64/1974 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Konzulární úmluvě mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou socialistickou republikou

64
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 29. března 1974
o Konzulární úmluvě mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou socialistickou republikou

Dne 9. prosince 1972 byla v Bukurešti podepsána Konzulární úmluva mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou socialistickou republikou.
S Úmluvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a president republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 22. února 1974.
Podle svého článku 51 odstavce 1 Úmluva vstoupila v platnost dnem 24. března 1974.
Český text Úmluvy se vyhlašuje současně.

Ministr:
Ing. Chňoupek v. r.


KONZULÁRNÍ ÚMLUVA
mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou socialistickou republikou
Československá socialistická republika a Rumunská socialistická republika,
přejíce si dále rozvíjet vzájemné přátelské styky na základě Smlouvy o přátelství, spolupráci a vzájemné pomoci mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou socialistickou republikou, uzavřenou dne 16. srpna 1968 v Praze,
vedeny přáním upravit své konzulární styky, stanovit práva, výsady a imunity konzulárních úřadů a jejich členů a zajistit ochranu svých zájmů a občanů,
rozhodly se uzavřít konzulární úmluvu a za tím účelem jmenovaly svými zmocněnci:
president Československé socialistické republiky
Ing. Bohuslava Chňoupka,
ministra zahraničních věcí,
Státní rada Rumunské socialistické republiky
George Macovescu,
ministra zahraničních věcí,
kteří po výměně plných mocí, jež byly shledány v dobré a náležité formě, se dohodli na tomto:
Článek 1
Definice
Ve smyslu této úmluvy
a) „konzulární úřad“ je kterýkoliv generální konzulát, konzulát, vicekonzulát nebo konzulární jednatelství,
b) „konzulární obvod“ je území určené konzulárnímu úřadu k výkonu jeho funkcí,
c) „vedoucí konzulárního úřadu“ je osoba pověřená, aby vykonávala povinnosti spojené s touto funkcí,
d) „konzulární úředník“ je každá osoba, včetně vedoucího konzulárního úřadu, pověřená v této funkci výkonem konzulárních funkcí,
e) „konzulární zaměstnanec“ je osoba, která je zaměstnána v administrativních nebo technických službách konzulárního úřadu,
f) „člen služebního personálu“ je osoba zaměstnaná v domácích službách konzulárního úřadu,
g) „členy konzulárního úřadu“ jsou konzulární úředníci, konzulární zaměstnanci a členové služebního personálu,
h) „člen soukromého personálu“ je osoba zaměstnaná výlučně v soukromých službách člena konzulárního úřadu,
i) „rodinní příslušníci“ jsou manželka (manžel), děti a rodiče člena konzulárního úřadu za předpokladu, že tyto osoby žijí s ním ve společné domácnosti,
j) „konzulární místnosti“ jsou budovy nebo části budov a pozemky, které k nim přísluší, používané výlučně pro konzulární účely, bez ohledu na to, kdo je jejich vlastníkem,
k) „konzulární archívy“ zahrnují všechny listiny, dokumenty, korespondenci, knihy, filmy, záznamové pásky a rejstříky konzulárního úřadu spolu se šiframi, kartotékami a kteroukoliv částí zařízení určenou k jejich ochraně a uložení,
l) „loď vysílajícího státu“ je každé plavidlo užívající vlajky vysílajícího státu v souladu s jeho právními předpisy.
KAPITOLA I
KONZULÁRNÍ STYKY
Článek 2
Zřizování konzulárních úřadů
1. Každá smluvní strana může zřídit konzulární úřady na území druhé smluvní strany pouze s jejím souhlasem.
2. Sídlo a klasifikace konzulárního úřadu a konzulární obvod se stanoví dohodou mezi vysílajícím a přijímajícím státem.
3. Každá pozdější změna sídla konzulárního úřadu, jeho klasifikace nebo jeho konzulárního obvodu bude provedena rovněž po dohodě mezi vysílajícím a přijímajícím státem.
Článek 3
Konzulský patent a exequatur
1. Ke jmenování vedoucího konzulárního úřadu musí vysílající stát obdržet předběžný souhlas přijímajícího státu diplomatickou cestou.
2. Po obdržení tohoto souhlasu zašle vysílající stát diplomatickou cestou konzulský patent ministerstvu zahraničních věcí přijímajícího státu. Konzulský patent musí osvědčovat hodnost a obsahovat jméno, příjmení a třídu vedoucího konzulárního úřadu, hranice konzulárního obvodu a sídlo konzulárního úřadu.
3. Vedoucímu konzulárního úřadu se povoluje výkon jeho funkcí na základě oprávnění přijímajícího státu, zvaného exequatur.
4. Do vydání exequatur může přijímající stát vydat vedoucímu konzulárního úřadu prozatímní oprávnění k výkonu jeho funkcí. V tomto případě se na něho vztahují ustanovení této úmluvy.
5. Od té doby, kdy vedoucímu konzulárního úřadu byl povolen, byť jen prozatímně, výkon jeho funkcí, přijímající stát je povinen informovat o tom neprodleně příslušné orgány v konzulárním obvodu a učinit nezbytná opatření k tomu, aby vedoucí konzulárního úřadu mohl plnit své funkce.
Článek 4
Dočasný výkon funkcí
1. V případě, že vedoucí konzulárního úřadu nemůže vykonávat své funkce nebo jeho místo je uprázdněno, vedení konzulárního úřadu může být dočasně svěřeno konzulárnímu úředníkovi téhož konzulárního úřadu nebo jiného konzulárního úřadu vysílajícího státu, nalézajícího se na území přijímajícího státu, nebo členovi diplomatického personálu diplomatické mise vysílajícího státu v přijímajícím státě.
