212/1994 Sb.
Zákon České národní rady o státní správě ochrany ovzduší a poplatcích za jeho znečišťování (úplné znění, jak vyplývá z pozdějších změn a doplnění)

212
PŘEDSEDA POSLANECKÉ SNĚMOVNY
vyhlašuje úplné znění zákona České národní rady č. 389/1991 Sb., o státní správě ochrany ovzduší a poplatcích za jeho znečišťování, jak vyplývá ze změn a doplnění provedených zákonem č. 211/1993 Sb. a zákonem č. 158/1994 Sb.
ZÁKON
České národní rady
o státní správě ochrany ovzduší a poplatcích za jeho znečišťování
Česká národní rada se usnesla na tomto zákoně:

ČÁST PRVNÍ
ORGÁNY STÁTNÍ SPRÁVY OCHRANY OVZDUŠÍ
§ 1
Státní správu ochrany ovzduší vykonávají
a) Ministerstvo životního prostředí České republiky,
b) Česká inspekce životního prostředí,1)
c) okresní úřady,
d) orgány obce.
§ 2
Ministerstvo životního prostředí České republiky (dále jen „ministerstvo“)
a) provádí vrchní státní dozor na úseku ochrany ovzduší,
b) zaujímá stanoviska k záměrům, které mohou výrazně ovlivnit čistotu ovzduší, zejména k prognózám rozvoje jednotlivých oborů a odvětví,
c) vyhlašuje prostřednictvím pověřené právnické nebo fyzické osoby meteorologickou předpověď vzniku smogové situace, vznik a ukončení smogové situace2) a pro vybrané zdroje znečišťování i regulační opatření,
d) zabezpečuje v rámci své působnosti výzkum, sleduje technický rozvoj v rámci ochrany ovzduší a podporuje rozšiřování technologií omezujících znečišťování ovzduší,
e) plní další úkoly jako ústřední orgán státní správy ochrany ovzduší,
f) kontroluje dodržování imisních a depozičních limitů;3) kontrolními úkony může pověřit organizace ve své působnosti,
g) zpřístupňuje informace veřejnosti v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší,
h) vydává souhlasy obsahující podmínky ochrany ovzduší podle § 11 odst. 1 písm. b) až d) a písm. h) zákona o ovzduší, s výjimkou případů přepravy materiálů a výrobků,
i) při výkonu své činnosti spolupracuje s Ministerstvem zdravotnictví České republiky a s dalšími ústředními orgány státní správy.
§ 3
(1) Česká inspekce životního prostředí (dále jen „inspekce“) dozírá na dodržování ustanovení právních předpisů a rozhodnutí týkajících se ochrany ovzduší jako složky životního prostředí právnickými a fyzickými osobami. Přitom kontroluje zejména
a) dodržování emisních limitů u velkých a středních zdrojů znečišťování, a to včetně kontroly tmavosti kouře,4)
b) dodržování povinností provozovateli velkých a středních zdrojů znečišťování,5)
c) vedení provozní evidence u zdrojů znečišťování a její údaje,6)
d) dodržování varovných a regulačních opatření vyhlášených pro vybrané zdroje znečišťování za smogové situace.7)
(2) Inspekce dále
a) vydává souhlasy obsahující podmínky ochrany ovzduší podle § 11 odst. 1 písm. a), e) až g), písm. h), pokud jde o přepravu materiálů a výrobků, a podle písmena i) zákona o ovzduší,
b) rozhoduje o výši poplatků za znečišťování ovzduší u velkých zdrojů znečišťování podle části druhé tohoto zákona,
c) schvaluje návrhy a změny opatření pro případy havárií pro velké zdroje znečišťování,9)
d) schvaluje užívání nových technologií, výrobků a zařízení sloužících k ochraně ovzduší včetně technických podmínek provozu a návrhů provozních předpisů výrobce,
e) ukládá provozovatelům velkých a středních zdrojů znečišťování, kteří neplní povinnosti při ochraně ovzduší, opatření ke zjednání nápravy, včetně zastavení nebo omezení provozu zdroje znečišťování,10)
f) ukládá provozovatelům velkých a středních zdrojů znečišťování, výrobcům a dovozcům mobilních zdrojů pokuty za porušení stanovených povinností,11) pokud je neukládá orgán obce podle § 5 odst. 2 písm. f) tohoto zákona; pokutu uloží na základě vlastního zjištění nebo na základě oznámení okresního úřadu podle § 4 odst. 1 písm. d) tohoto zákona,
g) ukládá pokuty právnickým osobám a fyzickým osobám oprávněným k podnikání za porušení povinností stanovených zákonem o zákazu výroby, dovozu a užívání látek poškozujících nebo ohrožujících ozónovou vrstvu Země a výrobků takové látky obsahujících,11a)
h) stanoví rozhodnutím emisní limity pro stávající velké a střední zdroje znečišťování a dobu, během které musí být dosažena hodnota emisního limitu stanoveného pro nové zdroje znečišťování,12)
i) uděluje oprávnění právnickým a fyzickým osobám k provádění autorizovaného měření emisí a imisí a kontroluje správnost jejich výsledků.
