70/2006 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Tamperské úmluvy o poskytování telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce

70
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 18. června 1989 byla v Tampere otevřená k podpisu Tamperská úmluva o poskytování telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce.
Jménem České republiky byla Úmluva podepsána v New Yorku dne 4. září 2002.
S Úmluvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Úmluvu ratifikoval. Ratifikační listina České republiky byla uložena u generálního tajemníka OSN, depozitáře Úmluvy, dne 17. června 2003.
Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 12 odst. 3 dne 8. ledna 2005 a tímto dnem vstoupila v platnost i pro Českou republiku.
Anglické znění Úmluvy a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
TAMPERSKÁ ÚMLUVA
O POSKYTOVÁNÍ
TELEKOMUNIKAČNÍCH ZDROJŮ
PRO ZMÍRŇOVÁNÍ NÁSLEDKŮ
KATASTROF A ZÁCHRANNÉ PRÁCE
1998
Obsah
Článek 1 - Definice
Článek 2 - Koordinace
Článek 3 - Obecná ustanovení
Článek 4 - Poskytování telekomunikační pomoci
Článek 5 - Výsady, imunita a zařízení
Článek 6 - Ukončení pomoci
Článek 7 - Proplacení či úhrada nákladů či poplatků
Článek 8 - Přehled informací o telekomunikační pomoci
Článek 9 - Regulační překážky
Článek 10 - Vztah k ostatním mezinárodním dohodám
Článek 11 - Řešení sporů
Článek 12 - Vstup v platnost
Článek 13 - Změny
Článek 14 - Výhrady
Článek 15 - Vypovězení
Článek 16 - Depozitář
Článek 17 - Texty v původním znění
TAMPERSKÁ ÚMLUVA
O POSKYTOVÁNÍ TELEKOMUNIKAČNÍCH ZDROJŮ
PRO ZMÍRŇOVÁNÍ NÁSLEDKŮ KATASTROF A ZÁCHRANNÉ PRÁCE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY
u vědomí toho,
že velikost, komplikovanost, frekvence a dopad katastrof se dramaticky zvyšují, a to se zvláště závažnými důsledky v rozvojových zemích,
připomínajíce,
že agentury poskytující humanitární pomoc potřebují spolehlivé a flexibilní telekomunikační zdroje, aby mohly vykonávat své nejdůležitější úkoly,
dále připomínajíce
základní roli telekomunikačních zdrojů při zajišťování bezpečnosti pracovníků poskytujících humanitární pomoc,
dále připomínajíce
důležitou úlohu vysílání při šíření přesných informací o katastrofě mezi ohroženou populací,
s přesvědčením,
že účinné a včasné nasazení telekomunikačních zdrojů a rychlé, fungující, přesné a pravdivé informační toky jsou nezbytné k omezení ztrát na životech, lidského utrpení a škod na majetku a životním prostředí způsobených katastrofami,
s obavami
z dopadu katastrof na komunikační zařízení a informační toky,
s vědomím
zvláštních potřeb technické pomoci k rozvoji telekomunikačních zdrojů ke zmírňování následků katastrof a pro záchranné práce v případě nejméně rozvinutých zemí náchylných ke katastrofám,
opětovně potvrzujíce
absolutní prioritu, kterou krizové komunikaci k záchraně životů přikládá více než padesát mezinárodních právních instrumentů včetně Ústavy Mezinárodní telekomunikační unie,
s přihlédnutím k
historii mezinárodní spolupráce a koordinaci při zmírňování následků katastrof a záchranných pracích včetně prokazatelné úlohy včasného nasazení a využití telekomunikačních zdrojů při záchraně životů,
dále s přihlédnutím k
Aktům Mezinárodní konference o spojích při katastrofách (Ženeva, 1990), která řešila schopnost telekomunikačních systémů při řešení katastrof a následné obnově,
dále s přihlédnutím k
naléhavé výzvě obsažené v Tamperské deklaraci o spojích při katastrofách (Tampere, 1991) k zajištění spolehlivých telekomunikačních systémů ke zmírňování následků katastrof a záchranných pracích při katastrofách k vytvoření mezinárodní úmluvy o spojích při katastrofách, která by zajištění těchto systémů usnadňovala,
dále s přihlédnutím k
rezoluci Valného shromáždění OSN č. 44/236, kterou se léta 1990 – 2000 vyhlašují mezinárodním desetiletím omezování přírodních katastrof, a rezoluce č. 46/182 vyzývající k posílení mezinárodní koordinace poskytování pomoci při humanitárních krizích,
dále s přihlédnutím k
význačné úloze, která se komunikačním zdrojům připisuje v Jokohamské strategii a akčním plánu pro bezpečnější svět přijatých na světové konferenci o omezování následků přírodních katastrof (Jokohama, 1994),
dále s přihlédnutím k
rezoluci č. 7 Světové konference o rozvoji telekomunikací (Buenos Aires, 1994), jak ji podpořila rezoluce č. 36 Zplnomocněné konference Mezinárodní telekomunikační unie (Kjóto, 1994), naléhavě vyzývající vlády, aby přijaly veškeré praktické kroky k usnadnění rychlého nasazení a efektivního využití telekomunikačních zařízení ke zmírňování následků katastrof a při záchranných pracích tím, že omezí a, bude-li to možné, odstraní regulační překážky a posílí spolupráci mezi státy,
