízení)
Vizuální kontrolu provede osoba, která vstoupí do dopravního nebo přepravního prostředku umístěného na jasně osvětlené ploše. Lze použít libovolnou metodu, která poskytne přesnější výsledky.
5.3 Rozhodnutí
(i) Lze-li závěry týkající se celkového stavu skříně pokládat za uspokojivé, může dopravní nebo přepravní prostředek zůstat v provozu jako izotermický dopravní nebo přepravní prostředek své původní kategorie v dalším období avšak ne delším tří let. Nejsou-li závěry znalce nebo znalců uspokojivé, dopravní nebo přepravní prostředek může zůstat v provozu, ale jedině za podmínky, že úspěšně obstojí při zkouškách ve zkušební stanici podle oddílů 2.1.1 až 2.3.2 tohoto dodatku; v tomto případě může zůstat v provozu v dalším šestiletém období.
(ii) Jedná-li se o zařízení se zesílenou izolací a závěry znalce nebo znalců uvádějí, že tento prostředek je nevhodný pro další provoz ve své původní třídě, ale vhodný pro další provoz jako prostředek s normální izolací, pak může zůstat v provozu ve vhodné třídě po další tři roky. V tomto případě musí být vhodně změněny rozlišovací značky (uvedené v dodatku 4 této přílohy).
(iii) Jedná-li se o dopravní nebo přepravní prostředky určitého typu sériově vyráběné, splňující podmínky bodu 2 dodatku 1 k této příloze a patřící témuž vlastníku (provozovateli), je možno kromě kontroly každého dopravního nebo přepravního prostředku provést měření součinitele „K“ nejméně u jednoho procenta těchto dopravních nebo přepravních prostředků podle oddílu 2.1, 2.2 a 2.3 tohoto dodatku. Jsou-li výsledky této kontroly a měření vyhovující, mohou všechny tyto dopravní nebo přepravní prostředky zůstat v provozu jako izotermické dopravní nebo přepravní prostředky své původní kategorie v dalším šestiletém období.
6. KONTROLA ÚČINNOSTI TEPELNÝCH ZAŘÍZENÍ DOPRAVNÍCH A PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ V PROVOZU
Pro kontrolu účinnosti tepelného zařízení každého chlazeného, chladicího a mrazicího nebo vyhřívacího dopravního nebo přepravního prostředku, který je v provozu, uvedeného v odstavci 1 (b) a 1(c) dodatku 1 této přílohy, mohou příslušné orgány:
buď se rozhodnout pro metody popsané v oddílu 3.1, 3.2 a 3.3 tohoto dodatku; nebo
jmenovat znalce k plnění ustanovení popsaných v oddílu 5.1 a 5.2 tohoto dodatku a zplnomocnit je pokud jsou použita k následujícím ustanovením:
6.1 Chlazené dopravní a přepravní prostředky jiné než s eutektickými deskami
Ověřuje se, zda je možno vnitřní teplotu prázdného dopravního nebo přepravního prostředku, nejprve vyrovnanou s vnější teplotou, přivést na mezní teplotu předepsanou touto přílohou pro třídu, do níž tento dopravní nebo přepravní prostředek náleží, a udržet ji pod zmíněnou mezní teplotou po dobu „t“,
tak aby t≥12∆T∆T´ kde
∆T představuje rozdíl mezi + 30 °C a zmíněnou mezní teplotou, a
∆T' rozdíl mezi střední vnější teplotou během zkoušky a zmíněnou mezní teplotou, při vnější teplotě nejméně + 15 °C.
Jsou-li výsledky vyhovující, může tento dopravní nebo přepravní prostředek zůstat v provozu jako chlazený dopravní nebo přepravní prostředek v původně stanovené třídě na další období nejvýše tří let.
6.2 Chladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředky
(i) Dopravní nebo přepravní prostředek vyrobený po 2. lednu 2012
Ověřuje se, že pokud není vnější teplota nižší než +15 °C, vnitřní teplota prázdného dopravního nebo přepravního prostředku může být ohřátá na teplotu třídy maximální doby (v minutách), jak je uvedeno níže:
Venkovní teplota30292827262524232221201918171615°CTřída C, F360350340330320310300290280270260250240230220210minTřída B, E270262253245236228219211202194185177168160151143minTřída A, D18017316615915214513813112411711010396898275min
Vnitřní teplota prázdného dopravního nebo přepravního prostředku musí být ohřáta na venkovní teplotu.
Jsou-li výsledky zkoušek vyhovující, mohou tyto dopravní nebo přepravní prostředky zůstat v provozu jako chladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředky v původně stanovené třídě na další období nejvýše tří let.
(ii) Přechodné ustanovení tepelných zařízení dopravních a přepravních prostředků v provozu
Pro dopravní nebo přepravní prostředky vyrobené před datem uvedeným v 6.2 (i), se použijí následující ustanovení:
Ověřuje se, zda je možno při vnější teplotě nejméně + 15 °C vnitřní teplotu prázdného dopravního nebo přepravního prostředku, který byl předtím vyhřát nebo ochlazen na teplotu rovnou vnější teplotě, upravit za dobu nejvýše 6 hodin takto:
v případě dopravních a přepravních prostředků ve třídě A, B nebo C na minimální teplotu předepsanou touto přílohou;
