96/1969 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Dohodě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o mezinárodní silniční dopravě

96
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 27. června 1969
o Dohodě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o mezinárodní silniční dopravě

Dne 21. září 1968 byla v Praze podepsána Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o mezinárodní silniční dopravě.
Podle svého článku 20 odst. 1 vstoupila Dohoda v platnost dnem 15. května 1969.
České znění Dohody se vyhlašuje současně.

Ing. Marko v. r.


DOHODA
mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Francouzské republiky o mezinárodní silniční dopravě
Vláda Československé socialistické republiky a vláda Francouzské republiky,
vedeny snahou podpořit mezinárodní silniční dopravu mezi oběma státy, jakož i tranzitem jejich územím, se dohodly takto:
Článek 1
Dopravci, mající sídlo v Československu nebo Francii, jsou oprávněni provádět přepravu cestujících nebo zboží vozidly evidovanými v jednom nebo druhém státu, buď mezi územími obou států nebo tranzitem územím jednoho nebo druhého státu, za podmínek stanovených touto dohodou.
Přeprava cestujících
Článek 2
1. Pravidelné přepravy cestujících mezi oběma státy nebo tranzitem jejich územím, prováděné vozidly způsobilými k přepravě více než osmi sedících osob, kromě řidiče, podléhají předchozímu povolovacímu řízení.
2. Povolení vydává dopravcům, majícím sídlo na území jednoho nebo druhého státu, příslušný orgán druhé smluvní strany.
Článek 3
Přepravy cestujících, prováděné vozidly způsobilými k přepravě více než osmi sedících osob, kromě řidiče, nepodléhají předchozímu povolovacímu řízení v těchto dvou případech:
a) vozidlo přepravuje po celé trase tutéž skupinu cestujících a vrací se do výchozího bodu bez přistoupení nebo vystoupení cestujících; kromě toho přeprava se nebude provádět v noci a délka jízdy nepřekročí 500 kilometrů denně;
b) výchozí bod jízdy je na území státu, kde je vozidlo evidováno, konečný bod na území druhého státu a vozidlo - s výjimkou zvláštního povolení - se vrátí prázdné do státu, kde je evidováno.
Článek 4
Dopravci, kteří provádějí přepravu odpovídající podmínkám, stanoveným v článku 3, jsou povinni mít doklad, jehož vzor dohodly příslušné orgány obou smluvních stran.
Článek 5
1. Přepravy cestujících, jež nejsou zmíněny v článcích 2 a 3, podléhají povolovacímu řízení.
2. Dopravci, mající sídlo na území jednoho nebo druhého státu, předkládají žádosti příslušnému orgánu druhé smluvní strany.
Přeprava zboží
Článek 6
Veškeré přepravy zboží mezi oběma státy nebo tranzitem jejich územím podléhají předchozímu povolovacímu řízení.
Článek 7
1. Povolení k přepravě jsou dvojího druhu:
a) povolení na jízdu, platné pro stanovený počet jízd, jehož doba platnosti nesmí přesáhnout tři měsíce;
b) trvalé povolení, platné pro neurčený počet jízd, jehož doba platnosti je jeden rok.
2. Povolení k přepravě opravňuje dopravce přepravovat zboží při zpáteční cestě.
Článek 8
Povolení vydávají dopravcům příslušné orgány státu, kde jsou vozidla evidována, v rámci kontingentů, které ročně dohodnou příslušné orgány obou smluvních stran.
Článek 9
1. Příslušné orgány obou smluvních stran souhlasí však s vydáním povolení mimo kontingent pro tyto přepravy:
a) přepravy stěhovaných svršků prováděné vozidly k tomuto účelu zvlášť upravenými;
b) přepravy předmětů určených pro veletrhy, výstavy nebo předvádění;
c) přepravy závodních koní, závodních automobilů a jiných sportovních potřeb určených pro sportovní podniky;
d) přepravy divadelních dekorací a rekvizit;