dále s přihlédnutím k
rezoluci č. 644 Světové konference o radiokomunikacích (Ženeva, 1997) naléhavě vyzývající vlády, aby plně podpořily přijetí této úmluvy a její provádění ve svých zemích,
dále s přihlédnutím k
rezoluci č. 19 Světové konference o rozvoji telekomunikací (Valletta, 1998) naléhavě vyzývající vlády, aby se i nadále zabývaly touto úmluvou s cílem zvážit propůjčení plné podpory jejímu přijetí,
dále s přihlédnutím k
rezoluci Valného shromáždění OSN č. 51/94, kterým se doporučuje vytvoření transparentního a včasného postupu k realizaci efektivního systému koordinace záchranných prací při katastrofách a ReliefWebu coby globálního informačního systému k šíření spolehlivých a aktuálních informací o krizových situacích a přírodních katastrofách,
s odkazem na
závěry Pracovní skupiny pro telekomunikace v krizových situacích týkající se kritické úlohy telekomunikací při omezování následků katastrof a záchranných pracích,
podpořeny
prací mnoha států, subjektů OSN, vládních, mezivládních a nevládních organizací, humanitárních agentur, poskytovatelů telekomunikačních zařízení a služeb, médií, univerzit a organizací se vztahem k problematice spojů a katastrof na zlepšování a usnadňování komunikací v souvislosti s katastrofami,
s přáním
zajistit spolehlivou a rychlou dostupnost telekomunikačních služeb ke zmírňování následků katastrof a při záchranných pracích,
a dále s přáním
usnadnit mezinárodní spolupráci při omezování dopadu katastrof,
se dohodly na následujícím:
Článek 1
Definice
Nevyplývá-li to jinak z kontextu, v němž jsou použity, znamenají zdola uvedené termíny pro účely této úmluvy následující:
1. „vysoká smluvní strana“ stát, který souhlasil, že bude vázán touto úmluvou,
2. „pomáhající vysoká smluvní strana“ vysoká smluvní strana této úmluvy poskytující podle ní telekomunikační pomoc,
3. „žádající vysoká smluvní strana“ vysoká smluvní strana této úmluvy žádající podle ní o telekomunikační pomoc,
4. „tato úmluva“ Tamperskou úmluvu o poskytování telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce,
5. „depozitář“ depozitáře této úmluvy, jak je stanoveno v článku 16,
6. „katastrofa“ závažné narušení fungování společnosti, které představuje závažné a dalekosáhlé ohrožení lidských životů, zdraví, majetku či životního prostředí, které mohlo být způsobeno nehodou, působením člověka nebo přírody a ke kterému mohlo dojít náhle nebo v důsledku složitých dlouhodobých procesů,
7. „zmírňování následků katastrof“ opatření vytvořená s cílem předcházet katastrofám, předvídat je, připravovat se a reagovat na ně, sledovat je a/nebo zmírnit jejich dopad,
8. „nebezpečí pro zdraví“ náhlé propuknutí infekční nemoci, například epidemie nebo pandemie, nebo jinou událost, která představuje závažnou hrozbu pro lidský život či zdraví a má potenciál vyvolat katastrofu,
9. „přírodní nebezpečí“ událost či proces, například zemětřesení, požár, povodeň, vítr, sesuv půdy, lavina, cyklón, tsunami, zamoření hmyzem, sucho nebo sopečný výbuch, který má potenciál vyvolat katastrofu,
10. „nevládní organizace“ jakoukoli organizaci, včetně soukromých a podnikových subjektů, kromě státních či vládních nebo mezivládních organizací zabývající se zmírňováním následků katastrof a záchrannými pracemi a/nebo poskytováním telekomunikačních zdrojů při zmírňování následků katastrof a záchranných pracích,
11. „nestátní subjekt“ subjekt jiný než stát, včetně nevládních organizací a Červeného kříže a Hnutí červeného půlměsíce, zabývající se zmírňováním následků katastrof a záchrannými pracemi a/nebo poskytováním telekomunikačních zdrojů při zmírňování následků katastrof a záchranných pracích,
12. „záchranné práce“ činnost, jejímž cílem je omezit ztráty na životech, lidské utrpení a škody na majetku a/nebo životním prostředí způsobené katastrofou,
13. „telekomunikační pomoc“ poskytnutí telekomunikačních zdrojů či jiných zdrojů nebo podpory, jejímž cílem je usnadnit využití telekomunikačních zdrojů,
14. „telekomunikační zdroje“ zaměstnance, zařízení, materiál, informace, školení, frekvenční spektrum, sítě či přenosovou kapacitu nebo jiné zdroje nezbytné pro telekomunikace,
15. „telekomunikace“ přenos, vysílání nebo příjem znaků, signálů, písma, obrazu, zvuku nebo informací jakékoli povahy, po drátě, bezdrátově, optickým kabelem nebo jiným elektromagnetickým systémem.