2. Jméno a příjmení osoby pověřené dočasným vedením konzulárního úřadu bude v souladu s odst. 1 notifikováno předem ministerstvu zahraničních věcí přijímajícího státu.
3. Dočasný vedoucí konzulárního úřadu bude požívat výhod, výsad a imunit poskytovaných touto úmluvou vedoucímu konzulárního úřadu.
Článek 5
Občanství členů konzulárního úřadu
1. Konzulární úředníci mohou být pouze občany vysílajícího státu, nemohou mít stálé bydliště na území přijímajícího státu a nemohou být vysláni do tohoto státu s jiným posláním.
2. Konzulární zaměstnanci a členové služebního personálu konzulárního úřadu mohou být pouze občany vysílajícího nebo přijímajícího státu.
Článek 6
Notifikace jmenování členů konzulárního úřadu
Jméno, příjmení a třídu konzulárních úředníků kromě vedoucího konzulárního úřadu, jakož i jméno a příjmení konzulárních zaměstnanců úřadu a členů služebního personálu konzulárního úřadu budou předem notifikovány ministerstvu zahraničních věcí přijímajícího státu.
Článek 7
Ukončení funkcí člena konzulárního úřadu
1. Přijímající stát může kdykoliv, aniž by byl povinen uvést důvody svého rozhodnutí, sdělit diplomatickou cestou vysílajícímu státu, že odvolává exequatur nebo jakékoliv jiné oprávnění pro vedoucího konzulárního úřadu nebo že jiný člen konzulárního úřadu je nepřijatelný. V takovém případě vysílající stát podle povahy případu odvolá tuto osobu nebo ukončí její funkce na konzulárním úřadě.
2. Nesplní-li vysílající stát tuto povinnost v přiměřené lhůtě, přijímající stát nemusí nadále považovat tuto osobu za člena konzulárního úřadu. Toto rozhodnutí bude vysílajícímu státu sděleno diplomatickou cestou.
KAPITOLA II
KONZULÁRNÍ FUNKCE
Článek 8
Účel konzulární činnosti
Účelem výkonu konzulárních funkcí je
a) podporování přátelských styků mezi vysílajícím a přijímajícím státem a napomáhání rozvoji hospodářských, obchodních, vědeckých, kulturních a turistických styků mezi oběma státy,
b) ochrana práv a zájmů vysílajícího státu a jeho občanů v přijímajícím státě,
c) poskytování podpory a pomoci občanům vysílajícího státu,
d) informování všemi přípustnými prostředky o podmínkách a vývoji hospodářského, obchodního, vědeckého, kulturního a turistického života v přijímajícím státě.
Článek 9
Výkon konzulárních funkcí
1. Konzulární funkce vykonávají konzulární úředníci vysílajícího státu.
2. Konzulární funkce mohou rovněž vykonávat členové diplomatického personálu diplomatické mise vysílajícího státu v přijímajícím státě. V tomto případě budou nadále požívat výhody, výsady a imunity, které jsou jim poskytovány na základě jejich diplomatického statusu.
3. Konzulární funkce jsou vykonávány v hranicích konzulárního obvodu. Mimo hranice konzulárního obvodu je lze vykonávat pouze s předchozím souhlasem přijímajícího státu.
Článek 10
Styk s orgány přijímajícího státu
1. Konzulární úředník se při výkonu konzulárních funkcí může obracet na
a) příslušné místní orgány v konzulárním obvodu,
b) příslušné ústřední orgány přijímajícího státu, je-li to dovoleno právními předpisy a zvyklostmi přijímajícího státu nebo příslušnými mezinárodními dohodami, a to v rozsahu jimi dovoleném.
2. Konzulární úředník se může obracet přímo na ministerstvo zahraničních věcí přijímajícího státu pouze v nepřítomnosti člena diplomatického personálu diplomatické mise vysílajícího státu.
Článek 11
Evidence občanů vysílajícího státu
1. Konzulární úředník má právo registrovat občany vysílajícího státu, kteří mají přechodné bydliště nebo jsou trvale usídleni v jeho konzulárním obvodě.
2. Registrace provedená konzulárním úředníkem nezbavuje tyto občany povinnosti dodržovat předpisy přijímajícího státu týkající se registrace cizinců.
Článek 12
Zastupování občanů vysílajícího státu před justičními a jinými orgány přijímajícího státu
Konzulární úředník je oprávněn v souladu s právními předpisy přijímajícího státu učinit opatření k zajištění zastoupení občanů vysílajícího státu před orgány přijímajícího státu, jsou-li nepřítomni nebo nemohou-li z jakéhokoli jiného důvodu včas hájit svá práva a své zájmy.
Článek 13
Vydávání pasů a udělování víz
Konzulární úředník má právo
a) vydávat, obnovovat, prodlužovat nebo odebírat pasy a jiné cestovní doklady občanů vysílajícího státu a provádět v těchto pasech a jiných cestovních dokladech změny v souladu s právními předpisy vysílajícího státu,
b) udělovat vstupní nebo průjezdní víza osobám, které si přejí cestovat do vysílajícího státu nebo jím projet.
Článek 14
Funkce ve věcech matričních
1. Konzulární úředník má právo provádět registraci narození a úmrtí občanů vysílajícího státu a vydávat příslušné doklady. Tato registrace však nezbavuje příslušné osoby povinnosti splnit náležitosti požadované právními předpisy přijímajícího státu, pokud jde o registraci narození a úmrtí.
