74/1956 Sb.
Vyhláška o Dopravní dohodě mezi Československou republikou a Polskou lidovou republikou ze dne 13. ledna 1956

74.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 26. října 1956
o Dopravní dohodě mezi Československou republikou a Polskou lidovou republikou ze dne 13. ledna 1956.

Mezi Československou republikou a Polskou lidovou republikou byla v Praze dne 13. ledna 1956 sjednána Dopravní dohoda s Přílohou.
President republiky Dopravní dohodu s Přílohou ratifikoval dne 3. září 1956 a ratifikační listiny byly vyměněny ve Varšavě dne 14. září 1956.
Podle svého článku 27 Dopravní dohoda s Přílohou nabyla účinnosti dnem výměny ratifikačních listin, t. j. dnem 14. září 1956.
České znění této Dopravní dohody s Přílohou se vyhlašuje v Příloze Sbírky zákonů.*)

David v. r.


Příloha vyhlášky ministra zahraničních věcí č. 74/1956 Sb., o Dopravní dohodě mezi Československou republikou a Poľskou lidovou republikou ze dne 13. ledna 1956.
Dopravní dohoda
mezi Československou republikou a Polskou lidovou republikou.
Majíce na zřeteli všestranný rozvoj československo-polské hospodářské spolupráce, a to zejména v oboru námořní a vnitrozemní plavby a železniční dopravy, president Československé republiky a Státní rada Polské lidové republiky se rozhodli nahradit československo-polskou Dopravní dohodu podepsanou v Praze dne 4. července 1947 novou Dopravní dohodou, odpovídající nynějším hospodářským potřebám obou států, a za tím účelem jmenovali svými zmocněnci:
president Československé republiky:
Antonína Pospíšila,
ministra dopravy,
Státní rada Polské lidové republiky:
ing. Mieczyslawa Popiela,
ministra plavby,
kteří, vyměnivše si plné moci, jež byly shledány v dobré a náležité formě, dohodli se na těchto ustanoveních:
Oddíl I.
Námořní doprava.
Článek 1.
(1) Obě smluvní strany vytvoří ve shodě se svými hospodářskými potřebami přiměřené podmínky, umožňující náležité využívání československých i polských námořních lodí.
(2) Polská strana zajistí ve shodě se svými hospodářskými potřebami v polských námořních přístavech přiměřené podmínky umožňující československé straně jejich používání v míře co největší.
Článek 2.
(1) Námořní obchodní lodi pod československou vlajkou, nazývané dále československými loďmi, budou moci používat polských námořních přístavů jako plavebně-technických základen.
(2) Polská strana zejména zajistí československým lodím skladovací prostory pro předměty nutné k provozu a udržování lodí, možnost používání opravných služeb v dílnách a docích a jiné služby technické i klasifikační, jakož i podle potřeby zásobování pohonnými látkami, potravinami, vodou a pod.
Článek 3.
(1) S československými loďmi, jakož i s loďmi najatými některým československým podnikem a s náklady uvedených lodí, se bude v polských námořních přístavech a v polských vnitřních a teritoriálních námořních vodách zacházet stejně, jako s loďmi a náklady polskými.
(2) Lodi uvedené v předchozím odstavci nebudou oprávněny provádět kabotáž, rybolov ani jiné způsoby využívání moře v polských vnitřních a teritoriálních námořních vodách ani služby v polských přístavech, na rejdách a na plážích, zejména lodivodství, remorkáž, služby záchranné a služby pomocné.
Článek 4.
Lodi uvedené v článku 3 odstavci 1 budou s výhradou ustanovení obsažených v článku 5 podléhat v polských námořních přístavech a v polských vnitřních a teritoriálních námořních vodách předpisům polského práva, zejména předpisům týkajícím se pořádku a veřejné bezpečnosti, cel, devis, zdravotnictví, veterinární ochrany, ochrany rostlin a pod.
Článek 5.
(1) Státní příslušnost československých lodí bude určována právními předpisy československými.