(3) Inspekce při výkonu své činnosti
a) spolupracuje s místně příslušnými orgány státní správy a samosprávy a s Českým hydrometeorologickým ústavem,
b) je oprávněna vyžadovat informace od dalších orgánů státní správy ochrany ovzduší, orgánů hygienické služby a Českého hydrometeorologického ústavu a informace jim též poskytovat,
c) zpřístupňuje informace veřejnosti v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší.
§ 4
(1) Okresní úřad
a) je dotčeným orgánem v územním a stavebním řízení13) z hlediska ochrany ovzduší, pokud není stavebním úřadem,
b) zpracovává koncepce ochrany ovzduší s přihlédnutím ke složení fondu paliv ve své územní působnosti,
c) navrhuje ministerstvu, po dohodě s dotčenými orgány obcí v oblastech mimořádně zatížených znečišťováním ovzduší, rozsah území, v němž bude provozován smogový varovný a regulační systém,
d) vyhlašuje v dohodě s dotčenými orgány obcí za smogové situace varovná a regulační opatření k omezení emisí ze zdrojů znečišťování, kromě vybraných zdrojů znečišťování, a kontroluje jejich dodržování; zjistí-li porušení povinností, informuje o tom orgány obce, a pokud jde o velké zdroje znečišťování, též inspekci,
e) vykonává dozor nad obecními úřady, jak zabezpečují ochranu ovzduší ve své působnosti,
f) zpřístupňuje informace veřejnosti v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší,
g) rozhoduje o poplatcích za střední zdroje znečišťování podle části druhé tohoto zákona.
(2) Okresní úřad kontroluje
a) dodržování varovných a regulačních opatření vyhlášených pro zdroje znečišťování za smogové situace, uvedených v regulačních řádech pro provoz zdrojů znečišťování, nejde-li o vybrané zdroje znečišťování, a za nedodržení těchto opatření ukládá jejich provozovatelům pokuty,13a)
b) dodržování povinností výrobců, dovozců a prodejců paliv, stanovených zvláštním předpisem upravujícím požadavky na kvalitu paliv, způsob jejich dodávky a prodej,13b) a za porušení stanovených povinností ukládá pokuty.13c)
(3) V hlavním městě Praze vykonává působnost okresního úřadu podle tohoto zákona Magistrátní úřad hlavního města Prahy.
§ 5
(1) Obec je dotčeným orgánem v územním a stavebním řízení13) z hlediska ochrany ovzduší, pokud není pověřena funkcí stavebního úřadu.
(2) Orgány obce
a) mohou stanovit obecně závaznou vyhláškou:
1. městské zóny s omezením provozu zdrojů znečišťování,
2. zvláštní požadavky na druh paliva pro malé zdroje znečišťování,
b) kontrolují dodržování povinností provozovateli malých zdrojů znečišťování a za nedodržení povinnosti jim ukládají pokuty,14)
c) kontrolují dodržování přípustné tmavosti kouře u provozovatelů velkých, středních a malých zdrojů znečišťování a za nedodržení povinností jim ukládají pokuty,15)
d) ukládají provozovatelům malých zdrojů znečišťování, kteří neplní povinnosti při ochraně ovzduší, opatření ke zjednání nápravy, včetně zastavení nebo omezení provozu zdroje znečišťování,10)
e) zpřístupňují informace veřejnosti v rozsahu podle § 13 zákona o ovzduší,
f) rozhodují o poplatcích za malé zdroje znečišťování18) podle části druhé tohoto zákona.