2. Konzulární úředník je oprávněn v souladu s právními předpisy vysílajícího státu oddávat osoby za předpokladu, že jsou oba občany vysílajícího státu, a vydávat o tom příslušné doklady. O uzavřených sňatcích bude informovat orgány přijímajícího státu.
3. Příslušné orgány přijímajícího státu, jakmile se dozvědí o úmrtí občanů vysílajícího státu na území přijímajícího státu, budou o tom neprodleně informovat konzulární úřad.
Článek 15
Funkce ve věcech poručnických a opatrovnických
1. Konzulární úředník může zasahovat v míře, ve které to připouštějí právní předpisy přijímajícího státu, a v souladu se Smlouvou o právní pomoci ve věcech občanských, rodinných a trestních mezi oběma smluvními stranami u příslušných orgánů ve všech případech týkajících se opatrovnictví a poručnictví již ustanovených, nebo které mají být ustanoveny, ve prospěch občanů vysílajícího státu a k zajištění správy jejich majetku za jejich nepřítomnosti; rovněž může příslušným orgánům přijímajícího státu navrhovat osoby, které mají vykonávat poručnictví nebo opatrovnictví.
2. Příslušné orgány přijímajícího státu budou konzulárního úředníka neprodleně informovat o případech, kdy je nutné učinit opatření k ustanovení poručníka nebo opatrovníka pro občana vysílajícího státu.
Článek 16
Notářské funkce
1. V souladu s právními předpisy přijímajícího státu konzulární úředník je oprávněn provádět tyto úkony:
a) přijímat, potvrzovat a ověřovat prohlášení občanů vysílajícího státu,
b) sepisovat, ověřovat a přijímat k uložení závěti občanů vysílajícího státu,
c) přijímat, pořizovat a ověřovat písemné doklady týkající se jiných právních aktů občanů vysílajícího státu, jestliže mají mít právní účinnost mimo území přijímajícího státu a nedotýkají-li se nemovitostí nacházejících se na jeho území nebo věcných práv k takovým nemovitostem,
d) potvrzovat časové údaje, pokud jsou s nimi spojeny právní následky, a legalizovat podpisy občanů vysílajícího státu,
e) na žádost občanů vysílajícího státu legalizovat kopie, překlady nebo výňatky z písemných dokladů,
f) vidovat osvědčení o původu zboží a jiné podobné doklady,
g) legalizovat podpisy a pečeti na písemnostech vydaných justičními nebo jinými orgány přijímajícího státu, které mají být použity ve vysílajícím státě,
h) přijímat do úschovy listiny od občanů vysílajícího státu nebo jim určené.
2. Doklady uvedené v odst. 1 mají v přijímajícím státě stejnou právní platnost a průkazní sílu jako písemnosti ověřené, legalizované nebo potvrzené příslušnými orgány tohoto státu.
Článek 17
Funkce ve věcech dědických
1. Konzulární úředníci vykonávají funkce ve věcech dědických v souladu se Smlouvou o právní pomoci ve věcech občanských, rodinných a trestních mezi oběma smluvními stranami.
2. V případě, kdy občan vysílajícího státu zemřel na území přijímajícího státu, příslušný orgán tohoto státu o tom bude neprodleně informovat konzulární úřad a sdělí mu všechny informace, které má k dispozici o dědicích, odkazovnících, jejich bydlišti nebo sídle, dědictví, jakož i o existenci závěti. Bude informovat konzulární úřad i v případě zjištění, že občan vysílajícího státu zanechal dědictví na území třetího státu.
Článek 18
Funkce týkající se námořní a říční dopravy
1. Konzulární úředník má právo poskytovat pomoc lodím vysílajícího státu, které vplouvají nebo se nacházejí v některém přístavu v konzulárním obvodu; může pomoci k usnadnění vstupu, postoje a odjezdu lodí z přístavu ve svém konzulárním obvodu.
2. V souladu s právními předpisy vysílajícího státu konzulární úředník má právo vejít ve styk s posádkami lodí vysílajícího státu, navštěvovat je, ověřovat a potvrzovat lodní dokumenty a doklady týkající se nákladu a dbát na dodržování předpisů vysílajícího státu o plavbě na těchto lodích.
Bez újmy na pravomoci orgánů přijímajícího státu a v souladu s právními předpisy vysílajícího státu konzulární úředník může rovněž vyšetřovat všechny události, k nimž došlo při plavbě lodi, vyslechnout kapitána a členy posádky, přijmout hlášení o cestě lodi a činit opatření nutná k zajištění pořádku a disciplíny na lodi.
3. V případě havárie, najetí na mělčinu nebo ztroskotání lodi vysílajícího státu ve vnitřních nebo pobřežních vodách přijímajícího státu příslušné orgány přijímajícího státu o tom neodkladně uvědomí konzulární úřad, který je nejblíže místu nehody, a budou informovat o opatřeních učiněných k záchraně a zajištění lodi, posádky, cestujících, nákladů, zásob a jiného majetku. Tyto orgány také poskytnou konzulárnímu úředníkovi nezbytnou podporu při opatřeních nutných v důsledku havárie, najetí na mělčinu nebo ztroskotání. Jestliže to není v rozporu s právními předpisy přijímajícího státu, pozvou příslušné orgány přijímajícího státu konzulárního úředníka k účasti na vyšetřování příčin havárie, najetí na mělčinu nebo ztroskotání. Konzulární úředník může požádat orgány přijímajícího státu, aby učinily opatření k záchraně a zajištění lodi, posádky, cestujících, nákladu, zásob a jiného majetku.