(2) V námořních přístavech a ve vnitřních a teritoriálních námořních vodách Polské lidové republiky budou československé lodi podrobeny československým právním předpisům týkajícím se výstroje, zařízení, bezpečnostních opatření, cejchování a plavební způsobilosti lodi, pokud tyto předpisy neodporují všeobecně uznávaným zásadám mezinárodního práva.
(3) V polských námořních přístavech nebudou československé lodi podléhat novému proměřování a výše přístavních poplatků se bude určovat na základě osvědčení o proměření, vydaného nebo uznaného československými úřady.
Článek 6.
(1) Každá z obou smluvních stran bude moci v souladu s hospodářskými potřebami obou států zřizovat a udržovat na území druhé smluvní strany podniky, jejichž činnost souvisí s námořní dopravou, s podmínkou, že budou zachovávat právní předpisy platné na tomto území.
(2) Podniky každé z obou smluvních stran, jejichž činnost souvisí s námořní dopravou, budou moci za podmínek uvedených v předchozím odstavci zřizovat a udržovat na území druhé smluvní strany zastupitelství, agencie, odbočky a jiné provozovny.
Článek 7.
Polská strana bude zacházet s československými podniky a provozovnami uvedenými v článku 6 stejně, jako s podniky a provozovnami polskými, pokud jde o volný vstup do přístavů, výhody poskytované při obchodní činnosti týkající se lodí a jejich nákladů, o usnadňování nakládání a vykládání a pod.
Článek 8.
(1) Podniky obou smluvních stran uvedené v článku 6 budou provádět přepravu nákladů v těsné hospodářské spolupráci. Předmětem této spolupráce bude také vzájemná pomoc a součinnost při nákupu a stavbě lodí, při jejich opravě, při uskladňování nákladů, při poskytování pomoci při havárii a při doplňování lodních posádek, jakož i při poskytování praxe na námořních obchodních lodích.
(2) Rozsah a podmínky spolupráce uvedené v předchozím odstavci budou dohodnuty mezi výše uvedenými podniky. V případě potřeby budou tyto podniky konat společné porady.
Oddíl II.
Vnitrozemní vodní doprava.
Článek 9.
(1) Každá z obou smluvních stran poskytne podnikům vnitrozemní plavby druhé smluvní strany právo používat určených vnitrozemních vodních cest na svém území pro přepravu zboží a cestujících i zavazadel mezi oběma státy, a to i v přepravě průvozní.
(2) Přepravní trasy budou určeny zvláštní dohodou.
Článek 10.
K plavbě na vnitrozemních vodních cestách každé z obou smluvních stran budou připuštěna plavidla zapsaná do rejstříku v některém z přístavů jedné z obou smluvních stran a odpovídající plavebně technickým podmínkám platným na příslušné vodní cestě.
Článek 11.
Plavidla vnitrozemní plavby každé z obou smluvních stran budou používat vnitrozemních přístavů druhé smluvní strany jako plavebně-technických základen.
Článek 12.
(1) Plavidla každé z obou smluvních stran budou podrobena právním předpisům platným na území, kterým proplouvají.
(2) Lodní provoz prováděný na území jedné z obou smluvních stran podniky vnitrozemní plavby druhé smluvní strany, bude podroben jen těm omezením, která vyplývají z právních předpisů, jež se týkají veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti, cel, zdravotnictví, veterinární ochrany a ochrany rostlin.
Článek 13.
Obě smluvní strany si budou při nehodách, srážkách a pod. vzájemně poskytovat veškerou pomoc včetně pomoci v dílnách a v loděnicích. Tato pomoc bude poskytována v takovém rozsahu, aby umožnila plavidlům doplout bezpečně na vlastní vodní cesty.
Článek 14.
Lodní listiny a listiny týkající se posádek, vydané příslušnými orgány jedné z obou smluvních stran, budou uznávány druhou smluvní stranou.
Článek 15.
Podniky vnitrozemní plavby každé z obou smluvních stran budou moci zřizovat a udržovat na území druhé smluvní strany:
a) zastupitelství, agencie a odbočky;
b) opravny;
c) sklady technicko-provozního materiálu, a to s podmínkou, že budou zachovávat právní předpisy platné na tomto území.
