40/1981 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Tuniskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních, o uznání a výkonu justičních rozhodnutí a o vydávání, s Dodatkovým protokolem

40
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 3. února 1981
o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Tuniskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních, o uznání a výkonu justičních rozhodnutí a o vydávání, s Dodatkovým protokolem

Dne 12. dubna 1979 byly v Tunisu podepsány Smlouva mezi Československou socialistickou republikou a Tuniskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních, o uznání a výkonu justičních rozhodnutí a o vydávání, s Dodatkovým protokolem.
Se Smlouvou a s Dodatkovým protokolem vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a prezident republiky je ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 22. ledna 1981.
Podle svého článku 51 Smlouva a Dodatkový protokol vstoupily v platnost dnem 21. února 1981.
České znění Smlouvy a Dodatkového protokolu se vyhlašují současně.

Ministr:
Ing. Chňoupek v. r.


SMLOUVA
mezi Československou socialistickou republikou a Tuniskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních, o uznání a výkonu justičních rozhodnutí a o vydávání
Československá socialistická republika a Tuniská republika,
vedeny přáním udržovat a utužovat svazky přátelství a zejména upravit vztahy v oblasti právní spolupráce ve věcech občanských a trestních na základě respektování svrchovanosti, národní nezávislosti, rovnoprávnosti, nevměšování se do vnitřních věcí a zájmů obou stran
rozhodly se uzavřít tuto smlouvu.
Za tím účelem jmenovali svými zmocněnci:
prezident Československé socialistické republiky
Bohuslava Chňoupka,
ministra zahraničních věcí,
prezident Tuniské republiky
Mohameda Fitouri,
ministra zahraničních věcí,
kteří po výměně svých plných mocí, jež byly shledány v dobré a náležité formě, se dohodli takto:
KAPITOLA I
Všeobecná ustanovení
Článek 1
1. Občané jedné smluvní strany požívají na území druhé smluvní strany stejné právní ochrany v osobních a majetkových věcech jako její vlastní občané.
2. Občané jedné smluvní strany mohou na území druhé smluvní strany volně a bez překážek vystupovat před justičními a správními orgány, mohou před těmito orgány hájit své zájmy, podávat žádosti a návrhy za stejných podmínek jako její vlastní občané.
3. Ustanovení této smlouvy platná pro občany jedné smluvní strany se vztahují i na právnické osoby zřízené podle právního řádu smluvní strany, na jejímž území mají sídlo.
Článek 2
Občanům jedné smluvní strany, kteří se zdržují na území druhé smluvní strany, nelze uložit složení kauce ani žalobní jistoty bez ohledu na jejich označení jen proto, že jsou cizinci nebo že nemají bydliště, pobyt nebo sídlo na území smluvní strany, jejíž justiční orgán věc projednává.
Článek 3
1. Justiční orgány smluvních stran si poskytují vzájemně na žádost právní pomoc ve věcech občanských a trestních za podmínek stanovených v této smlouvě.
2. Justiční orgány se stýkají prostřednictvím svých ústředních orgánů diplomatickou cestou.
3. Ústředními orgány se rozumí:
- na straně Československé socialistické republiky v občanských a trestních věcech: ministerstvo spravedlnosti České socialistické republiky a ministerstvo spravedlnosti Slovenské socialistické republiky,
ve věcech trestních též:
Generální prokuratura Československé socialistické republiky;
- na straně Tuniské republiky: ministerstvo spravedlnosti.
Článek 4
1. Žádosti o právní pomoc, jakož i k nim připojené písemnosti budou vyhotoveny v jazyku dožadující strany a připojí se k nim překlad do jazyka dožádané strany nebo do francouzštiny.
2. Žádosti musí být podepsány a opatřeny úředním razítkem příslušného orgánu.
3. Překlad bude ověřen oprávněným překladatelem, jehož podpis bude ověřen ministerstvem spravedlnosti.
Článek 5
Ministerstva spravedlnosti smluvních stran si budou vzájemně na žádost sdělovat informace o platném právním řádu.
KAPITOLA II
Právní pomoc a osvobození od poplatků a nákladů řízení
Článek 6
1. Občané jedné smluvní strany mají na území druhé smluvní strany nárok na právní pomoc a osvobození od poplatků a nákladů řízení před justičními orgány druhé smluvní strany se zřetelem na jejich majetkové a rodinné poměry za stejných podmínek jako její vlastní občané.
2. Ustanovení odstavce 1 se vztahují též na vyřízení dožádání a na doručování písemností v téže věci.
Článek 7
1. Potvrzení o majetkových poměrech bude vydáno příslušným orgánem smluvní strany, na jejímž území má žadatel bydliště nebo pobyt.
