106/2009 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o Úmluvě o podpůrném rámci pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (Úmluva č. 187)

106
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 15. června 2006 byla v Ženevě na 95. zasedání Generální konference Mezinárodní organizace práce přijata Úmluva o podpůrném rámci pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (Úmluva č. 187).
S Úmluvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Úmluvu ratifikoval. Ratifikace Úmluvy Českou republikou byla zapsána generálním ředitelem Mezinárodního úřadu práce dne 13. října 2008.
Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 8 odst. 2 dne 20. února 2009. Pro Českou republiku vstoupila v platnost podle odstavce 3 téhož článku dne 13. října 2009.
Anglické znění Úmluvy a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
Úmluva č. 187
o podpůrném rámci pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, 2006
Generální konference Mezinárodní organizace práce,
svolaná Správní radou Mezinárodního úřadu práce do Ženevy, kde se sešla na svém 95. zasedání dne 31. května 2006,
uznávajíc celosvětovou závažnost pracovních úrazů, nemocí z povolání a úmrtí následkem pracovního úrazu nebo nemoci z povolání, a potřebu dalších kroků ke snížení jejich počtu, a
připomínajíc, že ochrana pracovníků proti chorobám, nemocem a úrazům z povolání je jedním z úkolů Mezinárodní organizace práce stanovených v její ústavě, a
uznávajíc, že pracovní úrazy, nemoci z povolání a úmrtí následkem pracovního úrazu nebo nemoci z povolání mají negativní vliv na produktivitu a ekonomický a sociální rozvoj, a
berouc na vědomí odst. III písm. g) Filadelfské deklarace, který stanoví, že Mezinárodní organizace práce má závaznou povinnost šířit mezi národy světa programy zajišťující dosahování přiměřené ochrany života a zdraví pracovníků ve všech povoláních, a
vědoma si Deklarace MOP o základních principech a právech v práci a jejího následného procesu z roku 1998, a
berouc na vědomí Úmluvu o bezpečnosti a zdraví pracovníků, 1981 (č. 155), Doporučení o bezpečnosti a zdraví pracovníků, 1981 (č. 164), a další předpisy Mezinárodní organizace práce relevantní k podpůrnému rámci pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, a
připomínajíc, že podpora bezpečnosti a ochrany zdraví při práci je součástí programu podpory MOP důstojné práce pro všechny, a
připomínajíc Závěry týkající se normotvorných aktivit MOP v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci – globální strategii přijatou Mezinárodní konferencí práce na jejím 91. zasedání v roce 2003, zejména pokud jde o zajištění přednostního postavení otázky bezpečnosti a ochrany zdraví při práci v národních programech, a
zdůrazňujíc význam nepřetržité podpory národní kultury preventivní bezpečnosti a ochrany zdraví, a
rozhodnuvší se přijmout některé návrhy k otázce bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, které jsou čtvrtým bodem pořadu jednání tohoto zasedání, a
stanovíc, že uvedené návrhy budou mít formu mezinárodní úmluvy;
přijímá dne patnáctého června 2006 tuto úmluvu, na kterou se lze odvolávat jako na Úmluvu o podpůrném rámci pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, 2006.
I. DEFINICE
Článek 1
Pro účely této úmluvy se:
(a) „národní politikou“ rozumí národní politika v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a pracovního prostředí vytvářená v souladu s principy článku 4 Úmluvy o bezpečnosti a zdraví pracovníků z roku 1981 (č. 155);
(b) „národním systémem bezpečnosti a ochrany zdraví při práci“ nebo „národním systémem“ rozumí infrastruktura, která poskytuje základní strukturu pro provádění národní politiky a národních programů v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
(c) „národním programem bezpečnosti a ochrany zdraví při práci“ nebo „národním programem“ rozumí jakýkoli národní program zahrnující cíle, jejichž dosažení je stanoveno předem určeným časovým rámcem, priority a způsoby činnosti určené ke zvyšování bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a způsoby posuzování dosaženého pokroku;
(d) „národní preventivní kulturou bezpečnosti a ochrany zdraví“ rozumí kultura, v níž je právo na bezpečné a zdravé pracovní prostředí respektováno na všech úrovních, kde se vláda, zaměstnavatelé a pracovníci aktivně podílejí na zajištění bezpečného a zdravého pracovního prostředí prostřednictvím systému vymezených práv, povinností a úkolů a kde je zásada prevence považována za nejvyšší prioritu.