Článek 2
Koordinace
1. Koordinátor humanitární pomoci OSN je operačním koordinátorem pro účely této úmluvy a vykonává povinnosti operačního koordinátora uvedené ve článcích 3, 4, 6, 7, 8 a 9.
2. Operační koordinátor žádá o spolupráci ostatní příslušné agentury OSN, zejména Mezinárodní telekomunikační unii, s cílem pomoci při naplňování cílů této úmluvy a zejména povinností uvedených v článcích 8 a 9 a poskytnout nezbytnou technickou podporu v souladu s cíli těchto agentur.
3. Odpovědnost operačního koordinátora podle této úmluvy je omezena na koordinační činnost mezinárodní povahy.
Článek 3
Obecná ustanovení
1. Vysoké smluvní strany mezi sebou a s nestátními subjekty a mezivládními organizacemi spolupracují v souladu s ustanoveními této úmluvy tak, aby usnadnily využívání telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce.
2. Využívání může obsahovat, ale není omezeno pouze na:
a) nasazení pozemních a satelitních telekomunikačních zařízení k předvídání a sledování přírodních nebezpečí, nebezpečí pro zdraví a katastrof a poskytování informací o nich,
b) sdílení informací o přírodních nebezpečích, nebezpečích pro zdraví a katastrofách mezi vysokými smluvními stranami a ostatními státy, nestátními subjekty a mezivládními organizacemi a šíření těchto informací mezi veřejností, zejména v ohrožených obcích,
c) poskytování rychlé telekomunikační pomoci ke zmírnění dopadu katastrofy a
d) instalaci a provozování spolehlivých, flexibilních telekomunikačních zdrojů k využití organizacemi poskytujícími humanitární pomoc.
3. K usnadnění tohoto využívání mohou vysoké smluvní strany uzavírat dodatečné mnohonárodní nebo dvoustranné dohody či ujednání.
4. Vysoké smluvní strany žádají operačního koordinátora, aby po poradě s Mezinárodní telekomunikační unií, depozitářem a dalšími příslušnými subjekty OSN a mezivládními a nevládními organizacemi vynaložil v souladu s ustanoveními této úmluvy co největší úsilí s cílem:
a) vytvořit po poradě s vysokými smluvními stranami modelové dohody, které lze použít jako základ pro mnohonárodní či dvoustranné dohody k usnadnění poskytování telekomunikačních zdrojů pro zmírňování katastrof a záchranné práce,
b) dát elektronickými prostředky a dalšími vhodnými mechanismy vysokým smluvním stranám, ostatním státům, nestátním subjektům a mezivládním organizacím k dispozici modelové dohody, zásady správné praxe a další příslušné informace týkající se poskytování telekomunikačních zdrojů pro zmírňování katastrof a záchranné práce,
c) vytvořit, provozovat a udržovat postupy a systémy shromažďování a šíření informací nezbytné k provedení této úmluvy a
d) informovat státy o podmínkách této úmluvy a usnadnit a podporovat spolupráci zde zakotvenou mezi vysokými smluvními stranami.
5. Vysoké smluvní strany mezi sebou spolupracují s cílem zlepšit schopnost vládních organizací, nestátních subjektů a mezivládních organizací vytvářet mechanismy pro školení o zacházení se zařízeními a jejich provozování a pro instruktážní kurzy o vývoji, navrhování a stavbě nouzových telekomunikačních zařízení k předcházení katastrofám, jejich sledování a zmírňování jejich následků.
