6/1989 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Španělskem o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských

6
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 15. prosince 1988
o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Španělskem o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských

Dne 4. května 1987 byla v Madridu podepsána Smlouva mezi Československou socialistickou republikou a Španělskem o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských.
Se Smlouvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a prezident Československé socialistické republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 11. října 1988.
Smlouva vstoupila v platnost na základě svého článku 26 odst. 2 dnem 10. prosince 1988. Tímto dnem pozbyly platnosti Dohoda mezi Republikou československou a Královstvím španělským o vzájemné právní pomoci ve věcech občanských a obchodních ze dne 26. listopadu 1927, vyhlášená č. 18/1931 Sb., a Úmluva o uznání a výkonu soudních rozhodnutí ze dne 26. listopadu 1927, vyhlášená č. 19/1931 Sb.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.

Ministr:
JUDr. Johanes v. r.


SMLOUVA
mezi Československou socialistickou republikou a Španělskem o právní pomoci, uznání a výkonu rozhodnutí ve věcech občanských
Československá socialistická republika a Španělsko,
vedeny snahou dále upevňovat přátelské vztahy a spolupráci mezi oběma státy v souladu se Závěrečným aktem Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě, usnadnit svým státním občanům přístup k justičním orgánům druhého státu, vzájemně uznávat a vykonávat rozhodnutí vydaná na území druhého státu a upravit právní pomoc v oblasti práva občanského,
berouce do úvahy potřebu prohlubování a zjednodušení právních vztahů upravených Úmluvou o civilním řízení, podepsanou v Haagu 1. března 1954, a dalšími mnohostrannými mezinárodními smlouvami o právní pomoci, jejichž smluvními stranami jsou oba státy,
projevujíce přání zdokonalit vzájemnou právní spolupráci doposud upravenou Dohodou o vzájemné právní pomoci ve věcech občanských a obchodních, podepsanou v Madridu 26. listopadu 1927, a Úmluvou o uznání a výkonu soudních rozhodnutí, podepsanou v Madridu 26. listopadu 1927,
se rozhodly uzavřít tuto smlouvu a za tím účelem se dohodly takto:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
(1) Státní občané jedné smluvní strany požívají na území druhé smluvní strany stejné právní ochrany v osobních a majetkových věcech jako státní občané druhé smluvní strany.
(2) Státní občané jedné smluvní strany mohou před justičními orgány druhé smluvní strany vystupovat, hájit svá práva, podávat žádosti, návrhy na zahájení řízení a opravné prostředky za stejných podmínek jako státní občané druhé smluvní strany.
(3) Ustanovení této smlouvy o státních občanech smluvních stran se vztahují přiměřeně také na právnické osoby zřízené podle právního řádu jedné ze smluvních stran, které mají sídlo na území kterékoliv ze smluvních stran.
Článek 2
(1) Pro účely této smlouvy výraz „věci občanské“ zahrnuje rovněž věci rodinné a obchodní.
(2) Pro účely této smlouvy výraz „justiční orgán“ označuje každý státní orgán kterékoliv ze smluvních stran, do jehož působnosti patří projednávání věcí upravených touto smlouvou podle právního řádu jeho státu.
(3) Vzniknou-li při provádění této smlouvy pochybnosti o státním občanství určité osoby, každá smluvní strana sdělí na žádost druhé smluvní strany, zda tato osoba je nebo není jejím státním občanem.
Článek 3
(1) Justiční orgány smluvních stran se při provádění této smlouvy stýkají navzájem prostřednictvím příslušných ústředních orgánů, pokud tato smlouva nestanoví jinak.
(2) Pro účely této smlouvy se ústředními orgány rozumí:
a) na straně Československé socialistické republiky:
- Generální prokuratura Československé socialistické republiky
- ministerstvo spravedlnosti České socialistické republiky,
- ministerstvo spravedlnosti Slovenské socialistické republiky,
b) na straně Španělska:
ministerstvo spravedlnosti.
(3) Ústřední orgány smluvních stran používají při vzájemném styku při provádění této smlouvy svých úředních jazyků.
