1747/1946 Ú. l. I
Výnos ministerstva školství a osvěty, čís. C-10.000-I, jímž se vydává zkušební řád pro zkoušky učitelské způsobilosti k soukromému vyučování v oboru tělesné a pohybové výchovy.

1747.
Výnos
ministerstva školství a osvěty
ze dne 10. září 1946, čís. C-10.000-I,
jímž se vydává zkušební řád pro zkoušky učitelské způsobilosti k soukromému vyučování v oboru tělesné a pohybové výchovy.
Ministerstvo školství a osvěty vyhlašuje podle článku 7. svého výnosu ze dne 26. srpna 1946, č. C-9999-I, o způsobilosti k soukromému vyučování v oboru tělesné a pohybové výchovy, o zřizování soukromých učilišť tohoto oboru a o dozoru na toto vyučování tento zkušební řád:

§ 1.
(1) Zkouška způsobilosti pro soukromé učitele v oboru tělesné a pohybové výchovy se koná u zkušební komise, zřízené ministerstvem školství a osvěty v Praze.
(2) Zkouška se skládá z části všeobecné a z části zvláštní. Zkouška všeobecná je společná pro všechny zvláštní obory tělesné a pohybové výchovy.
(3) Soukromí učitelé, kteří podle tohoto zkušebního řádu vykonali úspěšně zvláštní zkoušku z gymnastiky, mohou si v tomtéž zkušebním termínu nebo v následujících termínech rozšířiti způsobilost vykonáním zvláštní části zkoušky pro pohybovou rytmiku a po úspěšné zkoušce z pohybové rytmiky se mohou přihlásiti k další rozšiřovací zkoušce z taneční výchovy.
§ 2.
(1) Kandidát se přihlásí ke zkoušce písemně a připojí doklady, uvedené v čl. 6 výnosu ministerstva školství a osvěty ze dne 26. srpna 1946, čís. C-9999-I.
(2) Přihláška ke zkoušce se podává ministerstvu školství a osvěty, oddělení pro tělesnou výchovu školní, ve lhůtě stanovené v čl. 5 téhož výnosu. V přihlášce uvede kandidát, ze kterého oboru nebo ze kterých oborů chce konati zkoušku.
(3) Nejsou-li splněny všechny podmínky stanovené v čl. 6 výnosu ministerstva školství a osvěty ze dne 26. srpna 1946, čís. C-9999-I, přihláška se zamítne.
(4) Kandidát se dostaví ke zkoušce na vlastní útraty v určený den a hodinu. Nedostaví-li se, aniž uvedl dostatečné omluvné důvody, propadá zkušební taxa.
(5) Zkoušky jsou neveřejné. Porada o výsledku se koná v nepřítomnosti kandidátově.
§ 3.
(1) Nejprve se koná všeobecná část zkoušky a pak část nebo části zkoušky zvláštní.
(2) Všeobecná část zkoušky je písemná a ústní.
A. Písemná zkouška je klausurní, není při ní dovoleno používati pomůcek a trvá 3 hodiny. Thema jest voliti zejména z této látky:
a) vývoj tělesné výchovy u nás a v cizině,
b) hlavní směry tělesné výchovy novodobé, jejich podstata a cíl,
c) gymnastika — základní tělovýchovný prostředek, její účel a rozdělení,
d) hygiena — zdraví národa,
e) rekreace a její sociální význam,
f) organisace tělovýchovných škol a táborů.
B. Ústní zkouška trvá 1 hodinu a obsahuje tyto předměty:
a) základy anatomie člověka: přehledná znalost ústrojí pohybového (kosti, klouby, svaly), ústrojí dýchacího, trávicího, vyměšovacího, soustavy cévní a nervové, smyslové a kožní;
b) základy fysiologie člověka: znalost důležitých funkcí životních, přeměny látkové, dýchání a oběhu krevního, zevního a vnitřního vyměšování, činnosti svalové a nervové, činnosti čidel;
c) základy fysiologie a dietetiky tělesných cvičení se zvláštním zřetelem k dětskému věku, období puberty a tělesnému ústrojí žen, první pomoc při možných úrazech při cvičení;
d) theorie a systematika tělesných cvičení: pojem, cíle a úkoly tělesné výchovy, prostředky tělesné výchovy a jejich třídění;
e) methodika a didaktika tělesných cvičení: charakteristika věkových stupňů, individualisace a diferenciace podle věku a pohlaví, učební osnova, celoroční rozvrh cvičební látky, složení cvičebních hodin po stránce pořadu a namáhavosti zařazených cvičení, rozlišení methody podle účelu (zdravotního, kondičního, průpravného nebo výcvikového), hlavní pedagogické zásady pro vedení hodin, užití náčiní a nářadí, rytmisování cvičení (pomůcky a jejich užití), zajištění bezpečnosti, pořádku a kázně, hygienická a zdravotní opatření při cvičení i po něm, osobnost učitele tělesné výchovy;
f) znalost nejdůležitějšího písemnictví z oboru všeobecné tělesné výchovy;
g) normativní předpisy pro soukromá učiliště tělesné a pohybové výchovy, jejich zřizování, vedení a organisace.