2. Má-li žadatel bydliště nebo pobyt na území třetího státu, může potvrzení vydat diplomatická mise nebo příslušný konzulární úřad smluvní strany, jejímž je žadatel občanem.
Článek 8
Justiční orgán, který vyřizuje žádost o právní pomoc a o osvobození uvedené v článku 6, rozhoduje podle právního řádu svého státu. V případě potřeby může požádat orgány smluvní strany, jejímž je žadatel občanem, o doplňující informace.
Článek 9
1. Žádost o právní pomoc může být sepsána justičním orgánem příslušným podle bydliště nebo pobytu žadatele podle právního řádu strany, kde má být právní pomoc poskytnuta.
2. Příslušný justiční orgán, u něhož byla žádost sepsána, pořídí její překlad, jakož i překlad potvrzení uvedeného v článku 7 a případných příloh.
3. Justiční orgán, který žádost vyřizuje podle odstavce 1 tohoto článku, ji zašle s potvrzením uvedeným v článku 7 a s případnými přílohami příslušnému justičnímu orgánu druhé smluvní strany.
KAPITOLA III
Doručování soudních nebo mimosoudních písemností a vyřizování dožádání
Článek 10
1. Smluvní strany si zasílají soudní nebo mimosoudní písemnosti a dožádání ve věcech občanských a trestních diplomatickou cestou v souladu s ustanoveními článku 3 této smlouvy.
2. Ustanovení předešlého odstavce nevylučují, aby smluvní strany v souladu se svým právním řádem doručovaly soudní nebo mimosoudní písemnosti určené svým občanům přímo prostřednictvím svých diplomatických misí nebo konzulárních úřadů.
Článek 11
Žádost o doručení soudních nebo mimosoudních písemností a o vyřízení dožádání bude obsahovat:
a) označení dožadujícího a dožádaného orgánu,
b) předmět žádosti,
c) jméno a příjmení, povolání, zaměstnání, bydliště nebo pobyt účastníků a podle možnosti jejich státní občanství; u právnických osob jejich označení a sídlo,
d) jméno a příjmení a adresu zástupců účastníků, přichází-li to v úvahu,
e) jméno, příjmení a adresu příjemce písemnosti,
f) u dožádání označení úkonu, který má být proveden, a je-li to zapotřebí, otázky, které mají být položeny,
g) ve věcech trestních právní označení spáchaného činu a pokud možno místo a datum narození obviněného a jména a příjmení jeho rodičů.
Článek 12
Dožádaná strana doručí písemnosti podle svého právního řádu. Nejsou-li písemnosti sepsány v jejím jazyku nebo není-li k nim přiložen ověřený překlad, doručí dožádaná strana příjemci tyto písemnosti jen, pokud s tím příjemce souhlasí.
Článek 13
1. Jestliže adresa osoby, která má být vyslechnuta nebo která má převzít písemnost, není uvedena přesně nebo je nesprávná, zjistí, pokud je to možné, správnou adresu dožádaná strana.
2. Jestliže dožádaný orgán není příslušný k vyřízení žádosti, postoupí ji bezodkladně z úřední povinnosti příslušnému orgánu a uvědomí o tom dožadující orgán.
Článek 14
Doklad o doručení písemnosti se pořídí podle právního řádu dožádané strany. Uvede se v něm místo, datum doručení a jméno osoby, které byla písemnost doručena.
Článek 15
1. Justiční orgán dožádané strany postupuje při vyřizování dožádání podle vlastního právního řádu.
2. Na žádost dožadujícího orgánu oznámí dožádaný orgán včas dožadujícímu orgánu a účastníkům dobu a místo provedení dožádání.
Článek 16
Není-li možno žádost vyřídit, dožádaná strana vrátí bezodkladně dožadující straně písemnosti a sdělí jí důvod, pro který nemohlo být dožádání vyřízeno.
Článek 17
Za doručení soudních nebo mimosoudních písemností a vyřízení dožádání nebude dožádaná strana požadovat náhradu nákladů, s výjimkou znalečného a jiných nákladů znaleckého posudku, jejichž výše a druh budou sděleny dožadující straně.
Článek 18
Právní pomoc může být odmítnuta:
a) tuniskou stranou, jestliže trestný čin, jehož se týká žádost o poskytnutí právní pomoci, je považován touto stranou za trestný čin politický nebo čin souvisící s takovým trestným činem;
b) československou stranou, jestliže tato strana má za to, že vyřízení žádosti o právní pomoc by mohlo ohrozit její svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek.