4. Jestliže vlastník nebo provozovatel havarované lodi nebo lodi, která najela na mělčinu nebo ztroskotala, nebo jakákoli jiná osoba oprávněná jednat jeho jménem nemůže učinit nutná opatření týkající se lodi, nákladu, jejích zásob nebo jiného majetku na lodi, konzulární úředník může učinit tato opatření jménem vlastníka, provozovatele nebo oprávněné osoby. Konzulární úředník může taktéž učinit opatření týkající se jakýchkoliv předmětů náležejících občanu vysílajícího státu, které pocházejí z nákladu nebo zásob dopravených do přístavu nebo nalezených na pobřeží, v blízkosti pobřeží nebo nalézající se na ztroskotané lodi. Za tuto loď nebo náklad nebo její zásoby nebude vybírán žádný celní poplatek kromě případů, kdy byly dány ke spotřebování nebo využity v přijímajícím státě.
5. Ustanovení odstavce 3 a 4 se použijí rovněž v případě majetku občana vysílajícího státu nalézajícího se na lodi třetího státu.
6. V případě, kdy orgány přijímajícího státu zamýšlejí ve své pravomoci učinit na lodi vysílajícího státu opatření týkající se jejich trestně právní jurisdikce, uvědomí o tom předem konzulární úřad, aby konzulární úředník mohl být přítomen provádění těchto opatření nebo trestního stíhání. Jestliže v naléhavých případech nebylo předběžné informování konzulárního úřadu možné a konzulární úředník nebyl při provádění těchto opatření přítomen, budou orgány přijímajícího státu neprodleně informovat konzulární úřad o provedených opatřeních. Konzulární úřad bude informován i v případě, kdy členové posádky lodi budou vyšetřováni orgány přijímajícího státu.
Ustanovení tohoto odstavce se nevztahují na celní, zdravotnickou a pasovou kontrolu.
7. Konzulární úředník má právo v souladu s právními předpisy vysílajícího státu přijímat jakákoliv prohlášení a vystavovat jakékoliv dokumenty týkající se
a) zapisování nebo výmazu lodi z rejstříku vysílajícího státu,
b) nákupu cizích lodí určených k zapsání do rejstříku vysílajícího státu nebo prodeje lodi tohoto státu v cizině,
c) vybavení nebo stažení zařízení z lodi zapsané v rejstříku vysílajícího státu,
d) ztráty nebo havárie lodi zapsané v rejstříku vysílajícího státu.
8. Ustanovení tohoto článku se nevztahují na válečné lodi.
Článek 19
Funkce týkající se civilní letecké dopravy
Ustanovení článku 18 se přiměřeným způsobem použijí na civilní leteckou dopravu s podmínkou, že nejsou v rozporu s jinými platnými smlouvami mezi oběma smluvními stranami.
Článek 20
Jiné konzulární funkce
Konzulární úředník může kromě funkcí stanovených touto úmluvou vykonávat s předběžným souhlasem přijímajícího státu i jakékoli jiné funkce, kterými jej pověří vysílající stát.
Článek 21
Ustanovení týkající se právnických osob
Ustanovení této úmluvy týkající se občanů vysílajícího státu se přiměřeným způsobem vztahují na právnické osoby, které mají příslušnost tohoto státu v souladu s jeho právními předpisy.
Článek 22
Zákaz některých činností
Členové konzulárního úřadu nebudou vykonávat obchodní činnost nebo jiné zaměstnání výdělečné povahy kromě konzulárních funkcí nebo úkolů, které vykonávají na konzulárním úřadě.
KAPITOLA III
VÝHODY, VÝSADY A IMUNITY
Článek 23
Usnadnění činnosti konzulárního úřadu a jeho členů
1. Přijímající stát učiní veškerá potřebná opatření, aby konzulární úřad a jeho členové mohli vykonávat své funkce a využívat výhod, výsad a imunit poskytovaných touto úmluvou.
2. Přijímající stát bude se členy konzulárního úřadu jednat s náležitou úctou a učiní veškerá opatření, aby zabránil jakémukoli útoku proti jejich osobě, svobodě a důstojnosti.
Článek 24
Používání státního znaku a vlajky
1. Na budově konzulárního úřadu a na rezidenci vedoucího konzulárního úřadu může být umístěn znak vysílajícího státu a označení s názvem konzulárního úřadu v jazyce vysílajícího i v jazyce přijímajícího státu.
2. Vlajka vysílajícího státu může být vyvěšena na sídle konzulárního úřadu, na rezidenci vedoucího konzulárního úřadu a na dopravních prostředcích vedoucího konzulárního úřadu používaných při výkonu jeho úřední činnosti.
3. Při výkonu práv poskytovaných tímto článkem bude přihlédnuto k právním předpisům a zvyklostem přijímajícího státu.
Článek 25
Usnadnění týkající se opatřování konzulárních místností a bytů členů konzulárního úřadu
Přijímající stát usnadní vysílajícímu státu v souladu se svými právními předpisy získat konzulární místnosti na svém území nebo pomůže jinak vysílajícímu státu získat tyto místnosti.
Přijímající stát bude taktéž pomáhat konzulárnímu úřadu při opatřování vyhovujících bytů pro členy konzulárního úřadu.
Článek 26
Nedotknutelnost konzulárních místností a bytů
1. Konzulární místnosti a byty konzulárních úředníků a konzulárních zaměstnanců jsou nedotknutelné. Orgány přijímajícího státu do nich nesmějí vstoupit bez souhlasu vedoucího konzulárního úřadu vysílajícího státu, vedoucího diplomatické mise tohoto státu nebo osoby jimi určené.
2. Ustanovení odst. 1 se nevztahuje na byty konzulárních zaměstnanců, kteří jsou občany přijímajícího státu nebo kteří jsou občany vysílajícího státu a mají trvalé bydliště v přijímajícím státě.