(3) Byla-li písemná nebo ústní zkouška všeobecné části neúspěšná, nepřipustí se kandidát ke zkoušce zvláštní a oznámí se mu po poradě zkušební komise, že při zkoušce neobstál. Zkoušku je možno opakovati podle ustanovení § 7. Oprava se koná pak jen z části (písemné nebo celé ústní), v níž byl kandidát klasifikován výslednou známkou nedostatečnou.
§ 4.
(1) Byla-li všeobecná zkouška úspěšná, je kandidát připuštěn ke zkoušce zvláštní.
(2) Zvláštní zkouška se koná z oboru nebo oborů, ke kterým se kandidát přihlásil. Skládá se ze zkoušky praktické a ústní.
A. Praktická zkouška:
Praktickou zkouškou má kandidát prokázati ve zvoleném oboru vlastní technickou způsobilost, tělesnou dovednost a didaktickou schopnost. Požadavky v jednotlivých oborech:
I. Gymnastika:
a) Gymnastický výcvik: správné provedení cviků vyrovnávacích (uvolňovacích, protahovacích, zesilovacích, přímivých) a průpravných; různých druhů chůze, běhu, poskoků a skoků, rovnováhy; cviků dechových. (Jmenované kategorie cviků jako cvičení prostná, ve dvojicích, s náčiním a na gymnastických nářadích, jako jsou: ribstol, průlezka, lavička, kladina).
Cviky obratnosti na zemi: kotoule, překoty a přemety na zemi.
Hry hybné v místnosti a pod širým nebem,, vhodné jako doplněk pro výcvik v gymnastice.
Cvičení pořadová: nástupy, obraty, reje.
b) Vyučovací pokus: s dětmi od 6—14 let nebo s mládeží do 18 let nebo s dospělými (muži nebo ženami) trvání 30 minut; věk žáků a osnovné úkoly určí zkušební komise.
II. Pohybová rytmika:
a) Rytmický výcvik: převádění rytmu hudebního do pohybů; rychlé reagování pohybem; improvisace rytmické skladby na daný hudební motiv, píseň nebo říkanku: prostocviky, cvičení s náčiním, reje, tanečky; dirigování tempa a přízvuku; volná rytmická skladba (připravená pohybová interpretace hudební skladby v trvání aspoň 1 minuty, kterou kandidát předvede bez hudebního doprovodu, případně též s doprovodem).
Lidové tance: taneční kroky; znalost aspoň 20 typických lidových tanců československých, z nichž komise určí 5 k předvedení; pohybová interpretace lidové taneční písně s použitím lidových tanečních prvků.
b) Vyučovací pokus: s dětmi 6—14letými nebo s dívčí mládeží do 18 let nebo s dospělými ženami; trvání 30 minut; věk žáků a osnovné úkoly určí zkušební komise.
III. Taneční výchova:
a) Taneční technika: pohyby páteře, pánve, nohou, paží; pérování; poskoky, skoky, otáčky.
Jinonárodní tance: znalost a předvedení aspoň 5 typických tanců jinonárodních, z toho 3 slovanských, s výkladem.
Taneční improvisace: a) na danou hudbu, b) na daný rytmus.
Taneční sólo: předvedení vlastní taneční skladby na hudbu podle vlastní volby nebo bez hudby.
b) Vyučovací pokus: s dívkami od 12—18 let nebo s dospělými ženami; trvání 30 minut; věk cvičenek a osnovné úkoly určí zkušební komise.