Článek 4
Poskytování telekomunikační pomoci
1. Vysoká smluvní strana žádající o telekomunikační pomoc pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce může žádat o tuto pomoc od jakékoli jiné vysoké smluvní strany buď přímo, nebo prostřednictvím operačního koordinátora. Pokud je žádost podána prostřednictvím operačního koordinátora, operační koordinátor okamžitě tyto informace rozšíří mezi všechny příslušné vysoké smluvní strany. Pokud je žádost podána přímo jiné vysoké smluvní straně, žádající vysoká smluvní strana co nejdříve informuje operačního koordinátora.
2. Vysoká smluvní strana žádající o telekomunikační pomoc upřesní rozsah a typ požadované pomoci a opatření přijatá podle článků 5 a 9 této úmluvy a, je-li to užitečné, poskytne vysoké smluvní straně, jíž je žádost určena, a/nebo operačnímu koordinátorovi jakékoli další informace nezbytné k určení rozsahu, v jakém je tato vysoká smluvní strana schopna žádosti vyhovět.
3. Každá vysoká smluvní strana, které je určena žádost o poskytnutí telekomunikační pomoci, buď přímo, nebo prostřednictvím operačního koordinátora, neprodleně rozhodne a uvědomí o tom žádající vysokou smluvní stranu, zdali přímo či jinak poskytne požadovanou pomoc, a dále rozsah, podmínky a omezení této pomoci a případné náklady s ní spojené.
4. Každá vysoká smluvní strana rozhodující, zdali poskytnout telekomunikační pomoc, o tom co nejdříve informuje operačního koordinátora.
5. Žádná telekomunikační pomoc podle této úmluvy se neposkytuje bez souhlasu žádající vysoké smluvní strany. Žádající vysoká smluvní strana si ponechává v souladu se svým platným vnitrostátním právem a politikou pravomoc odmítnout veškerou telekomunikační pomoc nabídnutou podle této úmluvy nebo její část.
6. Vysoké smluvní strany uznávají právo žádajících vysokých smluvních stran žádat o telekomunikační pomoc přímo nestátní subjekty a mezivládní organizace a právo nestátních subjektů a mezivládních organizací poskytovat podle zákonů, kterým podléhají, telekomunikační pomoc žádajícím vysokým smluvním stranám podle tohoto článku.
7. Nestátní subjekt nebo mezivládní organizace nesmí být „žádající vysokou smluvní stranou“ a nesmí žádat o telekomunikační pomoc podle této úmluvy.
8. Nic v této úmluvě nezasahuje do práva vysoké smluvní strany podle svého vnitrostátního práva řídit, kontrolovat, koordinovat a dozorovat telekomunikační pomoc poskytovanou podle této úmluvy na jeho území.
Článek 5
Výsady, imunity a zařízení
1. Žádající vysoká smluvní strana udělí v rozsahu povoleném jejím vnitrostátním právem osobám, které nejsou jejími státními příslušníky, a organizacím, které nemají ústředí nebo sídlo na jejím území, jednajícím podle této úmluvy s cílem poskytovat telekomunikační pomoc a oznámeným žádající vysoké smluvní straně a jí přijatým, nezbytné výsady, imunity a zařízení k výkonu jejich řádné funkce včetně, ale nikoli pouze:
a) imunity vůči zatčení, zadržení a řízení podle zákona v trestní, občanské a správní jurisdikci žádající vysoké smluvní strany v souvislosti s konáním nebo nekonáním konkrétně a přímo souvisejícím s poskytováním telekomunikační pomoci,
b) osvobození od zdanění, cel a dalších poplatků kromě těch, jež jsou obyčejně zahrnuty v ceně zboží či služeb, týkajících se výkonu jejich pomoci nebo zařízení, materiálu a dalších aktiv přivezených na území žádající vysoké smluvní strany nebo zde zakoupených za účelem poskytování telekomunikační pomoci podle této úmluvy a
c) imunity vůči zabavení, obstavení či rekvizici tohoto zařízení, materiálu a aktiv.
2. Žádající vysoká smluvní strana poskytne v rozsahu svých možností místní zařízení a služby k řádné a efektivní správě telekomunikační pomoci včetně zajištění toho, aby telekomunikační zařízení přivezené na její území podle této úmluvy bylo urychleně schváleno k provozu či bylo vyňato ze schvalovací povinnosti v souladu s vnitrostátními zákony a vyhláškami.
3. Žádající vysoká smluvní strana zajistí ochranu pracovníků, zařízení a materiálu, přivezených na její území podle této úmluvy.
4. Vlastnictví zařízení a materiálu poskytnutých podle této úmluvy zůstává nedotčeno jejich použitím podle podmínek této úmluvy. Žádající vysoká smluvní strana zajistí neprodlené navrácení tohoto zařízení, materiálu a aktiv příslušné pomáhající vysoké smluvní straně.