ČÁST DRUHÁ
POPLATKY
§ 6
(1) Poplatky za znečišťování ovzduší platí právnické a fyzické osoby provozující velké, střední a malé zdroje znečišťování (dále jen „provozovatelé“).
(2) O výši poplatku provozovatelů velkých zdrojů znečišťování rozhoduje inspekce.
(3) O výši poplatku provozovatelů středních zdrojů znečišťování rozhoduje okresní úřad.
(4) O výši poplatku provozovatelů malých zdrojů znečišťování rozhodují a poplatek vybírají orgány obce. Tyto poplatky jsou příjmem rozpočtu obce a musí být účelově vázány k ochraně životního prostředí obce.
§ 7
(1) Roční výše poplatku pro jeden velký nebo střední zdroj znečišťování se stanoví pro všechny druhy produkovaných zpoplatněných škodlivin způsobem uvedeným v příloze.
(2) Roční výše poplatku pro jeden malý zdroj znečišťování se stanoví pevnou částkou do výše 40 000 Kč úměrně k velikosti zdroje znečišťování a škodlivosti produkovaného znečištění, a to způsobem uvedeným v příloze; povinnost platit poplatky se nevztahuje na fyzické osoby provozující malé zdroje znečišťování o tepelném výkonu do 50 kW.
(3) Z částky vypočtené podle odstavce 1 se provozovateli vyměří poplatek v upravené výši
30 % v roce 1992 a 1993,
60 % v roce 1994 a 1995,
80 % v roce 1996,
100 % od roku 1997 včetně.
§ 8
(1) Provozovatel je povinen samostatně vypočítat poplatek pro každý zpoplatněný zdroj znečišťování a oznámit tento výpočet do 15. února kalendářního roku příslušnému orgánu ochrany ovzduší včetně údajů nutných pro stanovení výše poplatku podle skutečností uplynulého roku.
(2) Příslušný orgán ochrany ovzduší prověří údaje uvedené v oznámení, a zjistí-li skutečnosti rozhodné pro stanovení poplatku, vydá rozhodnutí. Rozhodnutí obsahuje výši poplatku, včetně podmínek případného odkladu platby části poplatku ve smyslu odstavce 5.
(3) Provozovatel je povinen zaplatit poplatek podle vlastního výpočtu zálohově ve splátkách vždy do 25 dnů po uplynutí termínu splátky. Zaplacené zálohy splátek se zúčtují se splátkami odpovídajícími rozhodnutí o uložení poplatku do 15 dnů od nabytí právní moci rozhodnutí.
(4) Poplatky za zdroj znečišťování se platí
a) od výše 1 mil. Kč ročně v měsíčních splátkách,
b) do výše 1 mil. Kč ročně ve čtvrtletních splátkách,
c) do výše 10 tis. Kč ročně v pololetních splátkách,
d) do výše 2 tis. Kč jednorázově.
(5) Pokud provozovatel prokazatelně zahájil u zdroje znečišťování práce na snížení emisí zpoplatněných škodlivin, odkládá se mu placení poplatku ve výši 40 % po dobu realizace opatření. Dokončí-li provozovatel tyto práce v souladu se stanovenými podmínkami ve smyslu odstavce 2, rozhodne orgán ochrany ovzduší o prominutí povinnosti poplatek doplatit. Při nedodržení podmínek odkladu rozhodne orgán ochrany ovzduší o povinnosti poplatek doplatit a stanoví k tomu příslušnou lhůtu.
(6) Za nesplnění oznamovací povinnosti podle odstavce 1 uloží provozovateli příslušný orgán ochrany ovzduší (§ 6 odst. 2 až 4) pokutu až do výše 10 000 Kč. Pokud není tato povinnost splněna ani v dodatečně stanovené lhůtě, lze pokutu uložit opětovně.
(7) Skutečnosti zakládající vznik nebo odůvodňující změny výše poplatků, které vznikly v běžném kalendářním roce, jsou provozovatelé povinni oznamovat příslušnému orgánu ochrany ovzduší (§ 6 odst. 4) do 15 dnů od jejich zjištění jako podklad pro vydání nového nebo změnu původního rozhodnutí podle odstavce 2.
ČÁST TŘETÍ
INFORMOVÁNÍ VEŘEJNOSTI O ZNEČIŠŤOVÁNÍ OVZDUŠÍ
§ 9
(1) Ministerstvo zabezpečuje prostřednictvím pověřené organizace informování veřejnosti o kvalitě ovzduší zejména v pravidelných relacích sdělovacích prostředků.