B. Ústní zkouška:
Při ústní zkoušce má kandidát prokázati potřebné theoretické znalosti, týkající se jeho oboru. Ústní zkouška trvá 1 hodinu. Požadavky v jednotlivých oborech:
I. Gymnastika:
1. Dějiny: nejznámější směry gymnastiky, jejich podstata a hlavní představitelé (švédská gymnastika a její vývoj, Demeny, Mensendiecková), podrobná znalost jednoho směru; odborné písemnictví domácí a zahraniční (hlavní díla).
2. Theorie a systematika: povšechné úkoly a cíle gymnastiky; gymnastika jako vyrovnávací prostředek pro různá zaměstnaní; gymnastika jako průprava ke složitějším formám pohybovým; cviky pro správný růst a držení těla; nejčastější vady v držení těla; cviky uvolňovací, protahovací, zesilovací; cviky rovnováhy; správné postoje a polohy, chůze, běh, poskoky a skoky; cviky dechové, jejich technika a užití.
3. Methodika: postup gymnastického výcviku a jeho rozlišení podle věkového stupně a pohlaví; osnova hodiny gymnastiky; výcvik jednotlivce a výcvik hromadný; kontrola správného provádění cviků s hlediska fysiologie a mechaniky pohybu.
II. Pohybová rytmika:
1. Dějiny: přehled hlavních směrů rytmiky (Dalcroze a jeho pokračovatelé); vývoj české rytmiky; podrobná znalost jednoho směru; odborné písemnictví domácí a zahraniční (hlavní díla).
2. Theorie a systematika: klid a pohyb; napětí a uvolnění, statika a dynamika pohybu, správný průběh pohybu, stilisace pohybu, souhra pohybů; rytmus, metrika; rytmický pohyb; pohybový kánon; přizpůsobení rytmu pohybového rytmu hudebnímu; rytmické motivy a jejich skladba; rytmický diktát, rozbor rytmických motivů lidových tanců a tanečních písní; grafické znázornění rytmu.
3. Hudební nauka: základní znalosti o hudbě, hudebních formách a skladbě; čtení rytmů z listu a jejich provedení na bicím nástroji.
4. Methodika: rozbor hudební skladby pro pohybovou interpretaci; nástin methodického nácviku daného lidového tance; postup rytmického výcviku podle vyspělosti žáků; osnova hodiny rytmiky.
III. Taneční výchova.
1. Dějiny: dějiny tance a tanečních forem; význační reformátoři a zakladatelé tanečních směrů, zejména v XIX. a XX. století; dějiny hudby a hudebních forem ve vztahu k tanečním formám; dějiny divadla a výtvarných umění (přehledně se zřetelem k tanci); odborné taneční písemnictví domácí a zahraniční (význačná díla).
2. Theorie a systematika: rozbor základních složek tanečního projevu: rytmiky, dynamiky, formy, prostoru a výrazu; znalost zákonů rovnováhy těla v pohybu, vazby pohybů, zákona protipohybů; znalost dochovaných tanečních forem včetně tanců československých a jinonárodních (u těchto aspoň povšechná charakteristika); tanec sólový a tanec skupinový.
3. Hudební nauka: znalost hudebních forem se zřetelem k tanci.
4. Methodika: nástin methodického nácviku daného úkolu z taneční techniky (podle zvoleného směru kandidátova); nástin choreografie skupinové skladby na dané thema (po hodinové přípravě); studium taneční skladby.
(3) Byla-li některá z výsledných známek praktické zkoušky nedostatečná, musí kandidát opakovati celou praktickou zkoušku. Byla-li celá praktická zkouška úspěšná, ale kandidát nevyhověl při ústní zkoušce, opakuje jen zkoušku ústní. O opakování zkoušky viz § 7.
§ 5.
(1) Výsledná známka z ústní zkoušky všeobecné se zjistí průměrem známek, kterými příslušní zkušební komisaři klasifikovali jednotlivé zkušební otázky svého oboru.
(2) Klasifikace z praktické zkoušky zvláštní se vyjádří dvěma výslednými známkami: a) z osobního výcviku kandidátova, b) z vyučovacího pokusu.