3. Přijímající stát je povinen učinit veškerá potřebná opatření k zajištění bezpečnosti konzulárních místností, k zabránění násilnému vniknutí do konzulárních místností nebo jejich poškození, jakož i každé jiné činnosti, která by narušovala jejich klid nebo se dotýkala jejich důstojnosti.
4. Konzulární místnosti, dopravní prostředky nebo jakýkoliv jiný majetek určený k zajištění činnosti konzulárního úřadu, nehledě na to, kdo je jeho vlastníkem, nemůže být zabaven, zajištěn nebo podroben exekučnímu řízení; dopravní prostředky nacházející se mimo konzulární místnosti mohou být podrobeny prohlídce pouze se souhlasem vedoucího konzulárního úřadu nebo vedoucího diplomatické mise vysílajícího státu.
Článek 27
Daňové osvobození konzulárních místností, bytů a dopravních prostředků
1. Nemovitosti, které jsou vlastnictvím vysílajícího státu nebo jsou mu pronajaty a které jsou určeny k výkonu konzulární činnosti nebo které slouží jako byty pro konzulární úředníky a konzulární zaměstnance, kteří nejsou občany přijímajícího státu nebo kteří v něm nemají trvalé bydliště, jsou osvobozeny od daní a všech poplatků celostátních, oblastních nebo místních s výjimkou poplatků za služby skutečně prokázané.
2. V případě pronajatých nemovitostí se daňové osvobození nevztahuje na daně nebo poplatky, které podle právních předpisů přijímajícího státu nejdou k tíži nájemníků.
3. Osvobození uvedená v odst. 1 se vztahují i na dopravní prostředky, které jsou vlastnictvím vysílajícího státu a jsou určeny k výkonu konzulární činnosti.
Článek 28
Nedotknutelnost konzulárního archívu
Konzulární archívy a dokumenty jsou vždy a všude nedotknutelné.
Článek 29
Svoboda spojení
1. Přijímající stát povolí a usnadní konzulárním úřadům vysílajícího státu svobodu spojení s jejich vládou, jakož i s diplomatickými misemi a jinými konzulárními úřady tohoto státu, ať se nacházejí kdekoliv. Za tím účelem mohou konzulární úřady využívat všech veřejných spojovacích prostředků, diplomatických nebo konzulárních kurýrů, diplomatických nebo konzulárních zavazadel a kódovaných nebo šifrovaných zpráv. Konzulární úřad může zřídit a používat rádiovou vysílací stanici jen po předchozím výslovném souhlasu přijímajícího státu.
2. Úřední korespondence konzulárního úřadu je nedotknutelná.
3. Konzulární zavazadlo nesmí být otevřeno ani zadrženo.
4. Konzulární zavazadlo a části, které je tvoří, musí být zapečetěny a opatřeny vnějším viditelným označením jejich povahy a mohou obsahovat pouze úřední korespondenci nebo dokumenty a předměty týkající se výlučně činnosti konzulárního úřadu.
5. Konzulární kurýr musí být vybaven úřední listinou označující jeho postavení a počet zásilek tvořících konzulární zavazadlo. Konzulárním kurýrem nemůže být občan přijímajícího státu nebo osoba, která má trvalé bydliště v tomto státě. Při výkonu svých funkcí je konzulární kurýr pod ochranou přijímajícího státu. Požívá osobní nedotknutelnosti a nesmí být zadržen, vzat do vazby nebo podroben jakýmkoliv jiným opatřením omezujícím jeho osobní svobodu.
6. Konzulární zavazadlo může být svěřeno kapitánu lodi nebo letadla. Kapitán musí být vybaven úřední listinou s uvedením počtu zásilek tvořících konzulární zavazadlo, avšak nebude považován za konzulárního kurýra. Konzulární úředník může konzulární zavazadlo od kapitána lodi nebo letadla přímo a volně převzít a může mu takové zavazadlo stejným způsobem předat.
Článek 30
Spojení s občany vysílajícího státu a jejich ochrana
1. Konzulární úředník má právo ve svém konzulárním obvodu být ve spojení s občany vysílajícího státu, navštěvovat je, dávat jim rady, a je-li to potřebné, činit opatření k tomu, aby jim byla zajištěna právní pomoc a zastupování před justičními orgány. Občané vysílajícího státu mohou být ve spojení s konzulárními úředníky a navštěvovat je.
2. Příslušné orgány přijímajícího státu budou bez prodlení nejpozději do pěti dnů informovat konzulární úřad vysílajícího státu, jestliže v jeho konzulárním obvodu byl občan tohoto státu zadržen, vzat do vazby nebo podroben jiným opatřením omezujícím jeho osobní svobodu.
3. Konzulární úředník má právo přijímat korespondenci nebo jiná sdělení od občana vysílajícího státu, který byl zadržen, vzat do vazby nebo podroben jiným opatřením omezujícím jeho osobní svobodu, být s ním ve spojení a navštěvovat ho. Výkon tohoto práva nemůže být orgány přijímajícího státu odepřen po uplynutí sedmi dnů od data informování podle odstavce 2.
4. V případě, kdy občan vysílajícího státu je po odsouzení ve výkonu trestu odnětí svobody, konzulární úředník má právo být s ním ve spojení a navštěvovat ho.
5. Práva uvedená v odst. 3 a 4 se budou provádět podle právních předpisů přijímajícího státu o stycích a navštěvování osob, vůči nimž bylo učiněno opatření odnětí svobody.
6. Příslušné orgány přijímajícího státu budou informovat občana vysílajícího státu, který je zadržen, vzat do vazby nebo podroben jiným opatřením omezujícím jeho osobní svobodu, o možnosti styku, kterou má podle tohoto článku.