5. Žádající vysoká smluvní strana nezaměří nasazení či využití jakýchkoli telekomunikačních zdrojů poskytnutých podle této úmluvy k účelům, jež přímo nesouvisejí s předvídáním katastrof, reakcí na ně, jejich sledováním, zmírňováním jejich následků nebo poskytováním pomoci během nich a po nich.
6. Ničím v tomto článku se po žádající vysoké smluvní straně nepožaduje, aby svým státním příslušníkům nebo osobám s trvalým pobytem na svém území nebo organizacím, jež na jejím území mají ústředí nebo sídlo, poskytnula výsady či imunity.
7. Aniž by tím byly dotčeny výsady a imunity udělené v souladu s tímto článkem, mají všechny osoby vstupující na území vysoké smluvní strany s cílem poskytovat telekomunikační pomoc či jinak napomáhat využívání telekomunikačních zdrojů podle této úmluvy a všechny organizace poskytující telekomunikační pomoc či jinak napomáhající využívání telekomunikačních zdrojů podle této úmluvy povinnost ctít zákony a vyhlášky této vysoké smluvní strany. Tyto osoby a organizace mají také povinnost nezasahovat do vnitřních záležitostí vysoké smluvní strany, na jejíž území vstoupily.
8. Nic v tomto článku se nedotýká práv a povinností s ohledem na výsady a imunity udělené osobám a organizacím přímo či nepřímo se podílejícím na telekomunikační pomoci podle jiných mezinárodních dohod (včetně Úmluvy o výsadách a imunitách OSN přijaté Valným shromážděním dne 13. února 1946 a Úmluvy o výsadách a imunitách specializovaných agentur přijaté Valným shromážděním dne 21. listopadu 1947) či mezinárodního práva.
Článek 6
Ukončení pomoci
1. Žádající vysoká smluvní strana nebo pomáhající vysoká smluvní strana smí kdykoli ukončit telekomunikační pomoc přijímanou či poskytovanou podle článku 4 písemným oznámením. Po učinění tohoto oznámení vysoké smluvní strany povedou vzájemné konzultace s cílem řádně a urychleně ukončit pomoc a budou přitom brát zřetel na dopad tohoto ukončení na riziko pro lidské životy a probíhající záchranné práce při katastrofě.
2. Vysoké smluvní strany, které jsou zapojeny do poskytování či přijímání telekomunikační pomoci podle této úmluvy, podléhají podmínkám této dohody i po ukončení této pomoci.
3. Jakákoli vysoká smluvní strana žádající o ukončení telekomunikační pomoci uvědomí o této žádosti operačního koordinátora. Operační koordinátor poskytne požadovanou a nezbytnou pomoc s cílem usnadnit ukončení telekomunikační pomoci.
Článek 7
Proplacení či úhrada nákladů či poplatků
1. Vysoké smluvní strany mohou podmínit poskytování telekomunikační pomoci pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce souhlasem s proplacením či úhradou upřesněných nákladů či poplatků, a to vždy se zřetelem na obsah odstavce 9 tohoto článku.
2. Pokud taková podmínka existuje, vysoké smluvní strany stanoví písemně před poskytováním telekomunikační pomoci:
a) požadavek na proplacení či úhradu,
b) částku, která má být takto proplacena či uhrazena, či podmínky, podle nichž se vypočítá, a
c) jakékoli další podmínky či omezení platné pro tuto platbu či úhradu včetně, ale nikoli pouze, měny, v níž je platba či úhrada provedena.
3. Požadavkům podle odstavce 2 písmen b) a c) tohoto článku lze vyhovět odkazem na zveřejněné tarify, sazby či ceny.
4. Aby vyjednávání o dohodách o platbách a úhradách nepatřičně neoddalovalo poskytnutí telekomunikační pomoci, vytvoří operační koordinátor po poradě s vysokými smluvními stranami modelovou dohodu o platbách a úhradách, která může být základem k vyjednávání o povinnostech platit a hradit podle tohoto článku.
5. Žádná vysoká smluvní strana není povinna provést platbu či úhradu nákladů či poplatků podle této úmluvy, aniž by nejdříve vyjádřila svůj souhlas s podmínkami danými pomáhající vysokou smluvní stranou podle odstavce 2 tohoto článku.
6. Pokud je poskytování telekomunikační pomoci řádně podmíněno proplacením či úhradou nákladů či poplatků podle tohoto článku, provádí se tato platba či úhrada neprodleně poté, co vysoká smluvní strana předloží svou žádost o proplacení či úhradu.
7. Prostředky vyplacené či uhrazené žádající vysokou smluvní stranou v souvislosti s telekomunikační pomocí jsou volně převoditelné mimo jurisdikci této žádající vysoké smluvní strany a nejsou předmětem zadržení či srážek.