(2) Při zhoršení stavu ovzduší nebo při možnosti vzniku smogové situace v případech, které stanoví zvláštní předpisy,19) informují obdobným způsobem veřejnost o vyhlašování a odvolávání varovných a regulačních opatření orgány ochrany ovzduší příslušné k jejich vyhlašování podle § 2, 3 a 4 tohoto zákona.
(3) Obce a okresní úřady informují vhodným a v místě obvyklým způsobem o vyhlášení a odvolání smogových varovných a regulačních opatření v ostatních případech.
ČÁST ČTVRTÁ
USTANOVENÍ SPOLEČNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ
§ 10
O odvolání proti rozhodnutí inspekce rozhoduje ministerstvo.
§ 11
(1) Inspektoři a pověření pracovníci ostatních orgánů státní správy ochrany ovzduší jsou oprávněni při výkonu své činnosti
a) v nezbytně nutném rozsahu vstupovat, popřípadě vjíždět na cizí pozemky nebo vstupovat do cizích objektů užívaných pro podnikatelskou činnost nebo provozování jiné hospodářské činnosti, pokud k tomu není třeba povolení podle zvláštních předpisů.20) Za škodu přitom způsobenou odpovídá stát; této odpovědnosti se nemůže zprostit,
b) požadovat potřebné doklady, údaje a písemná nebo ústní vysvětlení týkající se předmětu kontroly.
(2) Inspektoři a pověření pracovníci ostatních orgánů státní správy ochrany ovzduší jsou povinni
a) zachovávat mlčenlivost o skutečnostech, o kterých se dověděli v souvislosti s výkonem své činnosti, zejména dbát, aby se tato tajemství nedostala do nepovolaných rukou,
b) před vstupem do cizích objektů informovat provozovatele.
§ 12
Ministerstvo upravuje vyhláškou
a) seznam kategorizace stacionárních zdrojů znečišťování, znečišťujících látek, limity znečišťování, přípustnou tmavost kouře a technické podmínky provozu stacionárních zdrojů znečišťování,
b) vymezení oblastí vyžadujících zvláštní ochranu ovzduší a zvláštní opatření k omezení znečišťování ovzduší,
c) způsob zjišťování množství emisí a technické prostředky pro měření emisí,
d) požadavky na vedení provozní evidence velkých a středních zdrojů znečišťování a rozsah dalších údajů, které jsou provozovatelé zdrojů znečišťování povinni poskytovat orgánu ochrany ovzduší,
e) požadavky na kvalitu, způsob dodávky a prodej paliv,
f) zásady vytváření provozu smogových regulačních systémů včetně stanovení zvláštních imisních limitů a výběru zdrojů znečišťování podle § 2 písm. c) tohoto zákona,
g) kvalifikační požadavky na pracovníky obsluhující velké a střední zdroje znečišťování a kvalifikační požadavky pro pracovníky provádějící kontrolu velkých, středních a malých zdrojů znečišťování,
h) ověřování odborné způsobilosti pro podávání odborných posudků.
§ 13
zrušen
§ 14
Správní řízení zahájené před účinností tohoto zákona dokončí orgán ochrany ovzduší, který toto řízení zahájil jako příslušný podle předchozích předpisů.
§ 14a
Pokuty uložené okresními úřady a orgány obcí za porušení povinností a za znečišťování ovzduší jsou vždy příjmem orgánu, který o pokutě rozhodl, a musí být účelově vázány k ochraně ovzduší na území svěřeném do jeho působnosti. Okresní úřady a orgány obcí jimi uložené pokuty za znečišťování ovzduší vybírají a vymáhají.
§ 15
Tento zákon nabývá účinnosti dnem vyhlášení.
* * *
Zákon České národní rady č. 389/1991 Sb., o státní správě ochrany ovzduší a poplatcích za jeho znečišťování, nabyl účinnosti dnem 4. října 1991, zákon č. 211/1993 Sb., o zákazu výroby, dovozu a užívání látek poškozujících nebo ohrožujících ozónovou vrstvu Země a výrobků takové látky obsahujících, nabyl účinnosti dnem 13. srpna 1993 a zákon č. 158/1994 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 309/1991 Sb., o ochraně ovzduší před znečišťujícími látkami (zákon o ovzduší), ve znění zákona č. 218/1992 Sb., a zákon České národní rady č. 389/1991 Sb., o státní správě ochrany ovzduší a poplatcích za jeho znečišťování, ve znění zákona č. 211/1993 Sb., nabyl účinnosti dnem 1. října 1994.