Článek 16.
Každá z obou smluvních stran bude zacházet s plavidly a náklady podniků vnitrozemní plavby druhé smluvní strany, jakož i s jejich provozovnami uvedenými v článku 15 stejně, jako s plavidly a náklady podniků tuzemských, jakož i s jejich provozovnami, pokud jde o používání říčních a námořních přístavů, určených tras přepravy, možnosti oprav a správek, zásobování a pod.
Oddíl III.
Železniční doprava.
Článek 17.
Za účelem dalšího zlepšení železniční přepravy, jakož i řádného využití železničního parku, každá z obou smluvních stran:
a) se postará o zajištění výhodných železničních spojů pro vzájemnou a průvozní přepravu;
b) zajistí urychlené provádění veškerých formalit spojených s přepravou cestujících, zavazadel a zboží přes pohraniční přechody a bude ve vzájemné dohodě usilovat o jejich zjednodušení tak, aby zdržení vlaků v pohraničních stanicích bylo co nejkratší;
c) bude pečovat o rychlou, bezpečnou a pravidelnou železniční přepravu cestujících, zavazadel, zboží a spěšnin;
d) bude dbát o urychlené vrácení nákladních vagonů druhé smluvní strany, které jsou na jejím území.
Článek 18.
Obě smluvní strany budou usilovat o stanovení počtu tras a hraničních přechodů, jakož i jízdního řádu, zajišťujících co nejvýhodnější podmínky pro železniční přepravu.
Oddíl IV.
Společná ustanovení.
Článek 19.
Každá z obou smluvních stran bude druhé smluvní straně odevzdávat plány průvozu zboží přes její území. Množství zboží v těchto plánech obsažené bude stanoveno po vzájemné dohodě s ohledem na hospodářské potřeby státu, pro který je průvoz prováděn, a na kapacitu dopravních prostředků a zařízení státu, přes který je průvoz prováděn.
Článek 20.
Podniky a provozovny každé z obou smluvních stran, uvedené v článcích 6 a 15, budou oprávněny zaměstnávat na území druhé smluvní strany státní občany obou smluvních stran i státní občany třetích států při zachovávání ustanovení o překračování státních hranic a o pobytu na území druhé smluvní strany.
Článek 21.
Držitelé československých námořnických knížek a ve vnitrozemní plavbě držitelé plaveckých knížek, jakož i osoby do nich vepsané, budou moci překračovat státní hranice v místech k tomu určených podle ustanovení dohodnutých ve zvláštním ujednání.
Článek 22.
(1) Podniky a provozovny každé z obou smluvních stran, uvedené v článcích 6 a 15, budou na území druhé smluvní strany na základě zásady vzájemnosti osvobozeny od daní, které postihují výnos nebo obrat z provozování dopravy na území druhé smluvní strany nebo jejich majetek na tomto území.
(2) Osvobození výše uvedené se s výhradou zvláštních ujednání nevztahují na činnost, která nesouvisí bezprostředně s dopravou provozovanou podniky a provozovnami uvedenými v předchozím odstavci, ani na provozovanou jimi netransitní dopravu mezi říčními přístavy druhé smluvní strany (kabotáž).
Článek 23.
(1) Obě smluvní strany si vzájemně poskytnou osvobození od cel a celních poplatků, jakož i od dovozních a vývozních omezení s výhradou zachovávání předpisů týkajících se veřejného pořádku a bezpečnosti a předpisů zdravotních, jakož i předpisů o ochraně zvířat a rostlin:
a) pro námořní lodi a vnitrozemní plavidla s obvyklým zařízením a vybavením, s náhradními součástkami, nářadím, pohonnými látkami a mazadly v množství odpovídajícím obvyklé potřebě, s poživatinami pro posádky lodi nebo plavidla a s jinými zásobami potřebnými na lodi nebo plavidle;
b) pro náklady přepravované dopravními prostředky jedné z obou smluvních stran v průvozu územím druhé smluvní strany;
c) pro předměty dovážené k vybavení, údržbě a opravě námořních lodí a vnitrozemních plavidel, jakož i předmětů dovážených pro vybavení plavebních podniků, jejich zastupitelství, agencií, odboček a jiných provozoven za účelem provádění plavebních prací.