V každé z těchto zkoušek klasifikují všichni členové zkušební komise, určení k posouzení praktické zkoušky, a to tak, že za každou skupinu zkušebních výkonů navrhnou podle svých poznámek klasifikaci; nejlepší a nejhorší klasifikace se vyloučí a ze zbývajících známek se vypočte průměr, který je dílčí známkou pro výslednou klasifikaci. Výsledná známka se zjistí průměrem všech dílčích známek. (Poznámka: Je-li nejlepších nebo nejhorších známek několik téhož stupně, vylučuje se z takové skupiny jen jedna známka.)
(3) Klasifikace z ústní zkoušky zvláštní se vyjádří jednou známkou. Klasifikují členové komise určení k posouzení výkonů v jednotlivých zkušebních skupinách otázek, z jejichž klasifikace se zjišťuje obdobným způsobem jako při praktické zkoušce dílčí známka pro výslednou klasifikaci. Výsledná klasifikace ústní zkoušky se zjistí průměrem všech dílčích známek.
(4) Stupnice pro klasifikaci obsahuje známky: velmi dobrý, dobrý, dostatečný, nedostatečný.
(5) Nebyl-li kandidát klasifikován žádnou známkou dostatečnou a dosáhl aspoň tří známek velmi dobrých, z toho aspoň dvou ze zkoušky zvláštní, prohlásí se za výborně způsobilého k vyučování.
§ 6.
(1) Předseda zkušební komise povolává písemně kandidáty ke zkoušce, řídí zkoušku a prohlašuje výsledek. V jednotlivých zkušebních sekcích se může dáti zastupovati určenými místopředsedy.
(2) Kdyby při zkoušce vzešly pochybnosti o výkladu zkušebního řádu a o postupu při zkoušce vůbec, rozhodne předseda zkušební komise nebo v jeho nepřítomnosti zastupující jej místopředseda po návrhu členů příslušné sekce.
(3) O zkoušce každého kandidáta se sepisuje protokol (příl. 1.). Protokol podepíší všichni examinátoři příslušného oboru.
§ 7.
(1) Neúspěšnou zkoušku lze podle rozhodnutí příslušné zkušební sekce opakovati nejdříve v příštím řádném zkušebním termínu. Navrhne-li některý člen zkušební sekce termín pozdější, rozhodne zkušební sekce většinou hlasů.
(2) Neúspěšnou zkouškou lze opakovati nejvýše třikrát, avšak třetí opakování zkoušky může na žádost kandidátovu povoliti jen ministerstvo školství a osvěty, oddělení pro tělesnou výchovu školní.
§ 8.
(1) Zkušební taxa činí za zkoušku všeobecnou 250 Kčs a za každou zvláštní zkoušku rovněž 250 Kčs. Od zkušební taxy nemůže býti nikdo osvobozen. Kromě toho zaplatí zkoušenec kolek na diplom a příspěvek 20 Kčs na administrativní výlohy (tiskopisy atd.).
(2) Zkušební taxa a příspěvek na administrativní výlohy musí býti zaplaceny před započetím zkoušky.
(3) Odstoupí-li kandidát před započetím zkoušky, bude mu taxa vrácena, nikoli však příspěvek na administrativní výlohy.
(4) Nedostaví-li se kandidát ke zkoušce, aniž uvedl dostatečné omluvné důvody, zkušební taxa a administrativní příspěvek propadají.
(5) Při opakování zkoušky se musí zkušební taxa a administrativní příspěvek zaplatiti znovu.
(6) Nebyl-li kandidát připuštěn ke zvláštní zkoušce, taxa za zvláštní zkoušku se mu vrátí.
§ 9.
O úspěšně vykonané zkoušce se vydá kandidátu diplom (příl. 2.) opatřený kulatým razítkem zkušební komise, podpisem předsedy zkušební komise, místopředsedy zkušební sekce a examinátorů příslušného oboru.
§ 10.
Tento výnos se vztahuje na muže i ženy. Nabývá účinnosti dnem vyhlášení.

Za ministra:
B. Tesař v. r.


Příloha 1.
(K výnosu MŠO C-10.000-I z 10. září 1946).
Československá republika.
Zkušební komise pro soukromé učitele v oboru tělesné a pohybové výchovy při ministerstvu školství a osvěty.
Zkušební protokol.

Příloha 2.
(k výnosu MŠO C-10.000-I z 10. září 1946).
Československá republika.
Zkušební komise pro soukromé učitele v oboru tělesné a pohybové výchovy při ministerstvu školství a osvěty.