Uhde v. r.


Příloha k zákonu ČNR č. 389/1991 Sb.
Stanovení roční výše poplatku za vnášení znečišťujících látek do ovzduší pro velké a střední zdroje znečišťování
A.
Znečišťující látky vnášené do ovzduší, které podléhají zpoplatnění
Hlavní zpoplatněné znečišťující látky:
Tuhé emise
Oxid siřičitý
Oxidy dusíku
Oxid uhelnatý
Uhlovodíky - vyjma zvláště vyjmenovaných, mezi ostatními zpoplatněnými znečišťujícími látkami ve třídách I. - III.
a) I. třída:
azbest
berylium a jeho sloučeniny vyjádřené jakoBekadmium a jeho sloučeniny vyjádřené jakoCdrtuť a její sloučeniny vyjádřené jakoHgthalium a jeho sloučeniny vyjádřené jakoTl
benzen
benzo(a)pyren
bifenyl a jeho chlorderiváty
2-naftylamin
vinylchlorid
b) II. třída:
arsen a jeho sloučeniny vyjádřené jakoAsantimon a jeho sloučeniny vyjádřené jakoSbcín a jeho sloučeniny vyjádřené jakoSnchrom a jeho sloučeniny vyjádřené jakoCrkobalt a jeho sloučeniny vyjádřené jakoComangan a jeho sloučeniny vyjádřené jakoMnměď a její sloučeniny vyjádřené jakoCunikl a jeho sloučeniny vyjádřené jakoNiolovo a jeho sloučeniny vyjádřené jakoPbselen a jeho sloučeniny vyjádřené jakoSetellur a jeho sloučeniny vyjádřené jakoTevanad a jeho sloučeniny vyjádřené jakoVzinek a jeho sloučeniny vyjádřené jakoZnbrom a jeho anorganické sloučeniny vyjádřené jakoBrfluor a jeho anorganické sloučeniny vyjádřené jakoF
chlor
fosgen
fosfan
sulfan
sirouhlík
alifatické aldehydy
anilin
benzylchlorid
1,2-dibromethan
1,2-dichlorethan
1,1 - a 1,2 dichlorethylen
ethylenoxid
epichlorhydrin
fenol
fenylhydrazín
kyselina akrylová a její estery
kyselina - methylakrylová a její estery
merkaptany
methanová kyselina (mravenčí)
nitrosloučeniny
nitrosodimethylamin
pyridin
trichlormetan
tetrachlorethan
tetrachlorethylen
thioetery
toluidiny
c) III. třída:
amoniak
anorganické sloučeniny chloru vyjádřené jako Cl
aceton
akrylonitril
alkeny (olefiny)
alkylalkoholy
alifatické a aromatické ethery
benzaldehyd
1,3-butadien
2-butanon
dichlormethan
1,4-dichlorbenzen
1,1-dichlorethan
dichlormethan
estery kyseliny benzoové
ethylbenzen
ethylglykol a jeho deriváty
fluorchlorované uhlovodíky (freony)
furfural
hydrazin
4-hydoxy-4-ethyl-2-pentanon
chlorbenzen
chlorbuta-1,3-dien (chloropren)
chlorethan
kyselina ethanová (octová) a její estery
N-methylpyrrolidon
naftalen a jeho methylderiváty
oxiran (ethylenoxid)
2-propylbenzen
propylonoxid
styren
toluen
trichlorethylen
xylen
B.
I Sazby poplatků pro velké a střední zdroje znečišťování
Sazby poplatků pro znečišťující látky produkované velkými a středními zdroji znečišťování se stanoví takto:
1. Hlavní zpoplatněné znečišťující látky:
Znečišťující látkaSazba (Kč/t)Tuhé emise3 000Oxid siřičitý1 000Oxidy dusíku800Oxid uhelnatý600Uhlovodíky2 000
2. Ostatní zpoplatněné znečišťující látky:
Znečišťující látkaSazba (Kč/t)Třída I.20 000Třída II.10 000Třída III.1 000
3. U hořících nebo zapařených částí uhelných dolů a lomů nebo skládek a výsypek je sazba poplatku 200 Kč za 1 m2 hořící plochy nebo zapařeného objemu.