Článek 19
Právní pomoc může být smluvní stranou odmítnuta také, jestliže:
a) trestný čin, jehož se týká žádost o poskytnutí právní pomoci, je považován dožádanou stranou za trestný čin proti vojenské povinnosti;
b) čin, jehož se týká žádost, není trestný podle právního řádu dožádané strany;
c) dožádaná strana má za to, že vyřízení žádosti by mohlo ohrozit její svrchovanost, její bezpečnost nebo by bylo v rozporu s jejím veřejným pořádkem nebo základními principy jejího právního řádu.
Článek 20
Ve věcech daňových, celních a devizových se právní pomoc podle ustanovení této kapitoly poskytuje jen v rozsahu, jaký určí dožádaná strana.
KAPITOLA IV
Ochrana svědků a znalců
Článek 21
Svědek nebo znalec, který se dostavil na předvolání k justičnímu orgánu dožadující strany, nemůže být bez ohledu na své státní občanství stíhán, zadržen ani na něm nemůže být vykonán trest na území této strany pro trestný čin, který je předmětem řízení, v němž byl předvolán, ani pro jiný trestný čin, který spáchal před opuštěním území dožádané strany.
Článek 22
Ustanovení článku 21 se nepoužije, jestliže svědek nebo znalec neopustí území dožadující strany do 15 dnů ode dne, kdy mu justiční orgán oznámil, že jeho přítomnost již není nutná. Do této lhůty se nezapočítává doba, po kterou svědek nebo znalec nemohl opustit území této strany z důvodů nezávislých na jeho vůli.
KAPITOLA V
Článek 23
Zasílání výpisů z listin o osobním stavu
1. Smluvní strany si na žádost zasílají výpisy z listin o osobním stavu vystavené, opsané nebo opravené na jejich území, jakož i pravomocná rozhodnutí týkající se osobního stavu občanů druhé strany vydaná jejich justičními orgány.
2. Tyto doklady se zasílají bezplatně a bezodkladně diplomatickou cestou.
3. Žádosti občanů smluvní strany týkající se zaslání dokladů o osobním stavu mohou být adresovány příslušnému orgánu druhé strany. Takto vyžádané doklady se zasílají žadateli prostřednictvím diplomatické mise nebo konzulárního úřadu smluvní strany, která doklad vydala. Diplomatická mise nebo konzulární úřad vybere při předání dokladu příslušný poplatek.
KAPITOLA VI
Uznání a výkon justičních rozhodnutí a rozhodčích nálezů
Článek 24
1. Smluvní strany uznávají a vykonávají na svém území tato justiční rozhodnutí vydaná justičními orgány druhé smluvní strany po vstupu této smlouvy v platnost:
a) pravomocná a vykonatelná justiční rozhodnutí ve věcech občanských, obchodních, rodinných a ve věcech osobního stavu,
b) pravomocná a vykonatelná justiční rozhodnutí v trestních věcech, pokud jde o náhradu škody a vrácení věcí,
c) smíry v občanských věcech uzavřené před justičními orgány.
2. Za justiční rozhodnutí podle odstavce 1 se pokládají též rozhodnutí vydaná ve věcech dědických orgány smluvní strany, které jsou příslušné podle jejího právního řádu k projednávání dědických věcí.
Článek 25
Justiční rozhodnutí uvedená v článku 24 se uznávají a vykonávají za podmínek, že:
a) rozhodnutí bylo vydáno orgánem příslušným; orgán dožadující strany nebude považován za příslušný, jestliže právo dožádané strany uznává výlučně příslušnými své vlastní orgány;
b) justiční rozhodnutí je pravomocné a vykonatelné podle právního řádu dožadující strany;
c) uznání nebo výkon justičního rozhodnutí se nedotýká svrchovanosti, bezpečnosti, veřejného pořádku nebo základních principů právního řádu dožádané strany;
d) v téže věci již dříve nebylo vydáno pravomocné rozhodnutí příslušným justičním orgánem dožádané strany;
e) osoba, proti které bylo justiční rozhodnutí vydáno, se jednání zúčastnila nebo pokud se nezúčastnila, byla podle právního řádu dožadující strany řádně obeslána. Obeslání vyhláškou se nepovažuje za obeslání řádné.
Článek 26
1. Žádost o uznání a výkon justičního rozhodnutí může být podána přímo zúčastněnými stranami příslušnému justičnímu orgánu dožádané strany nebo justičnímu orgánu dožadující strany, který rozhodl v prvním stupni.
2. K žádosti o uznání justičního rozhodnutí se připojí:
a) ověřený opis justičního rozhodnutí nebo smíru uzavřeného před justičním orgánem, jakož i potvrzení, že rozhodnutí je pravomocné a vykonatelné, pokud tyto skutečnosti nevyplývají z rozhodnutí samého,
b) doklad o tom, že účastník, proti němuž bylo rozhodnutí vydáno a jednání se nezúčastnil, byl podle právního řádu dožadující strany včas a řádně obeslán,
c) ověřený překlad písemností uvedených pod písmeny a) a b), jakož i překlad žádosti, nebyla-li sepsána v jazyku dožádané strany.