Článek 31
Konzulární poplatky a dávky
1. Konzulární úřad může vybírat na území přijímajícího státu dávky a poplatky za konzulární úkony stanovené právními předpisy vysílajícího státu.
2. Částky vybrané na dávkách a poplatcích uvedených v odst. 1 jsou osvobozeny od všech daní a dávek v přijímajícím státě.
Článek 32
Svoboda pohybu
S výhradou právních předpisů o oblastech, do nichž je přístup zakázán nebo upraven zvláštními nařízeními z důvodů bezpečnosti státu nebo veřejného zájmu, zajistí přijímající stát členům konzulárního úřadu svobodu pohybu na svém území.
Článek 33
Osobní nedotknutelnost
Konzulární úředníci, konzulární zaměstnanci a jejich rodinní příslušníci požívají osobní nedotknutelnosti. Nemohou být zatčeni nebo zadrženi žádným způsobem. Toto ustanovení se nevztahuje na osoby uvedené v článku 45 této úmluvy.
Článek 34
Vynětí konzulárního úředníka z jurisdikce přijímajícího státu
1. Konzulární úředník je vyňat z trestní jurisdikce přijímajícího státu. Je rovněž vyňat z jeho civilně právní a správní jurisdikce s výjimkou
a) věcné žaloby týkající se soukromé nemovitosti na území přijímajícího státu, ledaže ji vlastní v zastoupení vysílajícího státu pro účely konzulárního úřadu,
b) řízení týkajícího se dědictví, v němž je konzulární úředník vykonavatelem poslední vůle, správcem dědictví, dědicem nebo odkazovníkem jako soukromá osoba a nikoliv jménem vysílajícího státu,
c) řízení vyplývajícího ze smlouvy uzavřené konzulárním úředníkem, kterou výslovně nebo zřejmě nesjednal jakožto zástupce vysílajícího státu,
d) řízení zahájeného třetí osobou v případě škody vzniklé v přijímajícím státě z nehody způsobené vozidlem.
2. Vůči konzulárnímu úředníku nelze použít žádných donucovacích opatření, s výjimkou případů uvedených pod písm. a), b), c) a d) odst. 1 a za předpokladu, že je lze uskutečnit, aniž by byla porušena nedotknutelnost jeho osoby nebo obydlí.
Článek 35
Vynětí konzulárního zaměstnance z jurisdikce přijímajícího státu
Konzulární zaměstnanec je vyňat z trestní jurisdikce přijímajícího státu. Je rovněž vyňat z civilně právní a správní jurisdikce přijímajícího státu, pokud jde o činy při výkonu jeho úřední činnosti s výjimkou případů uvedených pod písmeny a), b), c), d) odst. 1 článku 34 této úmluvy. Toto ustanovení se nevztahuje na osoby uvedené v článku 45 této úmluvy.
Článek 36
Vynětí členů služebního personálu z jurisdikce přijímajícího státu
Členové služebního personálu jsou vyňati z trestní, civilně právní a správní jurisdikce přijímajícího státu, pouze pokud jde o činy při výkonu jejich služebních povinností. Toto ustanovení se nevztahuje na osoby uvedené v článku 45 této úmluvy.
Článek 37
Vynětí rodinných příslušníků z jurisdikce přijímajícího státu
Vynětí členů konzulárního úřadu z jurisdikce přijímajícího státu podle článku 34, 35 a 36 této úmluvy se odpovídajícím způsobem vztahuje i na jejich rodinné příslušníky.
Článek 38
Vynětí z povinnosti podávat svědectví a posudky
1. Konzulární úředník nemá povinnost vypovídat jako svědek před justičními nebo jinými příslušnými orgány přijímajícího státu.
2. Konzulární zaměstnanec a člen služebního personálu může být vyzván, aby vypovídal jako svědek před justičními nebo jinými příslušnými orgány přijímajícího státu. Může odmítnout podat svědectví o skutečnostech týkajících se jeho služební činnosti a předkládat úřední dokumenty nebo úřední korespondenci vztahující se k jeho úřední činnosti.
3. Ustanovení tohoto článku se vztahují odpovídajícím způsobem i na rodinné příslušníky členů konzulárního úřadu.
Článek 39
Osvobození od osobních služeb
Členové konzulárního úřadu a jejich rodinní příslušníci jsou v přijímajícím státě osvobozeni od povinností všeho druhu vynutitelných přijímajícím státem.
Toto ustanovení se nevztahuje na osoby uvedené v článku 45 této úmluvy.
Článek 40
Vynětí z registrace
Členové konzulárního úřadu a jejich rodinní příslušníci jsou osvobozeni od povinnosti stanovené právními předpisy přijímajícího státu týkající se registrace cizinců a obdobných požadavků vůči nim.
Článek 41
Osvobození od celních dávek
1. Přijímající stát bude ve shodě se svými právními předpisy a nařízeními povolovat dovoz a poskytovat osvobození od celních dávek a všech ostatních obdobných povinností na předměty určené pro
a) úřední potřeby konzulárního úřadu,
b) osobní potřebu konzulárních úředníků a jejich rodinných příslušníků včetně předmětů určených k jejich vybavení; spotřební předměty nesmějí překročit množství nutné pro jejich přímou spotřebu.
Tato osvobození se netýkají nákladů na skladování, přepravu a podobné služby.
2. Konzulární zaměstnanci a členové služebního personálu budou požívat výsad a osvobození uvedených v odst. 1 písm. b), pokud jde o předměty dovezené při jejich počátečním zařízení.