(2) Podrobná ustanovení o celních osvobozeních uvedených v předchozím odstavci budou určena v ujednání celních správ obou smluvních stran.
(3) O celních úlevách a osvobozeních členů lodních posádek a členů jejich rodin co do předmětů osobní potřeby se dohodnou celní správy obou smluvních stran.
Článek 24.
(1) Osvobození od cel a celních poplatků se nevztahuje na poplatky za služby.
(2) Předměty osvobozené od cla a celních poplatků nemohou být nikomu zcizeny na území, na které byly dovezeny. Celní orgány mohou kontrolovat, zda se těchto předmětů použilo k příslušnému účelu.
(3) Celní úřady průvozního státu mohou průvozní zásilky podrobit celní kontrole nebo nařídit úřední doprovod.
Článek 25.
K zajištění řádného provádění této dohody, jakož i k vytvoření vhodných podmínek pro další rozvoj spolupráce, budou zúčastněné úřady nebo podniky obou smluvních stran konat společné porady svolávané na žádost jednoho z nich.
Oddíl V.
Závěrečná ustanovení.
Článek 26.
Kdyby v době platnosti této dohody jedna z obou smluvních stran požádala o revisi celé této dohody nebo některých jejích ustanovení, bude druhá smluvní strana povinna přistoupit k jednání do tří měsíců od doručení návrhu na revisi.
Článek 27.
Tato dohoda podléhá ratifikaci a nabude účinnosti dnem výměny ratifikačních listin, která bude provedena ve Varšavě.
Článek 28.
Tato dohoda se sjednává na dobu pěti let ode dne, kdy nabude účinnosti. Její platnost se prodlužuje mlčky na další pětiletá období, pokud jedna z obou smluvních stran dohodu nevypoví alespoň rok před uplynutím příslušného pětiletého období.
Článek 29.
Tato Dopravní dohoda nahrazuje československo-polskou Dopravní dohodu podepsanou v Praze dne 4. července 1947. Jakmile nabude účinnosti, pozbudou platnosti československo-polské smlouvy sjednané v souvislosti s výše uvedenou Dopravní dohodou ze dne 4. července 1947.
Tato dohoda byla sepsána v Praze dne 13. ledna 1956 ve dvou vyhotoveních, každé v jazyku českém a polském, při čemž obě znění mají stejnou platnost.
Na důkaz toho uvedení zmocněnci tuto dohodu podepsali a pečetěmi ji opatřili.
Za Československou republiku:
Antonín Pospíšil.
Za Polskou lidovou republiku:
Ing. Mieczyslaw Popiel.

PŘÍLOHA K DOPRAVNÍ DOHODĚ
Seznam
smluv, které pozbyly platnosti nabytím účinnosti Dopravní dohody mezi Československou republikou a Polskou lidovou republikou, sjednané v Praze dne 13. ledna 1956.
1. Dopravní dohoda mezi republikou Československou a republikou Polskou, sjednaná v Praze dne 4. července 1947, se všemi přílohami;
2. článek VII Závěrečného protokolu, podepsaného v Praze dne 4. července 1947 a tvořícího Přílohu čís. 13 Úmluvy mezi republikou Československou a republikou Polskou o zajištění hospodářské spolupráce, sjednané v Praze dne 4. července 1947;
3. československo-polský Dodatkový protokol k Ujednání ve věcech celního řízení a celní kontroly, jakož i dokladů pro posádky vnitrozemských plavidel, sjednaný ve Varšavě dne 16. října 1948;
4. československo-polské Ujednání ve věcech celního řízení a celní kontroly, jakož i dokladů pro posádky vnitrozemských plavidel, sjednané ve Varšavě dne 12. ledna 1949;
5. Úmluva mezi republikou Československou a republikou Polskou o pronájmu ploch ve štětínském přístavu, sjednaná v Praze dne 15. července 1949, se Závěrečným protokolem a s Přílohami.

*) Na straně 161.