144/1951 Ú. l. I
Vyhláška ministerstva těžkého průmyslu, kterou se vydávají směrnice pro braní vzorků důlních větrů a jejich technickou analysu.

144.
VYHLÁŠKA
ministerstva těžkého průmyslu
ze dne 19. února 1951,
kterou se vydávají směrnice pro braní vzorků důlních větrů a jejich technickou analysu.
Ministerstvo těžkého průmyslu stanoví podle § 3 odst. 2 zákona č. 57/1928 Sb. a § 2 odst. 1 č. 3 zákona č. 15/1940 Sl. z., o zřízení a působnosti báňských úřadů:

§ 1.
V příloze se vyhlašují směrnice pro braní vzorků důlních větrů a jejich technickou analysu; směrnice tvoří součást této vyhlášky a platí pro všechny závody podléhající dozoru báňských úřadů.
§ 2.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 15. března 1951.

Ministr:
Kliment v. r.


Příloha 1 k vyhlášce č. 144/1951 Ú. l. I.
Směrnice pro braní vzorků důlních větrů a jejich technickou analysu.
I. Vzorkovnice pro braní vzorků důlních větrů.
Článek 1.
(1) Pro odebírání vzorků důlních větrů za účelem určení methanu, kysličníku uhličitého, kysličníku uhelnatého a kyslíku se používá skleněných vzorkovnic o obsahu 2000 ccm; odebírají-li se vzorky důlních větrů běžně denně, používá se též skleněných vzorkovnic o obsahu 1000 až 1500 ccm.
(2) Je-li třeba za účelem určení methanu, kysličníku uhličitého, kysličníku uhelnatého a kyslíku odebrati větší množství důlních větrů, než je obsah jedné vzorkovnice, provede se odebrání současně do více vzorkovnic.
Článek 2.
(1) Skleněné vzorkovnice musí odpovídati nákresu uvedenému v příloze 2. Jsou uzavřeny zátkami z polotvrdé pryže s jedním vývrtem, jímž je prostrčena skleněná trubička zakončená na vnějším konci pryžovou polovakuovou hadičkou, opatřenou šroubovou tlačkou.
(2) Dovoluje se požívati též skleněných vzorkovnic na obou koncích zúžených v trubičku o vnějším průměru 12 mm a délky 50 mm. Uzavření vzorkovnice je provedeno rovněž polovakuovou hadičkou, opatřenou šroubovou tlačkou.
(3) Zátka je na vnitřním konci opatřena hliníkovou nebo staniolovou folií a zalije se za účelem dokonalé těsnosti a neprodyšnosti parafinem nebo jiným těsnícím prostředkem.
(4) Pryžová polovakuová hadička je uzavřena pojistnou skleněnou tyčinku, na jednom konci upravenou v slzičku a na druhém terčovitě rozšířenou.
(5) Tlačka budiž umístněná těsně za skleněnou trubičkou, aby styk plynu s pryžovou polovakuovou hadičkou byl co nejmenší.
Článek 3.
Na každé vzorkovnici je vyleptáno její pořadové číslo, po případě název dolu, z něhož se do vzorkovnice odebírají vzorky důlních větrů.
Článek 4.
Vzorkovnice se v dole dopravuje ve skřínce odpovídající nákresu uvedeném v příloze 3. Skříňka je zhotovena z lehké překližky nebo z umělé hmoty; má sklopné podstavce. Otvorem v horní stěně skříňky, lze pomocí skleněné trubičky připojiti ssací pryžovou hadici přímo k pryžové polovakuové hadičce horního uzávěru vzorkovnice.
II. Zkušebna vzorků důlních větrů.
Článek 5.
Pro technickou analysu důlních větrů zřídí se pro několik závodů nebo celý podnik zkušebna. Stanoviště zkušeben určí se za součinnosti s revírním báňským úřadem.
Článek 6.
Za zkušebnu budiž zvolena pokud možno místnost obrácená okny na severní stranu, v níž se udržuje stejnoměrná teplota.
III. Přístroje používané k rozboru důlních větrů.
Článek 7.
(1) Přístroje používané k rozborům důlních větrů musí býti pečlivě čisté a chráněné před sálavým a slunečním teplem.
(2) Byrety se čistí teplým roztokem dvojchromanu draselného a kyseliny sírové (60—80° C) a několikerým propláchnutím destilovanou vodou.
IV. Odebírání vzorků důlních větrů.
Článek 8.
Vzorky důlních větrů odebírá osoba s touto prací obeznalá; tato budiž k tomu pokud možno řádně odborně školena.
Článek 9.
(1) Před vzetím vzorku důlních větrů naplní se vzorkovnice vodou okyselenou kyselinou solnou; toutéž kapalinou důlní větry uzavíráme a vytlačujeme.
(2) Bere-li se vzorek důlních větrů do Hessovy baňky, plní se tato před jeho odebráním čistou destilovanou vodou.