8. Při rozhodování, zda podmínit poskytování telekomunikační pomoci souhlasem s proplacením či úhradou upřesněných nákladů či poplatků, a o velikosti takových nákladů či poplatků, o podmínkách a omezeních souvisejících s jejich proplacením či úhradou, přihlížejí vysoké smluvní strany kromě jiných významných faktorů k:
a) zásadám OSN týkajícím se humanitární pomoci,
b) povaze katastrofy, přírodního nebezpečí či nebezpečí pro zdraví,
c) dopadu či možnému dopadu katastrofy,
d) místu původu katastrofy,
e) oblasti, která je katastrofou postižena či jí může být postižena,
f) výskytu katastrof v postižené oblasti v minulosti a pravděpodobnosti jejich výskytu v budoucnosti,
g) schopnosti každého státu postiženého katastrofou, přírodním nebezpečím či nebezpečím pro zdraví připravit se či reagovat na tuto událost a
h) potřebám rozvojových zemí.
9. Tento článek také platí pro případy, kdy telekomunikační pomoc poskytuje nestátní subjekt či mezivládní organizace, za předpokladu, že:
a) žádající vysoká smluvní strana souhlasila s poskytováním telekomunikační pomoci pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce a nezastavila jej,
b) nestátní subjekt či mezivládní organizace poskytující tuto telekomunikační pomoc oznámila žádající vysoké smluvní straně, že dodržuje ustanovení tohoto článku a článků 4 a 5, a
c) uplatnění tohoto článku není neslučitelné s jakoukoli další dohodou týkající se vztahů mezi žádající vysokou smluvní stranou a nestátním subjektem či mezivládní organizací poskytujícími tuto telekomunikační pomoc.
Článek 8
Přehled informací o telekomunikační pomoci
1. Každá vysoká smluvní strana oznámí operačnímu koordinátorovi, který její úřad(y):
a) je zodpovědný za záležitosti vyplývající z podmínek této úmluvy a má oprávnění žádat, nabízet, přijímat a ukončit telekomunikační pomoc a
b) má v pravomoci určit vládní, mezivládní a/nebo nevládní zdroje, jež by mohly být dány k dispozici s cílem usnadnit využívání telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce, včetně poskytování telekomunikační pomoci.
2. Každá vysoká smluvní strana vyvíjí úsilí, aby neprodleně informovala operačního koordinátora o jakýchkoli změnách v informacích poskytnutých podle tohoto článku.
3. Operační koordinátor může přijmout oznámení od nestátního subjektu či mezivládní organizace o jejich postupech při schvalování nabídky či ukončení telekomunikační pomoci, jak je stanoveno v tomto článku.
4. Vysoká smluvní strana, nestátní subjekt či mezivládní organizace mohou dle vlastního uvážení do materiálu, který ukládají u operačního koordinátora, zahrnout informace o konkrétních telekomunikačních zdrojích a o plánech na využití těchto zdrojů s cílem reagovat na telekomunikační pomoc ze strany žádající vysoké smluvní strany.
5. Operační koordinátor uchovává výtisky všech seznamů úřadů a tento materiál urychleně distribuuje vysokým smluvním stranám, ostatním státům a příslušným nestátním subjektům a mezivládním organizacím, pokud vysoká smluvní strana, nestátní subjekt či mezivládní organizace předtím písemně neupřesnily, že šíření materiálů o nich má být omezeno.
6. Operační koordinátor zachází s materiály uloženými nestátními subjekty a mezivládními organizacemi podobným způsobem jako s materiály uloženými vysokými smluvními stranami.
Článek 9
Regulační překážky
1. Pokud to bude možné, vysoké smluvní strany omezí nebo odstraní v souladu se svým vnitrostátním právem regulační překážky k využívání telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce včetně poskytování telekomunikační pomoci.
2. K regulačním překážkám mohou mimo jiné patřit:
a) nařízení omezující dovoz či vývoz telekomunikačních zařízení,
b) nařízení omezující využití telekomunikačních zařízení či frekvenčního spektra,
c) nařízení omezující pohyb pracovníků, kteří provozují telekomunikační zařízení nebo jsou nezbytní pro jeho efektivní využití,
d) nařízení omezující přesun telekomunikačních zdrojů na území vysoké smluvní strany, mimo něj a přes něj a
e) průtahy při provádění těchto nařízení.