II Sazby poplatků za malé zdroje znečišťování v Kč/rok
Palivorozmezí sazeb Kč0 - 50 kWnad 50 - 100 kWnad 100 - 200 kWkoks, dřevo, zemní plyn, svítiplyn, petrolej, topný olej s obsahem síry do 0,30 %000topné oleje od 0,30 % do 1 % S400 - 800800 - 12501250 - 1700lehký topný olej700 - 14001400 - 21002100 - 2800ostatní topné oleje1000 - 20002000 - 30003000 - 4000černé uhlí500 - 10001000 - 15001500 - 2000hnědé uhlí tříděné, paliva z hnědého uhlí1050 - 21002100 - 31003100 - 4200hnědé uhlí energetické2000 - 40004000 - 60006000 - 8000kaly, proplástky10 00010 000 - 20 00020 000 - 40 000
C.
Způsob výpočtu poplatků
1. Základní poplatek za jednotlivou zpoplatněnou znečišťující látku produkovanou velkým nebo středním zdrojem znečišťování se stanoví součinem zjištěného množství vypuštěné znečišťující látky podle skutečností uplynulého roku a výše sazby podle části B této přílohy.
2. K základnímu poplatku se připočte přirážka ve výši 50 % v případě, kdy zdroj znečištění nedodržuje emisní limit (§ 5 zákona o ovzduší).
3. Součet poplatků za jednotlivé zpoplatněné znečišťující látky tvoří poplatek za velký nebo střední zdroj znečišťování. Takto stanovená výše poplatků se upraví podle § 7 odst. 3 tohoto zákona.
4. Poplatek u hořících nebo zapařených částí uhelných dolů a lomů nebo skládek a výsypek se vypočte součinem sazby a výměry plochy v m2, které se stanoví z váženého průměru výsledků měření prováděných během roku. Platí se pouze základní poplatek podle bodu 1.
5. Výše poplatku pro jednotlivou zpoplatněnou znečišťující látku se zaokrouhluje na celé 100 Kč.

1) Zákon ČNR č. 282/1991 Sb., o České inspekci životního prostředí a její působnosti v ochraně lesa.
2) § 16 zákona č. 309/1991 Sb., o ochraně ovzduší před znečišťujícími látkami (zákon o ovzduší), ve znění pozdějších předpisů (úplné znění č. 211/1994 Sb.).
3) § 14 odst. 5 zákona č. 309/1991 Sb.
4) § 5 odst. 1 zákona č. 309/1991 Sb.
5) § 3 písm. a) a b) zákona č. 309/1991 Sb.
6) § 7 odst. 1 písm. d) zákona č. 309/1991 Sb.
7) § 16 zákona č. 309/1991 Sb.
9) § 7 odst. 2 zákona č. 309/1991 Sb.
10) § 12 zákona č. 309/1991 Sb.
11) § 3 písm. a), b) a d) a § 18 odst. 1 až 6 zákona č. 309/1991 Sb.
11a) Zákon č. 211/1993 Sb., o zákazu výroby, dovozu a užívání látek poškozujících nebo ohrožujících ozónovou vrstvu Země a výrobků takové látky obsahujících.
12) § 14 odst. 3 zákona č. 309/1991 Sb.
13) § 126 zákona č. 50/1976 Sb., o územním plánování a stavebním řádu (stavební zákon).
13a) § 18 odst. 5 zákona č. 309/1991 Sb., ve znění zákona č. 218/1992 Sb.
13b) Vyhláška Ministerstva životního prostředí č. 206/1993 Sb., kterou se stanoví požadavky na kvalitu paliv k přímému spalování a jejich prodej.
13c) § 18 odst. 1 písm. b) zákona č. 309/1991 Sb.
14) § 18 odst. 4 zákona č. 309/1991 Sb.
15) § 18 odst. 1, 4 a 6 zákona č. 309/1991 Sb.
18) § 3 odst. 2 písm. c) zákona č. 309/1991 Sb.
19) § 15 zákona č. 309/1991 Sb.
20) Např. zákon č. 169/1949 Sb., o vojenských újezdech, zákon č. 102/1971 Sb., o ochraně státního tajemství, ve znění pozdějších předpisů.