v případě dopravních a přepravních prostředků ve třídě D, E nebo F na mezní teplotu předepsanou touto přílohou.
Jsou-li výsledky zkoušek vyhovující, mohou tyto dopravní nebo přepravní prostředky zůstat v provozu jako chladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředky v původně stanovené třídě na další období nejvýše tří let
6.3 Vyhřívací dopravní a přepravní prostředky
Ověřuje se, zda lze dosáhnout a po dobu nejméně 12 hodin udržet rozdíl mezi vnitřní teplotou dopravního nebo přepravního prostředku a vnější teplotou, předepsaný v této příloze, který určuje třídu, do které dopravní nebo přepravní prostředek náleží (rozdíl 22 K pro třídu A a 32 K pro třídu B). Jsou-li výsledky zkoušek vyhovující, mohou tyto dopravní a přepravní prostředky zůstat v provozu jako vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředky v původně stanovené třídě na další období nejvýše tří let.
6.4 Teplotní měřící body
Přístroje na měření teploty, chráněné před přímým sáláním, se umístí uvnitř a vně skříně.
Pro měření vnitřní teploty skříně (Ti) nejméně 2 měřící body se umístní do skříně v maximální vzdálenosti 50 cm od čelní stěny, 50 cm od zadních dveří, ve výšce minimálně 15 cm a maximálně 20 cm nad plochu podlahy.
Pro měření vnější teploty skříně (Te) nejméně 2 měřící body se umístní ve vzdálenosti nejméně 10 cm od vnějších stěn, nejméně 20 cm od vstupu vzduchu do kondenzátoru jednotky.
Výsledné hodnoty musí být vzaty z nejteplejšího bodu uvnitř a nejstudenějšího bodu vně skříně.
6.5 Společná ustanovení pro chlazené, chladicí a mrazicí a vyhřívací dopravní a přepravní prostředky
(i) Nejsou-li výsledky zkoušek vyhovující, mohou chlazené, chladicí a mrazicí nebo vyhřívací dopravní nebo přepravní prostředky zůstat v provozu v původně stanovené třídě pouze za podmínky, že úspěšně projdou zkouškami ve zkušební stanici podle oddílu 3.1, 3.2 a 3.3 tohoto dodatku; v tomto případě mohou zůstat v provozu v původně stanovené třídě na další období šesti let.
(ii) Jedná-li se o chlazené, chladicí a mrazicí nebo vyhřívací dopravní a přepravní prostředky určitého typu sériově vyráběné, odpovídající ustanovením odstavce 2 dodatku 1 k této příloze a patřící témuž vlastníku (provozovateli), pak kromě kontroly tepelných zařízení provedené za účelem zjištění, zda jejich povšechný stav je uspokojivý, lze provést ve zkušební stanici kontrolu funkční účinnosti chladicích nebo vytápěcích zařízení nejméně u 1 % těchto dopravních nebo přepravních prostředků podle ustanovení oddílů 3.1, 3.2 a 3.3 tohoto dodatku. Jsou-li výsledky těchto kontrol vyhovující, mohou všechny uvedené dopravní a přepravní prostředky zůstat v provozu v původně stanovené třídě na další období šesti let.
7. POSTUP PRO MĚŘENÍ VÝKONU MECHANICKÝCH VÍCE-TEPLOTNÍCH CHLADÍCÍCH JEDNOTEK A DIMENZOVANÝCH VÍCE-KOMOROVÝCH DOPRAVNÍCH A PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDKŮ
7.1 Definice
(a) Více-komorový dopravní nebo přepravní prostředek: Dopravní nebo přepravní prostředek se dvěma nebo více izotermickými komorami pro udržení různých teplot v každé komoře;
(b) Více-teplotní mechanická chladící jednotka: Mechanická chladící jednotka s kompresorem a společným nasávacím vstupem, kondenzátorem a dvěma nebo více výparníky nastavenými na různé teploty v různých komorách více-komorového dopravního nebo přepravního prostředku;
(c) Hostitelská jednotka: Chladící jednotka s nebo bez vnitřního výparníku
(d) Neklimatizovaná komora: Komora nemající výparník nebo pro kterou je výparník neaktivní z důvodů dimenzování výpočtů a certifikace;
(e) Více-teplotní činnosti: Činnost více-teplotní mechanické chladící jednotky se dvěma nebo více výparníky pracující v různých teplotách uvnitř více-teplotního dopravního nebo přepravního prostředku;
(f) Jmenovitý chladící výkon: Maximální chladící výkon chladící jednotky v mono-teplotním režimu se dvěma nebo třemi výparníky pracující současně na stejné teplotě;
(g) Samostatný chladící výkon (Pind-evap): Maximální chladící výkon každého výparníku v samostatném režimu s hostitelskou jednotkou;
(h) Skutečný chladící výkon (Peff-frozen-evap): Chladící výkon použitý k nejnižší teplotě výparníku, pokud každý ze dvou nebo více výparníků pracuje ve více-teplotním režimu, jak je předepsáno v oddíle 7.3.5.
7.2 Zkušební postup pro více-teplotní mechanické chladící jednotky
7.2.1 Obecný postup
Zkušební postup musí být stejný jako v odstavci 4 tohoto dodatku.
Hostitelská jednotka musí být zkoušena v kombinaci s různými výparníky. Každý výparník musí být zkoušen na oddělených kalorimetrech, pokud jsou použity.