3. Osobní zavazadla konzulárních úředníků a jejich rodinných příslušníků jsou osvobozena od celní kontroly. Mohou být kontrolována jen tehdy, existují-li závažné důvody vedoucí k domněnce, že obsahují jiné předměty než ty, které jsou uvedeny v odst. 1 písm. b), nebo předměty, které právní předpisy přijímajícího státu zakazují vyvážet nebo dovážet nebo které podléhají karanténě. V těchto případech se musí kontrola provést za přítomnosti dotyčného konzulárního úředníka nebo příslušného rodinného příslušníka.
Článek 42
Daňové osvobození
1. Konzulární úředníci a konzulární zaměstnanci a jejich rodinní příslušníci jsou osvobozeni od všech daní a poplatků, osobních a věcných, celostátních, oblastních nebo místních s výjimkou
a) nepřímých daní, obvykle zahrnutých do ceny zboží nebo služeb,
b) daní a poplatků ze soukromých nemovitostí nalézajících se na území přijímajícího státu s výhradou ustanovení článku 27,
c) dědických daní a poplatků a poplatků z převodu majetku s výhradou ustanovení článku 43 písmena b),
d) daní a poplatků z jakýchkoliv příjmů získaných v přijímajícím státě s výjimkou příjmů z jejich úřední činnosti,
e) registračních, soudních, hypotečních a kolkových poplatků s výjimkou ustanovení článku 27.
2. Členové služebního personálu jsou osvobozeni od jakýchkoliv daní a poplatků a dávek z příjmů z jejich činnosti.
Článek 43
Osvobození poskytovaná v případě úmrtí člena konzulárního úřadu
V případě úmrtí člena konzulárního úřadu je přijímající stát povinen
a) povolit vývoz movitého majetku zesnulého s výjimkou majetku, jehož nabyl v přijímajícím státě a na který se v době úmrtí vztahuje zákaz vývozu,
b) osvobodit jej od daní a dávek a od všech jiných obdobných poplatků za podmínky, že tento majetek byl na území přijímajícího státu pouze v souvislosti s pobytem zesnulého v tomto státě jakožto člena konzulárního úřadu.
Článek 44
Vynětí ze sociálního zabezpečení
1. S výhradou ustanovení odstavce 3 jsou členové konzulárního úřadu, pokud jde o činnost, kterou vykonávají pro vysílající stát, vyňati z předpisů o sociálním zabezpečení platných v přijímajícím státě.
2. Vynětí uvedené v odstavci 1 se vztahuje i na členy soukromého personálu, kteří jsou zaměstnáni jedině u členů konzulárního úřadu, jestliže
a) nejsou občany přijímajícího státu nebo nemají v tomto státě trvalé bydliště,
b) nevztahují se na ně předpisy o sociálním zabezpečení platné v přijímajícím nebo třetím státě.
3. Členové konzulárního úřadu zaměstnávající osoby, na které se nevztahuje vynětí uvedené v odst. 2, musí plnit povinnosti, které ukládají zaměstnavatelům předpisy přijímajícího státu o sociálním zabezpečení.
4. Vynětí uvedená v odst. 1 a 2 nevylučují dobrovolnou účast na systému sociálního zabezpečení přijímajícího státu za předpokladu, že účast na něm tento stát povoluje.
Článek 45
Výjimky z výsad a imunit
Výsady a imunity uvedené v této úmluvě s výjimkou odst. 2 a 3 článku 38 a článku 43 se nevztahují na konzulární zaměstnance, členy služebního personálu a na rodinné příslušníky členů konzulárního úřadu, pokud jsou občany přijímajícího státu nebo v něm mají trvalé bydliště.
Článek 46
Vzdání se výsad a imunit
1. Vysílající stát se může zříci výsad a imunit pro členy konzulárního úřadu uvedených v článcích 33, 34, 35, 36, 37 a 38.
2. Vzdání se výsad a imunit musí být ve všech případech s výjimkou případu uvedeného v odst. 3 výslovné a musí být sděleno přijímajícímu státu písemně.
3. Jestliže člen konzulárního úřadu zahájí řízení ve věci, v níž by požíval vynětí z jurisdikce podle článku 34 odst. 1 a článku 35, nemůže se odvolávat na vynětí z jurisdikce týkající se jakékoliv protižaloby související se žalobou hlavní.
4. Vzdát se vynětí z jurisdikce ve věci civilní nebo správní neznamená vzdát se tím i imunity, pokud jde o exekuční výkon rozsudku, pro který je třeba zříci se imunity zvlášť.
Článek 47
Začátek a konec konzulárních výsad a imunit
1. Členové konzulárního úřadu požívají výsad a imunit uvedených v této úmluvě od doby překročení hranic přijímajícího státu za účelem převzetí svého úřadu, nebo pokud se již nacházejí na jeho území, od doby, kdy se ujmou funkce na konzulárním úřadě.
2. Rodinní příslušníci členů konzulárního úřadu požívají výsad uvedených v této úmluvě
a) od doby, kdy člen konzulárního úřadu začne požívat výsad a imunit podle odst. 1,
b) od doby překročení hranic přijímajícího státu, jestliže vstoupili na jeho území později, než je uvedeno pod písmenem a),
c) od doby, kdy se stali rodinnými příslušníky člena konzulárního úřadu, jestliže se jimi stali později, než je uvedeno pod písmenem a) a b).
3. Když skončí činnost člena konzulárního úřadu, jeho výsady a imunity a výsady a imunity jeho rodinných příslušníků končí v době, kdy tato osoba opustí území přijímajícího státu, nebo po uplynutí přiměřené lhůty k tomu určené.