3. Omezení regulačních překážek může být provedeno mimo jiné prostřednictvím:
a) přepracování nařízení,
b) vynětí konkrétních telekomunikačních zdrojů z působnosti těchto nařízení během využívání těchto zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce,
c) předem provedeného schválení telekomunikačních zdrojů k využití pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce v souladu s těmito nařízeními,
d) uznání zahraničních schválení telekomunikačního zařízení a/nebo licencí k provozování,
e) urychleného přehodnocení telekomunikačních zdrojů k využití pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce a
f) dočasného pozastavení platnosti těchto nařízení pro využití telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce.
4. Každá vysoká smluvní strana usnadní na žádost kterékoli jiné vysoké smluvní strany a v rozsahu povoleném svým vnitrostátním právem přesun pracovníků, zařízení, materiálu a informací souvisejících s využíváním telekomunikačních zdrojů pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce na svém území, z něj a přes něj.
5. Každá vysoká smluvní strana oznámí operačnímu koordinátorovi a ostatním vysokým smluvním stranám:
a) opatření přijatá podle této úmluvy k omezení či odstranění těchto regulačních překážek,
b) postupy, jež jsou podle této úmluvy k dispozici vysokým smluvním stranám, ostatním státům, nestátním subjektům a/nebo mezivládním organizacím k vynětí konkrétních telekomunikačních zařízení využívaných pro zmírňování následků katastrof a záchranné práce z působnosti těchto nařízení, předem provedenému schválení nebo urychlenému přehodnocení těchto zdrojů v souladu s platnými nařízeními, uznání zahraničních schválení těchto zdrojů či dočasnému pozastavení platnosti nařízení jinak pro tyto zdroje platných a
c) podmínky a omezení, související s využíváním těchto postupů, pokud existují.
6. Operační koordinátor pravidelně a urychleně dává vysokým smluvním stranám, ostatním státům, nestátním subjektům a mezivládním organizacím k dispozici aktualizovaný seznam těchto opatření, jejich rozsah a podmínky a omezení související s jejich využíváním, pokud existují.
7. Nic v tomto článku nepovoluje porušit či zrušit povinnosti a odpovědnost kladené vnitrostátním právem, mezinárodním právem či mnohostrannými nebo dvoustrannými dohodami včetně povinností a odpovědnosti související s celními a vývozními kontrolami.
Článek 10
Vztah k ostatním mezinárodním dohodám
Tato úmluva nemá vliv na práva a povinnosti vysokých smluvních stran odvozené z jiných mezinárodních dohod či mezinárodního práva.
Článek 11
Řešení sporu
1. V případě sporu mezi vysokými smluvními stranami týkajícího se výkladu či platnosti této úmluvy povedou vysoké smluvní strany vzájemné konzultace za účelem urovnání sporu. Tyto konzultace začnou neprodleně po písemném prohlášení o existenci sporu podle této úmluvy, které jedna vysoká smluvní strana doručí jiné vysoké smluvní straně. Vysoká smluvní strana, která činí toto písemné prohlášení o existenci sporu, neprodleně doručí kopii tohoto prohlášení depozitáři.
2. Pokud spor mezi vysokými smluvními stranami nelze vyřešit do šesti (6) měsíců od data doručení písemného prohlášení vysoké smluvní strany, která je stranou tohoto sporu, mohou vysoké smluvní strany, které jsou stranami tohoto sporu, požádat kteroukoli jinou vysokou smluvní stranu, stát, nestátní subjekt nebo mezivládní organizaci o pomoc s usnadněním urovnání sporu.
3. Pokud se ani jedna vysoká smluvní strana neobrátí o pomoc na jinou vysokou smluvní stranu, stát, nestátní subjekt či mezivládní organizaci, nebo pokud tato pomoc neusnadní urovnání sporu do šesti (6) měsíců od požádání o tuto pomoc, pak může kterákoli vysoká smluvní strana, která je stranou tohoto sporu:
a) požádat o postoupení sporu k závaznému rozhodčímu řízení, nebo
b) postoupit spor Mezinárodnímu soudnímu dvoru k rozhodnutí za předpokladu, že obě vysoké smluvní strany, které jsou stranami tohoto sporu, přijaly v době podpisu, ratifikace či přistoupení k této úmluvě nebo kdykoli poté jurisdikci Mezinárodního soudního dvora v souvislosti s těmito spory.
4. V případě, že příslušné vysoké smluvní strany, které jsou stranami tohoto sporu, požádají, aby spor byl postoupen k závaznému rozhodčímu řízení, a předloží spor Mezinárodnímu soudnímu dvoru k rozhodnutí, má podání k Mezinárodnímu soudnímu dvoru přednost.