Jmenovitý chladící výkon hostitelské jednotky v mono-teplotním režimu, jak je předepsáno v oddíle 7.2.2, musí být měřen jako kombinace, zahrnující dva nebo tři menší a větší výparníky.
Samostatný chladící výkon musí být měřen pro všechny výparníky, každý v mono-teplotním režimu s hostitelskou jednotkou, jak je předepsáno v oddíle 7.2.3.
Tento test musí být prováděn se dvěma nebo třemi výparníky zahrnující nejmenší, největší, a pokud je to nutné, střední výparník.
Pokud více-teplotní jednotka může pracovat s více než dvěma výparníky:
- Hostitelská jednotka musí být zkoušena s kombinací třech výparníků: nejmenší, největší a střední.
- A dále, na požádání výrobce, může být hostitelská jednotka zkoušena volitelně s kombinací dvou výparníků: největší a nejmenší.
Zkoušky jsou prováděny v nezávislém režimu a režimu standby.
7.2.2 Stanovení jmenovitého chladícího výkonu hostitelské jednotky
Jmenovitý chladící výkon hostitelské jednotky v mono-teplotním režimu musí být měřen jako kombinace dvou nebo třech výparníků pracující současně na stejné teplotě. Zkouška musí být prováděna při -20°C a při 0°C.
Teplota přívodu vzduchu hostitelské jednotky musí být +30°C.
Jmenovitý chladící výkon při -10°C musí být počítán jako lineární interpolace z výkonu při -20°C a 0°C.
7.2.3 Stanovení samostatného chladícího výkonu každého výparníku
Samostatný chladící výkon každého výparníku musí být měřen v samostatném režimu s hostitelskou jednotkou. Zkouška musí být prováděna při -20°C a při 0°C.
Teplota přívodu vzduchu hostitelské jednotky musí být +30°C.
Samostatný chladící výkon při -10°C musí být počítán jako lineární interpolace z výkonu při -20°C a 0°C.
7.2.4 Zkouška zbývajícího skutečného chladícího výkonu sestavy výparníků ve více-teplotním režimu při referenčním tepelným zatížení
Zbývající skutečný chladící výkon musí být měřen pro každý zkoušený výparník při -20°C s jiným výparníkem(y), pracujícím pod kontrolou termostatu nastaveného na 0°C s referenčním tepelným zatížením 20% ze samostatného chladícího výkonu při -20°C zmíněného výparníku. Teplota přívodu vzduchu hostitelské jednotky musí být +30°C.
Pro více-teplotní chladící jednotky s více než jedním kompresorem takovým, jako je soustava systémů nebo jednotek s dvou-stupňovým kompresním systémem, kde chladící výkony mohou být současně udržovány v mrazících nebo chladících komorách, zkoušení skutečného chladícího výkonu se provádí jedním dodatečným tepelným zatížením.
7.3 Dimenzování a certifikace chladícího více-teplotního dopravního nebo přepravního prostředku
7.3.1 Obecný postup
Chladící výkon požadovaný více-teplotním dopravním nebo přepravním prostředkem musí být založen na chladícím výkonu požadovaným mono-teplotním dopravním nebo přepravním prostředkem uvedeným v tomto dodatku.
Pro více-komorový dopravní nebo přepravní prostředek, K koeficient menší nebo roven 0,40 W/m2.K pro vnější stěnu skříně jako celek musí být schválen v souladu s oddílem 2 až 2.2 tohoto dodatku.
Izolační výkon vnější stěny skříně musí být vypočítán použitím K koeficientu stěny skříně schválené v souladu s touto Dohodou. Izolační výkon vnitřních dělících příček musí být vypočítán použitím K koeficientu v tabulce v oddíle 8.3.7.
Pro vydání osvědčení ATP:
- Jmenovitý chladící výkon více -teplotní chladící jednotky musí být nejméně roven teplu uniklému skrz vnitřní dělící příčky a vnější stěnu dopravního nebo přepravního prostředku, a vynásobenému součinitelem 1.75, jak je uvedeno v oddílu 3.2.6 tohoto dodatku.
- V každé komoře, vypočítaný zbytkový skutečný chladící výkon při nejnižší teplotě každého výparníku ve více-teplotním režimu musí být větší nebo roven maximálnímu chladícímu požadavku komory v nejvíce nepříznivých podmínkách, jak je uvedeno v oddíle 7.3.5 a 7.3.6, vynásobeným součinitelem 1.75, jak je uvedeno v oddílu 3.2.6 tohoto dodatku.
7.3.2 Shoda celé skříně
Vnější skříň musí mít K součinitel K ≤ 0.40 W/m2.K.
Vnitřní povrch skříně se nesmí lišit o více než 20%.
Dopravní nebo přepravní prostředek musí splňovat:
Pnominal>1.75*Kbody*Sbody*∆T
Kde:
Pnominal je jmenovitý chladící výkon více-teplotní chladící jednotky
Kbody je hodnota K součinitele vnější skříně
Sbody je vnitřní povrch celé skříně
∆T je rozdíl v teplotách mezi vnitřkem a vnějškem skříně
7.3.3 Stanovení chladících požadavků chladících výparníků
S přepážkami v daných polohách, se požadavek chladícího výkonu každého chladícího výparníku vypočte takto:
Pchilled demand=Schilled-comp-∑Sbulk*Kbody*∆Text+∑Sbulk*Kbulk*∆Tint
Kde:
Kbody je hodnota K součinitele vnější skříně dána ATP protokolem o zkoušce,
Schilled-comp je povrch chlazené komory s přepážkami v daných polohách,