Článek 10.
(1) Vzorky důlních větrů se odeberou tak, že se uvolní šroubová tlačka dolního uzávěru vzorkovnice povytáhnutím skleněné pojistné tyčinky za účelem vytékání plnící kapaliny. K hornímu uzávěru vzorkovnice se před tím připojí delší přívodní hadice zakončená trubičkou, naplněnou vatou nebo česanou bavlnou; tato budiž před připojením k vzorkovnici prossáta důlním ovzduším. Pohybováním přívodní hadice od stropu ku spodku chodby svisle i vodorovně po celou dobu braní vzorku důlních větrů a pomalým vypouštěním plnící kapaliny se dosáhne průměrný vzorek. Doporučuje se bráti vzorek důlních větrů po delší dobu.
(2) Odebírá-li se vzorek větrů pro zvláštní účel, může revírní báňský úřad stanovit i jiný postup jeho odběru.
Článek 11.
Po vzetí vzorku zapíše se číslo vzorkovnice, den, hodina a místo, teplota důlní atmosféry a barometrický tlak.
Článek 12.
Důlní větry se vytlačí ve zkušebně ze vzorkovnice tak, že se k pryžové polovakuové hadičce spodního uzávěru vzorkovnice připojí hadice a přetlakem okyselené vody kyselinou solnou se plyn vytlačuje do byrety.
Článek 13.
Rozbor důlních větrů musí býti proveden nejpozději do 24 hodin po odebrání vzorku.
V. Určení plynů v důlních větrech.
Článek 14.
(1) Určení množství kyslíku v důlních větrech se provádí v Orsatově přístroji absorbcí bílým tyčinkovým fosforem ponořeným ve vodě. Obsah kyslíku se vypočte až na desítiny procenta.
(2) Absorbce kyslíku trvá 3 až 5 minut. Po absorpci fosforem je nutno kontrolou pyrogalolem (jeden objemový díl 25%-ního roztoku pyrogalolu a šest objemových dílů KOH (3:2) zjistiti, zda byl všechen kyslík pohlcen.
Článek 15.
(1) Určení malého množství kysličníku uhličitého v důlních větrech se provádí titračně, jinak volumetricky. Obsah kysličníku uhličitého se vypočte až na desítiny procenta.
(2) Kysličník uhličitý se absorbuje v odměřeném množství hydroxydu barnatého v Hessově baňce, jehož přebytek se titruje zpět kyselinou šťavelovou na fenolftalein.
(3) Jde-li o seriové stanovení množství kysličníku uhličitého v důlních větrech, použije se Winklerova nebo Orsatova přístroje pro stanovení kysličníku uhličitého. Absorbčním prostředkem je louh draselný. Po absorbci se vyčítá množství kysličníku uhličitého v procentech přímo na mikrobyretě.
Článek 16.
(1) Určení množství methanu v důlních větrech se provádí buď methodou titrační nebo spalovací anebo kombinací obou method. Obsah methanu se vypočte až na desítiny procenta.
(2) Methan se spaluje na kysličník uhličitý. Obsahují-li důlní větry kysličník uhelnatý, zařadí se před spalováním ještě nádobka s amoniakálním roztokem chloridu mědného.
(3) Jde-li o větší množství methanu, spálený kysličník uhličitý se pohltí v louhu draselném.
Článek 17.
(1) Určení množství kysličníku uhelnatého v důlních větrech se provádí absorbcí granulovaným kysličníkem jodičným (J2O5) nebo pemzou nasycenou kysličníkem jodičným při teplotě 130 až 135° C. Obsah kysličníku uhelnatého se vypočte až na tisíciny procenta.
(2) Plyn před analysováním se musí prohnati čisticím zařízením a aktivním uhlím a vysušiti dýmavou kyselinou sírovou, jejíž páry se pohltí louhem draselným.
(3) Kysličník uhelnatý oxyduje na kysličník uhličitý při uvolnění ekvivalentního množství jodu. Pro absorbci jodu se použije roztoku jodidu draselného a k titraci sirnatanu sodného.
(4) Při určování kysličníku uhelnatého jako kysličníku uhličitého je nutno před reagenční trubičku, s kysličníkem jodičným předsunouti vysoušečku s P2O5 a za absorbční trubičku přidati trubičku se stříbrnou vatou, zahřátou na 250° C k zachycení uvolněného jodu.
Článek 18.
Vzorkovnic, které neodpovídají ustanovením těchto směrnic, nesmí býti po 1. lednu 1954 používáno k odebíraní vzorků důlních větrů za účelem zjištění methanu, kysličníku uhličitého, kysličníku uhelnatého a kyslíku.

Příloha 2 k vyhlášce č. 144/1951 Ú. l. II.

Příloha 3 k vyhlášce č. 144/1951 Ú. l. II.