KAPITOLA II
PRÁVNÍ POMOC VE VĚCECH OBČANSKÝCH
Článek 4
Způsob styku
(1) Ve snaze ulehčit provádění Úmluvy o civilním řízení, podepsané v Haagu 1. března 1954, se smluvní strany dohodly, že do této smlouvy zahrnou i ustanovení uvedená v této kapitole.
(2) Justiční orgány smluvních stran se při provádění Úmluvy o civilním řízení, podepsané v Haagu 1. března 1954, stýkají způsobem uvedeným v článku 3 této smlouvy.
Článek 5
Dožádání
(1) Dožádání musí obsahovat:
a) označení dožadujícího orgánu,
b) označení dožádaného orgánu,
c) označení věci, v které se o právní pomoc žádá,
d) jména a příjmení účastníků a po případě jejich zástupců, místo jejich bydliště nebo přechodného pobytu, jejich státní občanství a povolání, dle možnosti také místo a datum jejich narození a jména a příjmení rodičů; u právnických osob jejich název a sídlo,
e) předmět dožádání a údaje, které jsou potřebné pro vyřízení dožádání.
(2) V dožádání bude uvedeno datum jeho vyhotovení, bude vlastnoručně podepsáno a opatřeno otiskem úředního razítka příslušného orgánu.
(3) Jestliže adresa uvedená v dožádání není přesná nebo jestliže osoba, které se dožádání týká, na uvedené adrese nebydlí, učiní dožádaný orgán opatření ke zjištění její správné adresy.
(4) Po vyřízení dožádání vrátí dožádaný orgán spisy dožadujícímu orgánu. V případě, že není možno dožádání vyhovět, vrátí dožádaný orgán spisy dožadujícímu orgánu a současně oznámí důvody, pro které není možno dožádání vyřídit.
Článek 6
Doručování
(1) Doklad o doručení se zasílá bezodkladně dožadující smluvní straně.
(2) Není-li možno doručení provést, dožádaná smluvní strana oznámí bezodkladně dožadující smluvní straně důvody.
Článek 7
Vyřizování dožádání diplomatickými misemi nebo konzulárními úřady
Smluvní strany mohou doručovat písemnosti svým státním občanům a vyslechnout je také prostřednictvím svých diplomatických misí nebo konzulárních úřadů. V těchto případech nesmí být použito donucovacích prostředků.
Článek 8
Ochrana svědků a znalců
(1) Osoba, která má pobyt na území jedné smluvní strany a která má být vyslechnuta před justičním orgánem druhé smluvní strany s působností ve věcech občanských jako svědek nebo znalec, není povinna se na předvolání tohoto orgánu dostavit; předvolání proto nesmí obsahovat pohrůžku donucení pro případ, že se nedostaví.
(2) Svědek nebo znalec, ať je jakékoliv státní příslušnosti, který má pobyt na území jedné ze smluvních stran a který se dostavil na předvolání k justičnímu orgánu druhé smluvní strany, nesmí být na jejím území trestně stíhán ani podroben omezení osobní svobody za čin, který spáchal před tím, než na základě předvolání překročil státní hranice dožadující smluvní strany, nelze na něm vykonat trest za takový čin dříve uložený ani nemůže být trestně stíhán v souvislosti s podáním svědectví nebo znaleckého posudku.
(3) Svědek nebo znalec pozbude ochrany uvedené v odstavci 2 tohoto článku, jestliže neopustí území dožadující smluvní strany do sedmi dnů ode dne, kdy mu justiční orgán, který ho předvolal, oznámil, že jeho přítomnost není dále potřebná, nebo jestliže opustil území dožadující smluvní strany a dobrovolně se tam vrátil. Do této lhůty se nezapočítává doba, po kterou svědek nebo znalec nemohl opustit území této smluvní strany z důvodů na něm nezávislých.
(4) Předvolaná osoba má právo na náhradu výdajů na cestu a pobyt, jakož i ušlého výdělku, a znalec kromě toho i na znalečné. V předvolání se uvede, jaké náhrady předvolanému patří. Na jeho žádost se mu poskytne záloha na náhradu výdajů.
Článek 9
Náklady právní pomoci
(1) Smluvní strany nebudou požadovat náhradu nákladů za dožádání kromě znalečného a jiných výdajů vzniklých v souvislosti s provedením znaleckých důkazů.
(2) Provedení znaleckého důkazu možno vázat na podmínku složení zálohy.