II. CÍL
Článek 2
1. Každý člen, který ratifikuje tuto úmluvu, podpoří nepřetržité zlepšování bezpečnosti a ochrany zdraví s cílem předcházet pracovním úrazům, nemocem z povolání a úmrtím následkem pracovního úrazu nebo nemoci z povolání tím, že po konzultaci s nejreprezentativnějšími organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků vytvoří národní politiku, národní systém a národní program.
2. Každý člen přijme aktivní opatření k postupnému vytvoření bezpečného a zdravého pracovního prostředí prostřednictvím národního systému a národních programů bezpečnosti a ochrany zdraví při práci tím, že v uvedených opatřeních zohlední zásady vytyčené v předpisech Mezinárodní organizace práce (MOP) relevantních k podpůrnému rámci pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci.
3. Každý člen pravidelně zváží, po konzultacích s nejreprezentativnějšími organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků, jaká opatření by mohla být přijata k ratifikaci příslušných úmluv MOP v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci.
III. NÁRODNÍ POLITIKA
Článek 3
1. Každý člen podpoří bezpečné a zdravé pracovní prostředí vypracováním národní politiky.
2. Každý člen podpoří a na všech příslušných úrovních prosadí práva pracovníků na bezpečné a zdravé pracovní prostředí.
3. Při formulaci své národní politiky každý člen podpoří, s ohledem na národní podmínky a praxi a po konzultaci s nejreprezentativnějšími organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků, základní principy jako posuzování pracovních rizik nebo nebezpečí, potírání pracovních rizik nebo nebezpečí od základu a rozvoj národní kultury preventivní bezpečnosti a ochrany zdraví, která zahrnuje poskytování informací, konzultací a vzdělávání.
IV. NÁRODNÍ SYSTÉM
Článek 4
1. Po konzultaci s nejreprezentativnějšími organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků každý člen zřídí, udržuje, postupně rozvíjí a pravidelně přezkoumává národní systém bezpečnosti a ochrany zdraví při práci.
2. Národní systém bezpečnosti a ochrany zdraví při práci mimo jiné zahrnuje:
(a) zákony a nařízení, případně kolektivní smlouvy a všechny další příslušné dokumenty z oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
(b) orgán nebo subjekt, případně orgány nebo subjekty, odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví při práci, určené v souladu s vnitrostátním právem a praxí;
(c) mechanismy pro zajištění dodržování vnitrostátních zákonů a nařízení, včetně systémů inspekce; a
(d) dohody o podpoře spolupráce mezi vedením, zaměstnanci a jejich zástupci na úrovni podniku jako základní prvek preventivních opatření pro jednotlivá pracoviště.
3. Národní systém bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zahrnuje, kde je to vhodné:
(a) národní tripartitní poradní orgán, nebo orgány, zabývající se otázkami bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
(b) informační a poradenské služby v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
(c) poskytování vzdělávání v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
(d) služby pracovního lékařství v souladu s vnitrostátním právem a praxí;
(e) výzkum v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
(f) mechanismus pro sběr a analýzy údajů o pracovních úrazech a nemocech z povolání, bera v úvahu příslušné instrumenty MOP;
(g) ustanovení týkající se spolupráce s příslušnými systémy pojištění a soustavami sociálního zabezpečení, které zajišťují pojistné krytí pracovních úrazů a nemocí z povolání; a
(h) mechanismy podpory postupného zlepšování bezpečnosti a ochrany zdraví při práci v mikropodnicích, v malých a středních podnicích a v neformální ekonomice.
V. NÁRODNÍ PROGRAM
Článek 5
1. Každý člen po konzultaci s nejreprezentativnějšími organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků vypracovává, provádí, monitoruje, hodnotí a pravidelně přezkoumává národní program bezpečnosti práce a ochrany zdraví při práci.