Sbulk je povrch přepážek,
Kbulk je hodnota K součinitele přepážek dána tabulkou v oddíle 8.3.7,
∆Text je rozdíl v teplotách mezi chlazenou komorou a venkovní teplotou +30°C vně skříňě,
∆Tint je rozdíl v teplotách mezi chlazenou komorou a jinými komorami. Pro neklimatizované komory je použita pro výpočet teplota +20°C.
7.3.4 Stanovení chladících požadavků mrazících komor
S přepážkami v daných polohách, se požadavek chladícího výkonu každé mrazící komory vypočte takto:
Pfrozen demand=Sfrozen-comp-∑Sbulk*Kbody*∆Text+∑Sbulk*Kbulk*∆Tint
Kde:
Kbody je hodnota K součinitele vnější skříně dána ATP protokolem o zkoušce,
Sfrozen-comp je povrch mrazící komory s přepážkami v daných polohách,
Sbulk je povrch přepážek,
Kbulk je hodnota K součinitele přepážek dána tabulkou v oddíle 8.3.7,
∆Text je rozdíl v teplotách mezi mrazící komorou a venkovní teplotou +30°C vně skříňě,
∆Tint je rozdíl v teplotách mezi mrazící komorou a jinými komorami. Pro izotermické komory je použita pro výpočet teplota +20°C.
7.3.5 Stanovení skutečného chladícího výkonu mrazících výparníků
Skutečný chladící výkon, s přepážkami v daných polohách, se vypočte takto:
Peff-frozen-evap=Pind-frozen-evap*Peff-chilled-evap/Pind-chilled-evap
Kde:
Peff-frozen-evap je skutečný chladící výkon mrazícího výparníku s daným nastavením,
Pind-frozen-evap je samostatný chladící výkon mrazícího výparníku při -20°C,
Peff-chilled-evap je skutečný chladící výkon každého chladícího výparníku s daným nastavením, jak je uvedeno v oddíle 8.3.6
Pind-chilled-evap je samostatný chladící výkon při -20°C pro každý chladící výparník
Tato výpočtová metoda je chválené pouze pro více-teplotní mechanické chladící jednotky s jednoduchým jednostupňovým kompresorem. Pro více-teplotní chladící jednotky s více než jedním kompresorem takovým jako je soustava systémů nebo jednotek s dvou-stupňovým kompresním systémem, kde chladící výkony mohou být současně udržovány v mrazících nebo chladících komorách, tato výpočtová metoda nesmí být použita, protože vede k podcenění skutečného chladícího výkonu. Pro takovýto dopravní nebo přepravní prostředek, musí být skutečný chladící výkon interpolací mezi skutečným chladícím výkonem měřeným s dvěma různými tepelnými zátěžemi uvedenými v protokolu o zkoušce předepsaným v oddíle 8.2.4.
7.3.6 Prohlášení o shodě
Dopravní nebo přepravní prostředek je prohlášen ve shodě ve více-teplotním režimu pokud, pro každou polohu přepážky a každé rozložení teploty v komoře platí:
Peff-frozen-evap≥1.75*Pfrozen demand
Peff-chilled-evap≥1.75*Pchilled demand
Kde:
Peff-frozen-evap je skutečný chladící výkon uvažovaného mrazícího výparníku u teplotní třídy komory s daným nastavením
Peff-chilled-evap je skutečný chladící výkon uvažovaného chladícího výparníku u teplotní třídy komory s daným nastavením
Pfrozen demand je chladící požadavek uvažované komory u teplotní třídy komory s daným nastavením dle výpočtu uvedeném v oddílu 8.3.4
Pchilled demand je chladící požadavek uvažované komory u teplotní třídy komory s daným nastavením dle výpočtu uvedeném v oddílu 8.3.3
Musí být uvažováno, že všechny polohy příček byly dimenzovány, jestliže polohy příček od nejmenší do největší velikosti komory jsou kontrolovány iterační metodou, přičemž žádná vstupní kroková změna v prostoru není větší než 20 %.
7.3.7 Vnitřní dělící příčky
Tepelné ztráty skrz vnitřní dělící příčky musí být vypočítány použitím K koeficientu z následující tabulky.
K koeficient - [W/m2.K]Minimální tloušťka  pěny [mm]PevnáPohybliváPodélný - hliníková podlaha2.03.025Podélný - GRP podlaha1.52.025Příčný - hliníková podlaha2.03.240Příčný - GRP podlaha1.52.640
K koeficient přemístitelných dělících příček zahrnuje bezpečnostní rezervu pro specifické stárnutí a předpokládané tepelné úniky.
Pro zvláštní provedení s dodatečným přenosem tepla se v důsledku dodatečných tepelných mostů ve srovnání se standardním provedení K koeficient příčky musí zvýšit.
7.3.8 Požadavky kapitoly 7 se nepoužijí pro dopravní a přepravní prostředky vyrobené před vstupem těchto požadavků v platnost a mající podstoupený test jako více-teplotní dopravní nebo přepravní prostředky. Dopravní nebo přepravní prostředky vyrobené před datem vstupu v platnost tohoto ustanovení, mohou být provozovány v mezinárodní dopravě, ale mohou být převedeny z jedné země do druhé pouze se souhlasem příslušných orgánů dotčených zemí.
8. PROTOKOL O ZKOUŠCE
Protokol o zkoušce vhodného typu k dopravnímu nebo přepravnímu prostředku musí být vystaven pro každý test v souladu s jedním z uvedených vzorů 1 až 10 uvedených níže.
Vzor č. 1 A