(3) Dožádaný orgán oznámí dožadujícímu orgánu na jeho žádost výši nákladů vzniklých vyřízením dožádání.
Článek 10
Právní informace
Ústřední orgány smluvních stran si v rozsahu této smlouvy budou na žádost poskytovat informace o právních předpisech, které platí nebo platily na jejich území, jakož i texty těchto předpisů, a informace o praxi justičních orgánů.
Článek 11
Platnost a důkazní moc listin
(1) Listiny, vydané nebo ověřené v předepsané formě a opatřené otiskem úředního razítka příslušného státního orgánu nebo úřední osoby podle právního řádu jedné smluvní strany, nevyžadují na území druhé smluvní strany dalšího ověření. To platí i pro podpisy na listinách a pro podpisy, které byly ověřeny podle předpisů jedné ze smluvních stran.
(2) Pro účely této smlouvy veřejné listiny vydané na území jedné ze smluvních stran budou mít před státními orgány druhé smluvní strany stejnou důkazní moc, jakou jim přiznává právní řád smluvní strany, na jejímž území byly vydány.
Článek 12
Zjišťování adres a jiných údajů
(1) Ústřední orgány smluvních stran si na žádost poskytnou pomoc při zjišťování adres osob, které se zdržují na jejich území, je-li to třeba k uplatnění práv jejich státních občanů.
(2) Je-li u justičního orgánu jedné smluvní strany uplatněn nárok na výživné proti osobě, která se zdržuje na území druhé smluvní strany, poskytne tato smluvní strana na žádost pomoc i při zjišťování zdroje a výše příjmů této osoby.
Zasílání dokladů o osobním stavu a jiných listin
Článek 13
(1) Smluvní strany si navzájem zasílají výpisy z matrik o narození, o uzavření manželství a o úmrtí státních občanů druhé smluvní strany, jakož i sdělení o všech změnách v těchto matrikách, která se týkají státních občanů druhé smluvní strany. Tyto výpisy se zasílají ihned po provedení zápisu do matriky.
(2) Na žádost jedné smluvní strany zašle druhá smluvní strana výpisy z matrik pro úřední potřebu.
(3) Výpisy z matrik podle tohoto článku se zasílají bezplatně diplomatickou cestou.
Článek 14
Žádosti státních občanů smluvních stran o výpis z matriky nebo jiné listiny týkající se osobního stavu je možno zaslat přímo příslušnému matričnímu úřadu nebo justičnímu orgánu druhé smluvní strany. Vyžádané doklady se žadateli zasílají prostřednictvím diplomatické mise nebo konzulárního úřadu státu, jehož orgán doklad vydal. Diplomatická mise nebo konzulární úřad vybere při předání od žadatele poplatek za vyhotovení dokladu. Ustanovení článku 25 Úmluvy o civilním řízení, podepsané v Haagu 1. března 1954, tímto nejsou dotčena.
Článek 15
Smluvní strany si budou navzájem zasílat způsobem uvedeným v článku 13 odst. 3 této smlouvy opisy rozhodnutí týkající se osobního stavu státních občanů druhé smluvní strany, která nabyla právní moci.
KAPITOLA III
UZNÁNÍ A VÝKON ROZHODNUTÍ
Článek 16
Smluvní strany uznají a vykonají na svém území tato rozhodnutí vydaná na území druhé smluvní strany:
a) rozhodnutí justičních orgánů v občanských věcech;
b) rozhodnutí justičních orgánů v trestních věcech týkající se náhrady škody a jiných občanskoprávních nároků;
c) rozhodnutí rozhodčích orgánů.
Článek 17
Ustanovení této kapitoly se nevztahují na:
a) úpadky, věřitelské konkursy a jiné obdobné věci;
b) rozhodnutí ve věcech sociálního zabezpečení;
c) rozhodnutí o náhradě škody způsobené jadernou energií.