5. V případě sporu mezi vysokou smluvní stranou, která žádá o telekomunikační pomoc, a nestátním subjektem či mezivládní organizací s ústředím nebo sídlem mimo území této vysoké smluvní strany, týkajícího se poskytování telekomunikační pomoci podle článku 4, může nárok nestátního subjektu či mezivládní organizace vznést přímo vysoká smluvní strana, ve které nestátní subjekt či mezivládní organizace má ústředí či sídlo, coby nárok jednoho státu vůči druhému podle tohoto článku za předpokladu, že toto vznesení nároku není neslučitelné s jakoukoli další dohodou mezi vysokou smluvní stranou a nestátním subjektem či mezivládní organizací, kterých se spor týká.
6. Při podpisu, ratifikaci, přijetí či schválení této úmluvy či přistoupení k ní může stát prohlásit, že se nepovažuje za vázaný buď jedním, nebo oběma postupy řešení sporů stanovenými v odstavci 3 shora. Ostatní vysoké smluvní strany nebudou vázány postupem řešení sporů stanoveným v odstavci 3 ve vztahu k vysoké smluvní straně, u níž je toto prohlášení v platnosti.
Článek 12
Vstup v platnost
1. Tato úmluva bude otevřena k podpisu všem státům, které jsou členy Organizace spojených národů či Mezinárodní telekomunikační unie na Mezivládní konferenci o telekomunikacích v krizových situacích v Tampere dne 18. června 1998 a poté v ústředí Organizace spojených národů v New Yorku od 22. června 1998 do 21. června 2003.
2. Stát může vyjádřit svůj souhlas s tím, aby byl vázán touto úmluvou:
a) podpisem (podpisem s konečnou platností),
b) podpisem, který je předmětem ratifikace, přijetí či schválení, po němž bude následovat uložení dokumentu o ratifikaci, přijetí či schválení, nebo
c) uložením dokumentu o přistoupení.
3. Úmluva vstoupí v platnosti třicet (30) dnů poté, co dokumenty o ratifikaci, přijetí, schválení či přistoupení nebo podpisu s konečnou platností uloží třicet (30) států.
4. Pro každý stát, který s konečnou platností uloží dokument o ratifikaci, přijetí, schválení či přistoupení po splnění požadavku stanoveného v odstavci 3 tohoto článku, vstoupí tato úmluva v platnosti třicet (30) dnů po datu podpisu s konečnou platností nebo souhlasu s tím, že bude vázán.
Článek 13
Změny
1. Vysoká smluvní strana může navrhnout změny této úmluvy tak, že tyto změny předloží depozitáři, jenž je rozešle ostatním vysokým smluvním stranám ke schválení.
2. Vysoké smluvní strany oznámí depozitáři svůj souhlas či nesouhlas s těmito navrženými změnami do sto osmdesáti (180) dnů po jejich obdržení.
3. Jakákoli změna schválená dvěma třetinami všech vysokých smluvních stran je zanesena do protokolu, jenž je otevřen k podpisu u depozitáře všem vysokým smluvním stranám.
4. Protokol vstoupí v platnost stejným způsobem jako tato úmluva. Pro každý stát, jenž podepíše protokol s konečnou platností nebo uloží dokument o ratifikaci, přijetí, schválení či přistoupení poté, co byly splněny požadavky na vstup protokolu v platnost, začne protokol platit třicet (30) dnů po datu podpisu s konečnou platností nebo souhlasu s tím, že bude vázán.
Článek 14
Výhrady
1. Při podpisu s konečnou platností, ratifikaci či přistoupení k této úmluvě nebo jakékoli její změně může vysoká smluvní strana učinit výhrady.
2. Vysoká smluvní strana může kdykoli stáhnout svou dříve učiněnou výhradu písemným oznámením depozitáři. Toto stažení výhrady vstupuje v platnost okamžitě po oznámení depozitáři.
Článek 15
Vypovězení
1. Vysoká smluvní strana může tuto úmluvu vypovědět písemným oznámením depozitáři.
2. Vypovězení vstupuje v platnost devadesát (90) dnů po datu uložení písemného oznámení.
3. Na žádost vypovídající vysoké smluvní strany jsou veškeré výtisky seznamů úřadů a přijatých opatření a postupů poskytnutých jakoukoli vysokou smluvní stranou, která vypovídá tuto úmluvu, staženy z užívání k datu účinnosti tohoto vypovězení.
Článek 16
Depozitář
Depozitářem této úmluvy je generální tajemník Organizace spojených národů.
Článek 17
Původní text
Originál této úmluvy, jehož arabské, čínské, anglické, francouzské, ruské a španělské znění má stejnou platnost, je uložen u depozitáře. Pouze anglický, francouzský a španělský původní text bude dán k dispozici k podpisu v Tampere dne 18. června 1998. Depozitář připraví původní text v arabštině, čínštině a ruštině co nejdříve poté.