Výsady a imunity konzulárních zaměstnanců a členů služebního personálu, kteří jsou občany přijímajícího státu nebo občany vysílajícího státu a mají trvalé bydliště v přijímajícím státě, končí v době, kdy tato osoba přestane být zaměstnancem konzulárního úřadu nebo členem služebního personálu.
4. Výsady a imunity poskytované rodinným příslušníkům končí také v době, kdy přestaly být rodinnými příslušníky člena konzulárního úřadu. Avšak v případě, že tyto osoby prohlásí, že hodlají opustit území přijímajícího státu v přiměřené lhůtě, jejich výsady a imunity potrvají po tuto dobu.
5. V případě úmrtí člena konzulárního úřadu jeho rodinní příslušníci i nadále požívají výsad a imunit poskytovaných jim touto úmluvou až do doby, kdy opustí území přijímajícího státu, nebo do uplynutí přiměřené lhůty, která byla k tomu účelu určena.
6. Členové soukromého personálu požívají práv a výhod poskytovaných jim touto úmluvou po dobu, kdy jsou jako takoví zaměstnáni.
7. Pokud jde o úkony provedené členy konzulárního úřadu při výkonu jejich úředních funkcí, potrvá jejich vynětí z jurisdikce přijímajícího státu bez časového omezení.
Článek 48
Notifikace odjezdů a příjezdů
Ministerstvu zahraničních věcí přijímajícího státu se notifikuje:
a) příjezd a definitivní odjezd rodinného příslušníka člena konzulárního úřadu, případně i skutečnost, jíž se osoba stane nebo přestává být rodinným příslušníkem,
b) příjezd a definitivní odjezd členů soukromého personálu, případně skončení jejich služby jako takových,
c) zaměstnání a propouštění osob majících trvalé bydliště v přijímajícím státě a zaměstnaných jako konzulární zaměstnanci nebo členové služebního nebo soukromého personálu.
Článek 49
Dodržování právních předpisů přijímajícího státu
1. Bez újmy na jejich výsadách a imunitách uvedených v této úmluvě je povinností všech osob, které těchto výsad a imunit požívají, dbát právních předpisů přijímajícího státu.
2. Členové konzulárního úřadu budou požívat výhod, výsad a imunit pouze za účelem plnění svých úředních povinností.
3. Konzulární místnosti nebudou používány způsobem, který je neslučitelný s výkonem konzulárních funkcí.
Článek 50
Pojištění o civilní odpovědnosti
Pro všechny dopravní prostředky ve vlastnictví vysílajícího státu používané konzulárními úřady, jakož i pro všechny dopravní prostředky členů konzulárního úřadu nebo jejich rodinných příslušníků je povinné pojištění proti škodám způsobeným třetím osobám.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 51
Ratifikace, vstup v platnost, vypovězení
1. Tato úmluva podléhá ratifikaci a vstoupí v platnost třicátého dne po dni výměny ratifikačních listin, která bude provedena v Praze.
2. Tato úmluva je uzavřena na neomezenou dobu. Může být vypovězena písemným oznámením každé z Vysokých smluvních stran. V takovém případě pozbývá platnosti po uplynutí šesti měsíců ode dne vypovězení.
3. Vstupem této úmluvy v platnost pozbývá platnosti Konzulární úmluva mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou lidovou republikou podepsaná dne 21. května 1960 v Bukurešti.
Na důkaz čehož zmocněnci Vysokých smluvních stran tuto úmluvu podepsali a opatřili ji pečetí.
Dáno v Bukurešti dne 9. prosince 1972 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a rumunském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za
Československou socialistickou republiku:
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
Za
Rumunskou socialistickou republiku:
George Macovescu v. r.

Vážený soudruhu ministře,
v souvislosti s článkem 2 Konzulární úmluvy mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou socialistickou republikou, podepsané v Bukurešti dne 9. prosince 1972, mám čest Vás informovat, že v průběhu jednání bylo dohodnuto, že počet členů konzulárních úřadů bude stanoven dohodou mezi oběma stranami, pro každý případ zvlášť.
V případě, že souhlasíte s výše uvedeným, navrhuji, aby tento dopis a Vaše odpověď byly považovány za dohodu obou stran v této věci a jako nedílná součást uvedené úmluvy.
Prosím, abyste přijal, vážený soudruhu ministře, ujištění mé nejhlubší úcty.
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
V Bukurešti dne 9. prosince 1972
Vážený soudruh
George Macovescu,
ministr zahraničních věcí
Rumunské socialistické republiky

Vážený soudruhu ministře,
mám čest potvrdit příjem Vašeho dopisu ze dne 9. prosince 1972, v tomto znění:

„v souvislosti s článkem 2 Konzulární úmluvy mezi Československou socialistickou republikou a Rumunskou socialistickou republikou, podepsané v Bukurešti dne 9. prosince 1972, mám čest Vás informovat, že v průběhu jednání bylo dohodnuto, že počet členů konzulárních úřadů bude stanoven dohodou mezi oběma stranami, pro každý případ zvlášť.
V případě, že souhlasíte s výše uvedeným, navrhuji, aby tento dopis a Vaše odpověď byly považovány za dohodu obou stran v této věci a jako nedílná součást uvedené úmluvy.
Prosím, abyste přijal, vážený soudruhu ministře, ujištění mé nejhlubší úcty.“
Současně mám čest Vás informovat, že rumunská strana souhlasí s návrhy československé strany obsaženými ve Vašem dopisu.
Prosím, abyste přijal, vážený soudruhu ministře, ujištění mé nejhlubší úcty.
George Macovescu v. r.
V Bukurešti dne 9. prosince 1972
Vážený soudruh
Bohuslav Chňoupek,
ministr zahraničních věcí
Československé socialistické republiky