Článek 18
Pro účely této kapitoly označuje výraz:
a) „rozhodnutí“ - vykonatelná rozhodnutí justičních orgánů, rozhodčích orgánů, jakož i smíry jimi schválené;
b) „soud původu“ - justiční orgán, který vydal rozhodnutí, o jehož uznání nebo výkon se žádá;
c) „stát původu“ - smluvní stranu, na jejímž území je sídlo soudu původu nebo kde bylo vydáno rozhodnutí rozhodčího orgánu;
d) „dožádaný soud“ - justiční orgán, který rozhoduje o uznání a výkonu rozhodnutí;
e) „dožádaný stát“ - smluvní stranu, na jejímž území se o uznání a výkon rozhodnutí žádá.
Článek 19
(1) Pro účely této kapitoly je dána pravomoc soudu původu, jestliže:
a) v době zahájení řízení měl žalovaný bydliště nebo přechodný pobyt ve státě původu;
b) v době zahájení řízení měl žalovaný ve státě původu obchodní, průmyslové nebo jiné zařízení nebo jeho pobočku a je v tomto státě žalován v souvislosti s činností takového zařízení nebo pobočky;
c) ke skutečnostem, které způsobily vznik škody, o jejíž náhradu se žádá návrhem na zahájení řízení, došlo na území státu původu;
d) nemovitost, které se řízení týká, leží na území státu původu;
e) účastníci řízení písemně ujednali příslušnost soudu původu pro již vzniklé spory nebo spory, které by v budoucnu mohly z určitého právního vztahu vzniknout, s výjimkou případů, kdy právní řád dožádaného státu nepřipouští v předmětné věci dohodu o příslušnosti;
f) řízení se týká závazku ze smlouvy a účastníci smlouvy se výslovně dohodli, že závazek byl nebo má být splněn na území státu původu;
g) řízení se týká dědění movitého majetku a zůstavitel byl v době smrti státním občanem státu původu.
(2) Pravomoc orgánů smluvních stran k vydávání rozhodnutí o výživném se řídí ustanovením článku 3 Úmluvy o uznání a vykonatelnosti rozhodnutí o vyživovací povinnosti k dětem, podepsané v Haagu 15. dubna 1958.
Článek 20
Rozhodnutí uvedená v článku 16 této smlouvy se uznají a vykonají za podmínek, že:
a) pravomoc soudu původu byla dána podle ustanovení článku 19 této smlouvy;
b) rozhodnutí nabylo právní moci a je vykonatelné podle právního řádu státu původu;
c) uznání a výkonu nebrání výlučná pravomoc orgánů dožádaného státu;
d) účastník, proti kterému bylo rozhodnutí vydáno a který se řízení nezúčastnil, byl podle právního řádu státu původu včas a řádně předvolán k účasti na řízení a v případě procesní nezpůsobilosti byl řádně zastoupen;
e) rozhodnutí není v rozporu s rozhodnutím, které nabylo právní moci a bylo vydáno dříve v téže věci mezi týmiž účastníky justičním orgánem dožádaného státu;
f) před orgánem dožádaného státu neprobíhá řízení mezi týmiž účastníky o téže věci, které bylo zahájeno jako prvé;
g) rozhodnutí justičního orgánu třetího státu, které bylo vydáno v téže věci mezi týmiž účastníky, nebylo uznáno nebo vykonáno na území dožádaného státu;
h) dožádaný stát má za to, že uznání nebo výkon neohrozí jeho svrchovanost nebo bezpečnost nebo nebude v rozporu s jeho veřejným pořádkem.
Článek 21
Rozhodnutí rozhodčích orgánů budou uznána a vykonána za podmínek uvedených v článku 20 této smlouvy, jestliže:
a) rozhodnutí se zakládá na písemné dohodě o příslušnosti rozhodčího orgánu a vydal je rozhodčí orgán dohodou určený v mezích svého oprávnění stanoveného dohodou a
b) dohoda o příslušnosti rozhodčího orgánu je platná podle právního řádu účastníky zvoleného a nebyl-li právní řád účastníky zvolen, podle právního řádu dožádaného státu.
Článek 22
Uznání a výkon rozhodnutí nelze odmítnout, jestliže jediným důvodem odmítnutí je skutečnost, že soud původu rozhodl podle jiného právního řádu, než na který odkazují normy o mezinárodním právu soukromém dožádaného státu. I v takovém případě však lze uznání nebo výkon rozhodnutí odmítnout, jestliže soud původu rozhodl o otázce týkající se osobního stavu nebo způsobilosti účastníka řízení odlišně, než stanoví normy, které by bylo třeba aplikovat podle mezinárodního práva soukromého dožádaného státu.