Vzor č. 1 B

Vzor č. 2 A

Vzor č. 2 B

Vzor č. 3

Vzor č. 4 A

Vzor č. 4 B

Vzor č. 4 C

Vzor č. 5

Vzor č. 6

Vzor č. 7

Vzor č. 8

Vzor č. 9

Vzor č. 10

Příloha 1, dodatek 3
A. Vzor tiskopisu osvědčení o shodě dopravního nebo přepravního prostředku, jak je stanoveno v příloze 1, dodatku 1, odstavci 3
VZOR OSVĚDČENÍ PRO IZOTERMICKÉ, CHLAZENÉ, CHLADÍCÍ, MRAZÍCÍ NEBO VYHŘÍVACÍ DOPRAVNÍ NEBO PŘEPRAVNÍ PROSTŘEDKY POUŽITÉ PRO MEZINÁRODNÍ VNITROZEMSKOU PŘEPRAVU ZKAZITELNÝCH POTRAVIN
Osvědčení o shodě dopravního nebo přepravního prostředku vydaná před 2. lednem 2011 v souladu s požadavky týkající se vzoru osvědčení uvedeného v příloze 1, dodatku 3 v platnosti až do 1. ledna 2011, zůstávají platná, až do uplynutí jejich původního data doby platnosti.
Osvědčení o shodě vydané před datem vstupu v platnost úpravy bodu 3 vzoru tiskopisu osvědčení o shodě (30. září 2015) zůstává v platnosti, dokud originálu neskončí platnost.

B. Certifikační štítek shody dopravního nebo přepravního prostředku, jak je stanoveno v příloze 1, dodatku 1, odstavci 3
1. Certifikační štítek shody musí být trvale připevněn na dopravním nebo přepravním prostředku na dobře viditelném místě vedle jiných úředně vydaných schvalovacích štítků. Štítek, odpovídající vzoru uvedenému dále, musí být pravoúhlý o rozměrech nejméně 160 x 100 mm a musí být vyroben z ohnivzdorného materiálu odolného proti korozi. Na štítku musí být čitelným a nesmazatelným způsobem, alespoň v angličtině, francouzštině nebo ruštině uvedeno:
(a) latinská písmena „ATP“ a za nimi slova: „SCHVÁLENO PRO PŘEPRAVU ZKAZITELNÝCH POTRAVIN“,
(b) „SCHVALOVACÍ ČÍSLO“ a za ním mezinárodní poznávací značka státu, v němž bylo schválení uděleno, a číslo (číslice, písmena atd.) dokladu schválení,
(c) „ČÍSLO DOPRAVNÍHO (PŘEPRAVNÍHO) PROSTŘEDKU“ a za ním individuální číslo umožňující identifikovat dotyčný dopravní nebo přepravní prostředek (tímto číslem může být výrobní číslo),
(d) „ZNAČKA ATP“ a za ní rozlišovací značka předepsaná v dodatku 4 k příloze 1, která odpovídá třídě a kategorii dopravního nebo přepravního prostředku,
(e) „PLATNÉ DO“ a za tím datum (měsíc a rok), jímž končí platnost schválení dopravního nebo přepravního prostředku. Je-li platnost schválení na základě zkoušky nebo prohlídky prodloužena, připojí se následné datum skončení jeho platnosti na stejném řádku.
2. Písmena „ATP“ a písmena rozlišovací značky musí být přibližně 20 mm vysoké. Ostatní písmena číslice musí být nejméně 5 mm vysoké.

Příloha 1, dodatek 4
ROZLIŠOVACÍ ZNAČKY NA SPECIALIZOVANÝCH DOPRAVNÍCH A PŘEPRAVNÍCH PROSTŘEDCÍCH
Rozlišovací značky předepsané v odstavci 4 dodatku 1 k této příloze sestávají z velkých latinských písmen barvy tmavomodré na bílém podkladě. Výška písmen musí být nejméně 100 mm pro rozlišovací značky a nejméně 50 mm pro data uplynutí platnosti. Pro speciální dopravní a přepravní prostředky, jako jsou dodávkové automobily, jejichž hmotnost nepřesahuje 3.5 t, výška písmen může být 50 mm pro rozlišovací značky a nejméně 25 mm pro data uplynutí platnosti.
Rozlišovací značky a značky s uplynutím doby platnosti musí být umístěny na obou stranách skříně v horních předních rozích.
Značky musí být tyto:
Dopravní nebo přepravní prostředek: Rozlišovací značky:Izotermický dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolacíINIzotermický dopravní nebo přepravní prostředek ze zesílenou izolacíIRChlazený dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolací třídy ARNAChlazený dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolací třídy ARRAChlazený dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy BRRBChlazený dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy CRRCChlazený dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolací třídy DRNDChlazený dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy DRRDChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolací třídy AFNAChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy AFRAChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy BFRBChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy CFRCChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolací třídy DFNDChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy DFRDChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy EFREChladicí a mrazicí dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy FFRFVyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek s normální izolací třídy ACNAVyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy ACRAVyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy BCRBVyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy CCRCVyhřívací dopravní nebo přepravní prostředek se zesílenou izolací třídy DCRD
Má-li dopravní nebo přepravní prostředek snímatelné nebo nesamostatné tepelné zařízení a existují-li zvláštní podmínky pro použití tepelného zařízení, doplní se rozlišovací značky písmenem X v dále uvedených případech.
1. PRO CHLAZENÉ DOPRAVNÍ A PŘEPRAVNÍ PROSTŘEDKY:
Kde eutektické desky musí být umístěny v jiné komoře pro mrazení;
2. PRO CHLADICÍ A MRAZICÍ DOPRAVNÍ A PŘEPRAVNÍ PROSTŘEDKY
2.1 Kde kompresor je poháněn motorem vozidla
2.2 Kde chladicí jednotka jako celek nebo její část je snímatelná, což by bránilo její provozuschopnosti.
Pod výše uvedenými rozlišovacími značkami musí být uvedeno datum skončení doby platnosti osvědčení vydaného pro dopravní nebo přepravní prostředek (měsíc, rok), které je zapsáno v bodě 8 části A dodatku 3 k této příloze.
Vzor:

Příloha 2
VÝBĚR DOPRAVNÍHO NEBO PŘEPRAVNÍHO PROSTŘEDKU A TEPLOTNÍ PODMÍNKY PRO PŘEPRAVU HLUBOKO ZMRAZENÝCH A ZMRAZENÝCH POTRAVIN
1. Pro přepravu dále uvedených zmrazených a hluboko zmrazených potravin musí být vybrán a použit takový dopravní nebo přepravní prostředek, aby během přepravy maximální teplota potravin v kterékoli jejich části nepřekročila dále předepsanou teplotu.
Dopravní nebo přepravní prostředek používaný pro přepravu hluboko zmrazených potravin, kromě železničního vozu, musí být vybaven zařízením uvedeným v dodatku 1 k této příloze. Pokud se však musí přistoupit k ověření teploty potravin, musí to být provedeno podle postupu uvedeného v dodatku 2 k této příloze.
2. Během nakládky, přepravy a vykládky musí být dodržena v kterékoli části nákladu teplota potravin předepsaná nebo nižší.
3. Jestliže je nezbytné otevřít dopravní nebo přepravní prostředek, např. za účelem provedení kontroly, je nutno zajistit, aby potraviny nebyly vystaveny postupu nebo podmínkám, které jsou v rozporu s ustanoveními této přílohy a Mezinárodní konvence o harmonizaci hraničních kontrol zboží.
4. V průběhu určitých operací, jako je odmrazování výparníku strojního chladicího zařízení, je přípustné krátkodobé zvýšení teploty povrchu potravin části nákladu, např. v blízkosti výparníku, nepřevyšující 3 °C příslušné teploty.
Zmrzlina- 20 °CZmrazené nebo hluboko zmrazené ryby, výrobky z ryb, měkkýši, korýši a všechny jiné hluboko zmrazené potraviny-18 °CVšechny ostatní zmrazené potraviny (kromě másla)-12 °CMáslo-10 °CZmrazené nebo hluboko zmrazené potraviny uvedené dále určené k okamžitému dalšímu zpracování: 1/
Máslo
Koncentrovaná ovocná šťáva

Příloha 2, dodatek 1
MONITOROVÁNÍ TEPLOT VZDUCHU PŘI PŘEPRAVĚ HLUBOKO ZMRAZENÝCH POTRAVIN
Dopravní nebo přepravní prostředek musí být vybaven přístrojem, který je schopen změřit a zaznamenat teploty vzduchu a uložení získaných dat (dále jen přístroj) ke sledování teploty vzduchu, které jsou hluboce zmrazené potraviny určené k lidské spotřebě vystaveny.
Přístroje musí vyhovovat normě EN 13486 (Záznamníky teplot a teploměry pro transport, skladování a distribuci chlazených, mražených a hluboce / rychle zmražených potravin a zmrzlin - Periodické přezkoušení) a dokumentace musí být k dispozici ke schválení orgánům příslušným ATP.
Přístroje musí vyhovovat normě EN 12830 (Záznamníky teplot pro transport, skladování a distribuci chlazených, mražených a hluboce / rychle zmražených potravin a zmrzlin - Zkoušky, výkon, vhodnost).
Údaje o teplotách získané tímto způsobem musí být označeny datem a uchovány dopravcem po dobu nejméně jednoho roku nebo déle podle charakteru potravin.