2. Národní program:
(a) podporuje rozvoj národní kultury preventivní bezpečnosti a ochrany zdraví;
(b) přispívá k ochraně pracovníků odstraňováním nebo minimalizací nebezpečí nebo rizik souvisejících s prací, pokud je to rozumně proveditelné, v souladu s vnitrostátním právem a praxí, aby zabránil pracovním úrazům, nemocem a úmrtím následkem pracovního úrazu nebo nemoci z povolání, a podpořil bezpečnost a ochranu zdraví na pracovišti;
(c) je vypracován a přezkoumáván na základě analýzy vnitrostátní situace v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, včetně analýzy národního systému bezpečnosti a ochrany zdraví při práci;
(d) zahrnuje cíle, ukazatele a indikátory pokroku; a
(e) je podporován, je-li to možné, jinými doplňkovými programy a plány, které napomohou postupnému vytváření bezpečného a zdravého pracovního prostředí.
3. Národnímu programu se dostane široké publicity a bude v maximální možné míře podpořen a zahájen nejvyššími státními orgány.
VI. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 6
Tato úmluva nereviduje žádné mezinárodní úmluvy ani žádná doporučení z pracovní oblasti.
Článek 7
Formální ratifikace této úmluvy budou oznámeny generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce k registraci.
Článek 8
1. Tato úmluva zavazuje jen ty členské státy Mezinárodní organizace práce, jejichž ratifikace byla zaregistrována generálním ředitelem Mezinárodního úřadu práce.
2. Úmluva vstoupí v platnost dvanáct měsíců poté, kdy generální ředitel zaregistruje ratifikace dvou členských států.
3. Poté tato úmluva vstoupí v platnost pro každý další členský stát dvanáct měsíců od data, kdy je zaregistrována jeho ratifikace.
Článek 9
1. Členský stát, který ratifikoval tuto úmluvu, ji může vypovědět po uplynutí deseti let od data, kdy poprvé vstoupila v platnost, aktem sděleným generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce, který jej zaregistruje. Tato výpověď nabude účinnosti jeden rok od data, kdy byla zaregistrována.
2. Každý členský stát, který ratifikoval tuto úmluvu a který ve lhůtě jednoho roku po uplynutí desetiletého období uvedeného v předchozím odstavci nevyužije práva výpovědi stanoveného tímto článkem, jí bude vázán na další období deseti let a poté bude moci vypovědět tuto úmluvu po uplynutí každého desetiletého období za podmínek stanovených v tomto článku.
Článek 10
1. Generální ředitel Mezinárodního úřadu práce oznámí všem členům Mezinárodní organizace práce registraci všech ratifikací a aktů výpovědí, oznámených členy organizace.
2. Když bude oznamovat členům organizace registraci druhé ratifikace, upozorní generální ředitel členy organizace na datum, kterým Úmluva vstoupí v platnost.
Článek 11
V souladu s článkem 102 Charty Spojených národů sdělí generální ředitel Mezinárodního úřadu práce generálnímu tajemníkovi Spojených národů k registraci úplné údaje o všech ratifikacích a aktech výpovědí, které zaregistroval v souladu s ustanoveními předchozích článků.
Článek 12
Kdykoli to bude Správní rada Mezinárodního úřadu práce považovat za nutné, předloží Generální konferenci zprávu o provádění této úmluvy a posoudí, je-li žádoucí zařadit na pořad jednání Konference otázku celkové nebo částečné revize této úmluvy.
Článek 13
1. Jestliže Konference přijme novou úmluvu, která zcela nebo zčásti reviduje tuto úmluvu, pak, nestanoví-li nová úmluva jinak:
(a) ratifikace nové revidující úmluvy některým členem zahrnuje ipso jure okamžité vypovězení této úmluvy, bez ohledu na ustanovení výše uvedeného článku 9, s výhradou, že nová úmluva vstoupí v platnost;
(b) od data, kdy nová revidující úmluva vstoupí v platnost, přestane být tato úmluva otevřena členským státům k ratifikaci.
2. Tato úmluva však v každém případě zůstane v platnosti co do formy a obsahu pro ty členy, kteří ji ratifikovali, avšak neratifikovali revidující úmluvu.
Článek 14
Anglické a francouzské znění této úmluvy jsou stejně závazná.