e) přepravy hudebních nástrojů a potřeb pro koncerty, rozhlasová, filmová nebo televizní natáčení;
f) přepravy zboží nákladními automobily, jejichž užitečné zatížení včetně užitečného zatížení přívěsu, nepřevyšuje 1000 kilogramů;
g) příležitostné přepravy zboží na letiště a z letiště v případě odklonění leteckých služeb;
h) přepravy zavazadel přívěsy za vozidly, určenými pro přepravy cestujících a přepravy zavazadel vozidly všeho druhu na letiště a z letiště;
i) přepravy poštovních zásilek;
j) přepravy poškozených vozidel;
k) přepravy včel a rybího plůdku;
l) přepravy pohřební.
2. Přepravy zboží uvedené pod písmeny b) až e) jsou však osvobozeny od povolovacího řízení jen tehdy, jestliže předměty nebo zvířata jsou dovezeny dočasně.
Článek 10
Příslušné orgány obou smluvních stran si předají potřebný počet nevyplněných povolení k provedení přepravy podle této dohody.
Všeobecná ustanovení
Článek 11
1. Dopravci, provádějící přepravy podle této dohody, platí za přepravy uskutečněné po území druhého státu daně, poplatky a dávky, stanovené platnými vnitrostátními předpisy tohoto státu.
2. Smíšená komise, předvídaná článkem 19 této dohody, může však na základě vzájemnosti stanovit osvobození nebo snížení těchto daní, poplatků a dávek.
Článek 12
Dopravci, mající sídlo na území jednoho nebo druhého státu, mohou provádět přepravy mezi územím druhého státu a třetího státu, jestliže obdrží zvláštní povolení od příslušných orgánů tohoto druhého státu.
Článek 13
Dopravci, mající sídlo na území jednoho nebo druhého státu, nejsou oprávněni provádět přepravy mezi dvěma místy ležícími na území druhého státu.
Článek 14
1. Překročí-li váha nebo rozměry vozidla nebo nákladu váhy nebo rozměry přípustné na území druhého státu, musí být vozidlo vybaveno zvláštním povolením, vydaným příslušným orgánem druhé smluvní strany.
2. Toto povolení omezuje jízdu vozidla na určenou trasu.
Článek 15
Povolení k přepravě a ostatní doklady, předvídané touto dohodou, musí být ve vozidlech a musí být předloženy kdykoliv na žádost kontrolních orgánů.
Článek 16
Smluvní strany si oznámí, které orgány jsou příslušné k provádění opatření stanovených v této dohodě a pro výměnu všech potřebných statistických a jiných informací.
Článek 17
V případě porušení ustanovení této dohody, k němuž došlo na území jednoho z obou států, příslušné orgány tohoto státu informují o nich příslušné orgány státu, kde je vozidlo evidováno. Tyto orgány učiní opatření podle vnitrostátních předpisů svého státu a informují o nich příslušné orgány druhé smluvní strany.
Článek 18
Ve všech otázkách, které nejsou upraveny ustanoveními této dohody nebo ustanoveními mezinárodních smluv, jimiž jsou obě smluvní strany vázány, se budou používat vnitrostátní předpisy, platné v každém z obou států.
Článek 19
1. Smluvní strany budou řešit konzultacemi veškeré otázky, které se mohou vyskytnout při výkladu a provádění této dohody.
2. Smluvní strany zřizují Smíšenou komisi, která se sejde v případě potřeby na žádost jedné nebo druhé smluvní strany a která stanoví v protokolu způsob provádění této dohody.
Článek 20
1. Tato dohoda vstoupí v platnost dnem, který společně stanoví obě smluvní strany po splnění vyžadovaných ústavních předpisů.
2. Tato dohoda zůstane v platnosti jeden rok a bude mlčky prodlužována z roku na rok, pokud ji jedna ze smluvních stran nevypoví tři měsíce před uplynutím doby její platnosti.
Dáno v Praze dne 21. září 1968 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a francouzském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za vládu
Československé socialistické republiky:
Ing. J. Dufek v. r.
Za vládu
Francouzské republiky:
R. Lalouette v. r.