Příloha 2, dodatek 2
POSTUP PRO VÝBĚR VZORKŮ A MĚŘENÍ TEPLOT PŘI PŘEPRAVĚ ZCHLAZENÝCH, ZMRAZENÝCH A HLUBOKO ZMRAZENÝCH ZKAZITELNÝCH POTRAVIN
A. VŠEOBECNÉ POKYNY
1. Kontrola a měření teplot uvedené v přílohách 2 a 3 musí být provedeny tak, aby potraviny nebyly vystaveny nežádoucím podmínkám s hlediska bezpečnosti a kvality potravin. Měření teplot potravin musí být provedeno s minimálním zdržením a minimálním přerušením průběhu přepravy.
2. Kontrola a měření, uvedené v odstavci 1, musí být prováděny před nakládkou nebo vykládkou. Tyto postupy nesmějí být normálně používány během přepravy, ledaže by existovaly vážné pochybnosti o vhodnosti teplot potravin s teplotami uváděnými v přílohách 2 a 3.
3. Pokud je to možné, kontrola musí přihlédnout k údajům získaným monitorovacími zařízeními (přístroji) během jízdy před výběrem těch naložených zkazitelných potravin pro vzorkovací a měřící postupy. Přistoupit k měření teplot potravin se musí pouze v tom případě, pokud existují rozumné pochybnosti o dodržení řízení teploty během přepravy.
4. Pokud je vybrána část nákladu, musí být použito především nedestruktivní měření (mezi krabicemi nebo mezi kusy). Pouze pokud výsledky nedestruktivního měření nejsou v souladu s teplotami uvedenými v přílohách 2 a 3 (se zřetelem k dovoleným tolerancím), smějí být provedena destruktivní měření. Pokud zásilky nebo krabice byly otevřeny kontrolou, ale nebyly provedeny žádné další kroky, musí být znovu uzavřeny s údaji o čase, datu, místu kontroly s úředním razítkem kontrolního orgánu.
B. VÝBĚR VZORKŮ
5. Typy kusů vybraných jako vzorky pro měření teploty musí být takové, že jejich teplota je reprezentativní pro nejteplejší bod zásilky.
6. Pokud je nezbytné vybrat vzorky během přepravy z naložené zásilky, musí být odebrány dva vzorky z horní části a spodní části zásilky umístěné u okrajů každých otevřených dveří nebo křídel dveří.
7. Pokud jsou odebírány vzorky během vykládky zásilky, musí být odebrány čtyři vzorky z jednoho dále uvedeného místa:
- vrchní a spodní části zásilky umístěné u okrajů otevřených dveří;
- horního zadního rohu zásilky (tj. nejdelší vzdálenosti od chladicí jednotky);
- středu zásilky;
- středu předního povrchu zásilky (tj. nejbližší chladicí jednotce);
- horního a dolního rohu předního povrchu zásilky (tj. nejbližší zpětnému vstupu vzduchu do chladicí jednotky).
8. V případě zchlazených potravin uvedených v příloze 3 musí být vzorky odebrány z nejchladnějšího místa pro zjištění, že během přepravy nedojde ke zmrazení.
C. MĚŘENÍ TEPLOTY ZKAZITELNÝCH POTRAVIN
9. Před měřením musí být měřicí čidlo předchlazeno na teplotu co možno nejbližší teplotě potravin.
I. Zchlazené potraviny
10. Nedestruktivní měření: Měření mezi krabicemi nebo kusy musí být provedeno čidlem s plochou hlavou, která zaručuje dobrý styk, malou tepelnou hmotou s vysokou tepelnou vodivostí. Je-li čidlo umístěno mezi krabicemi nebo kusy potravin, musí být zajištěn dostatečný přítlak zabezpečující dobrý tepelný styk a dostatečná vložená délka čidla musí zajistit minimální snížení vodivosti.
11. Destruktivní měření: Musí být použito čidlo s tuhou silnou stopkou a ostrým hrotem vyrobené z materiálu, který se dá snadno čistit a desinfikovat. Čidlo musí být vloženo do středu kusu potravin a zaznamenávána teplota až po dosažení ustálené teploty.
II. Zmrazené a hluboko zmrazené potraviny
12. Nedestruktivní měření: Tentýž postup jako uvedený v předchozím odstavci 10.
13. Destruktivní měření: Teplotní čidlo není zkonstruováno pro vniknutí do zmrazených potravin. Je proto nezbytné vytvořit v potravině otvor, do kterého se zasune čidlo. Otvor se musí vytvořit penetračním nástrojem s ostrým kovovým hrotem takovým, jako je prorážeč ledu, ruční svidřík nebo vrták, předchlazeným na teplotu potraviny. Průměr otvoru musí být takový, aby byl zajištěn těsný styk s čidlem. Hloubka, do které se čidlo zasunuje, je závislá na typu potraviny:
(i) Pokud to rozměry potraviny dovolují, čidlo se zasune do hloubky 2,5 cm od povrchu potraviny;
(ii) Pokud není možno použít postupu uvedeného v předchozím pododstavci (i) vzhledem k rozměrům potraviny, čidlo musí být zasunuto do hloubky od povrchu rovnající se troj až čtyřnásobku průměru čidla;
(iii) Vytvoření otvoru v některých potravinách vzhledem k jejich rozměrům nebo složení, např. v kusovitých potravinách, není možné nebo praktické. V těchto případech musí být určena vnitřní teplota kusu s potravinami vložením vhodného čidla s ostrou stopkou do středu kusu pro změření teploty ve styku s potravinami.
Po zasunutí čidla se musí odečíst teplota až po dosažení ustálené teploty.
D. VĚCNÉ POKYNY PRO MĚŘÍCÍ SYSTÉM
14. Měřící systém (čidlo a monitor) použitý pro měření teploty musí splňovat dále uvedené požadavky:
(i) Čas pro dosažení 90 % rozdílu mezi počáteční a konečnou odečtenou teplotou musí být tři minuty;
(ii) 1/ Systém musí zajistit přesnost odečítání teploty ± 0,5 °C v rozsahu teplot - 20 °C až + 30 °C;
(iii) 1/ Přesnost měření se nesmí měnit v průběhu měření o více než 0,3 °C při okolní teplotě v rozsahu - 20 °C až + 30 °C */;
(iv) Škála stupnice systému musí být členěna po 0,1 °C;
(v) 1/ Přesnost systému musí být kontrolována v pravidelných intervalech*/;
(vi) Systém musí mít platný kalibrační certifikát pověřeného orgánu;
(vii) Elektrické části systému musí být chráněny proti nežádoucím účinkům kondenzace vlhkosti;
(viii) Systém musí být robustní (pevný) a odolný proti nárazům.
E. PŘÍPUSTNÉ TOLERANCE MĚŘENÍ TEPLOTY
15. Přípustné tolerance při uvádění naměřených teplot:
(i) Provozní - v případě zmrazených a hluboko zmrazených potravin krátkodobé zvýšení teploty o 3 °C nad dovolenou teplotu je v příloze 2 povoleno pro povrchovou teplotu potravin;
(ii) Metodologické - nedestruktivní měření může udat rozdíl mezi teplotou udávanou a skutečnou měřené potraviny nejvýše 2 °C, zejména s přihlédnutím k tloušťce lepenky v případě balené potraviny. Tato tolerance se nevztahuje na destruktivní měření teploty.