Článek 23
(1) Předběžně vykonatelná rozhodnutí a předběžná opatření se v dožádaném státě uznávají a vykonávají, i když podléhají řádným opravným prostředkům, jestliže obdobná rozhodnutí mohou být v tomto státě vydána a vykonána.
(2) Předběžná opatření nařízená justičním orgánem jedné smluvní strany se uznávají a vykonávají na území druhé smluvní strany, i když na území této druhé smluvní strany je vedeno řízení mezi týmiž účastníky v téže věci, jestliže pravomoc justičního orgánu, který předběžné opatření nařídil, byla dána podle článku 19 této smlouvy.
Článek 24
(1) Návrh na uznání nebo výkon rozhodnutí je možno podat přímo příslušnému dožádanému soudu nebo justičnímu orgánu, který ve věci rozhodl jako orgán prvého stupně; v tomto případě se návrh postoupí justičnímu orgánu druhé smluvní strany způsobem uvedeným v článku 3 této smlouvy.
(2) K návrhu se připojí:
a) úplný a podle právních předpisů jedné či druhé smluvní strany ověřený opis rozhodnutí soudu původu s potvrzením o právní moci a o vykonatelnosti, pokud tyto skutečnosti nevyplývají ze samotného znění rozhodnutí;
b) doklad o tom, že podle právního řádu státu původu bylo rozhodnutí řádně doručeno;
c) doklad o tom, že účastník, proti kterému bylo rozhodnutí vydáno a který se řízení nezúčastnil, byl podle právního řádu státu původu včas a řádně předvolán k účasti na řízení a v případě procesní nezpůsobilosti byl řádně zastoupen, pokud to nevyplývá ze samotného znění rozhodnutí;
d) ověřený překlad návrhu i písemností uvedených pod písmeny a), b) a c) tohoto odstavce do jazyka dožádaného státu.
Článek 25
(1) Dožádaný soud se omezí na zjištění, zda byly splněny podmínky stanovené touto smlouvou. Tento orgán je vázán skutkovými zjištěními, na základě kterých soud původu rozhodl, že je dána jeho pravomoc, s výjimkou případu, kdy rozhodnutí bylo vydáno v nepřítomnosti.
(2) Obsahuje-li výrok rozsudku několik částí, které lze oddělit, může být jedna nebo několik z nich uznána nebo vykonána samostatně.
(3) Nestanoví-li tato smlouva jiný postup, dožádaný soud postupuje při uznání a výkonu rozhodnutí podle právního řádu svého státu.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
(1) Tato smlouva bude ratifikována. Výměna ratifikačních listin bude provedena v Praze.
(2) Tato smlouva vstoupí v platnost šedesátým dnem po výměně ratifikačních listin.
Článek 27
(1) Dnem vstupu této smlouvy v platnost pozbývají platnosti Dohoda mezi Republikou československou a Královstvím španělským o vzájemné právní pomoci ve věcech občanských a obchodních, podepsaná v Madridu 26. listopadu 1927, a Úmluva mezi Republikou československou a Královstvím španělským o uznání a výkonu soudních rozhodnutí, podepsaná v Madridu 26. listopadu 1927.
(2) Protokol k Úmluvě o vydávání zločinců a právní pomoci ve věcech trestních, Dohodě o vzájemné právní pomoci ve věcech občanských a obchodních a Úmluvě o vzájemném uznání a výkonu soudních rozhodnutí, uzavřenými a podepsanými 26. listopadu 1927 v Madridu mezi Republikou československou a Královstvím španělským, podepsaný 13. srpna 1928 v Madridu, se na tuto smlouvu nepoužije.
Článek 28
Tato smlouva se uzavírá na neomezenou dobu. Každá smluvní strana může smlouvu vypovědět písemným oznámením zaslaným diplomatickou cestou. Smlouva pozbude platnosti uplynutím jednoho roku od data doručení výpovědi.
Na důkaz toho zmocněnci obou stran tuto smlouvu podepsali a připojili k ní své pečetě.
Dáno v Madridu dne 4. května 1987 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a španělském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za Československou socialistickou republiku:
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
Za Španělsko:
Francisco Fernández Ordoňez v. r.