Příloha 3
VÝBĚR DOPRAVNÍHO NEBO PŘEPRAVNÍHO PROSTŘEDKU A TEPLOTNÍ PODMÍNKY, KTERÉ SE MUSÍ DODRŽET PRO PŘEPRAVU CHLAZENÝCH POTRAVIN
1. Pro přepravu dále uvedených chlazených potravin musí být vybrán a použit takový dopravní nebo přepravní prostředek, aby během přepravy maximální teplota potravin v kterékoli jejich části nepřekročila předepsanou teplotu. Je-li uskutečněna kontrola teploty potravin, musí se tak dík podle postupu uvedenému v dodatku 2, přílohy 2 této Dohody.
2. Proto maximální teplota potravin v kterékoli jejich části nesmí překročit níže předepsanou teplotu během nakládky, převozu i vykládky.
3. Je-li nezbytné otevřít dopravní nebo přepravní prostředek, např. k provedení inspekce, je nezbytné se ujistit, že potraviny nebudou vystaveny procedurám, nebo podmínkám, které by byly v rozporu s cíly této přílohy a také s Mezinárodní konvencí o harmonizaci hraničních kontrol zboží.
4. Kontrola teploty potravin specifikovaná v této příloze nesmí mít za následek zmražení jakékoliv části těchto potravin.
Maximální teplota:I.Čerstvé mléko 1/+ 6 °CII.Červené maso 2/ a vysoká zvěřina (jiné, než čerstvé vnitřnosti)+ 7 °CIII.Masné výrobky 3/, pasterizované mléko, čerstvé mléčné produkty (jogurt, kefír, smetana, čerstvý sýr 4/ ), Předvařené potraviny (maso, ryby, zelenina), K jídlu připravená čerstvá zelenina a zeleninové výrobky 5/, koncentrát ovocného džusu, rybí výrobky 3/ dále neuvedenébuď + 6 °C, nebo teplota uvedená na etiketě, nebo  v přepravních dokumentechIV.Zvěřina (jiná, než vysoká), drůbež2/ a králíci+ 4 °CV.Čerstvé vnitřnosti 2/+ 3 °CVI.Sekané maso 2/buď + 2 °C, nebo teplota  uvedená na etiketě, nebo v přepravních dokumentechVII.Čerstvé ryby, měkkýši a korýši 6/v tajícím ledu, nebo při  teplotě tajícího ledu
1 Železniční vozy, nákladní automobily, přívěsy, návěsy, kontejnery a jiné podobné dopravní a přepravní prostředky
2 V případě cisteren se v této definici rozumí pod pojmem „skříň“ vlastní cisterna
3 Tyto požadavky platí pro nové štítky. Musí být garantováno přechodné období tří měsíců od doby, kdy vstoupí tento požadavek v platnost
4 Současná úprava týkající se malých nebo omezených úprav se vztahuje k zařízením vybavených po datu vstupu v platnost (30. září 2015)
5 aby nedošlo k namrzání
1/ Teplota uvedených zmrazených a hluboko zmrazených potravin určených pro okamžité další zpracování v místě určení smí být postupně zvyšována během přepravy tak, aby dosáhla v místě určení nejvýše teploty určené odesilatelem uvedené v přepravním dokladu. Tato teplota nesmí být vyšší než maximální teplota předepsaná pro tentýž druh potravin v příloze 3. Přepravní doklad musí uvádět název potraviny, zda je hluboko zmrazená nebo zmrazená a že je určena pro okamžité další zpracování v místě určení. Taková přeprava musí být prováděna dopravním nebo přepravním prostředkem schváleným dle ATP bez použití tepelného zařízení pro zvýšení teploty potravin.
1/ Postup bude stanoven.
1/ Je-li mléko sváženo z farem k okamžitému zpracování, může teplota během přepravy dosáhnout teploty + 10 °C.
2/ Bez úpravy.
3/ S výjimkou potravin upravených solením, uzením, sušením nebo sterilizací.
4/ „Čerstvým sýrem“ se rozumí nevyzrálý sýr, který je připraven k požívání krátce po vyrobení a který má omezenou konzervační dobu.
5/ Čerstvá zelenina, která byla slisovaná, nebo byla její velikost jiným způsobem zredukovaná, mimo toho, že byla pouze omyta, očištěna, nebo rozpůlena.
6/ S výjimkou živých ryb, měkkýšů a korýšů