3. Žádost o výkon rozhodnutí může být podána současně se žádostí o jeho uznání.
Článek 27
1. Justiční orgány dožádané strany projednají žádost o uznání rozhodnutí a vykonají je podle vlastního právního řádu kromě těch jeho ustanovení, která jsou v rozporu s touto smlouvou.
2. Justiční orgán, který žádost o uznání a výkon rozhodnutí projednává, se omezí na zjištění, zda byly splněny podmínky uvedené v článcích 25 a 26; v kladném případě rozhodnutí vykoná.
Článek 28
1. Bylo-li účastníkovi osvobozenému od složení žalobní jistoty nebo kauce podle článku 2 uloženo pravomocným justičním rozhodnutím uhradit náklady řízení, vykoná se toto rozhodnutí na území druhé smluvní strany na návrh druhého účastníka řízení bezplatně.
2. Částky představující náklady řízení zálohované dožadujícím státem, jakož i poplatky, od nichž byl účastník, proti kterému bylo rozhodnutí vydáno, osvobozen, se vyberou a předají diplomatické misi nebo konzulárnímu úřadu tohoto státu, aby zajistily jejich předání nebo převod v souladu s právním řádem dožádaného státu.
3. K návrhu podle odstavce 1 se připojí ověřený opis části justičního rozhodnutí stanovícího výši nákladů řízení, potvrzení o tom, že rozhodnutí je pravomocné, a ověřený překlad těchto písemností.
4. Justiční orgán, který provádí výkon rozhodnutí, se omezí na zjištění, zda byly splněny podmínky uvedené v tomto článku.
Článek 29
1. Smluvní strany v souladu se svým právním řádem uznají a vykonají na svém území rozhodčí nálezy ve věcech obchodních vydané na území druhé strany.
2. Rozhodčí nálezy v občanských věcech vydané na území jedné ze smluvních stran se uznávají a vykonávají na území druhé strany za podmínek stanovených v článcích 25 a 26, pokud jejich použití na rozhodčí nálezy přichází v úvahu.
Článek 30
Použití ustanovení o výkonu justičních rozhodnutí, rozhodčích nálezů a justičních smírů musí být v souladu s právními předpisy smluvních stran o dovozu, vývozu a převodu pohledávek, platebních prostředků a majetku.
KAPITOLA VII
Vydávání
Článek 31
Smluvní strany se zavazují, že podle ustanovení a za podmínek stanovených v této kapitole si na žádost vzájemně vydají osoby, které se zdržují na jejich území, k provedení trestního řízení nebo k výkonu trestu.
Článek 32
1. Vydání je přípustné pouze pro čin trestný podle právních řádů obou smluvních stran.
2. Vydání je přípustné pouze pro trestný čin, za který lze podle právních řádů obou smluvních stran uložit trest odnětí svobody na jeden rok nebo vyšší nebo jestliže byl uložen trest odnětí svobody na šest měsíců nebo vyšší.
Článek 33
Nemohou být vydány:
a) osoby, které jsou k datu podání žádosti o vydání občany dožádané strany,
b) osoby, jejichž vydání je zakázáno právním řádem dožádané strany.
Článek 34
Vydání není přípustné, jestliže:
a) trestný čin byl spáchán na území dožádané strany;
b) trestný čin, pro který se o vydání žádá, byl spáchán mimo území dožadující strany a právní řád dožádané strany nedovoluje stíhání takovéhoto trestného činu spáchaného mimo její území;
c) trestný čin, pro který se o vydání žádá,
- považuje Tuniská republika za trestný čin politický nebo s ním souvisící,
- Československá socialistická republika má za to, že vydání by mohlo ohrozit její svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek.
Toto ustanovení se nepoužije, jde-li o útok proti životu hlavy státu, člena jeho rodiny nebo člena vlády;
d) trestný čin, pro který se o vydání žádá, je dožádanou stranou považován za trestný čin proti vojenské povinnosti;
e) podle právního řádu jedné ze smluvních stran může být trestní stíhání zahájeno pouze na základě předběžného návrhu poškozené osoby;
f) podle právního řádu jedné ze smluvních stran nemůže být pro trestný čin, pro který se o vydání žádá, zahájeno trestní stíhání nebo vykonán trest z důvodů promlčení, amnestie nebo jiného zákonného důvodu;
g) za trestný čin, pro který se o vydání žádá, byl vynesen příslušným justičním orgánem dožádané strany pravomocný rozsudek nebo trestní stíhání bylo zastaveno.
Článek 35
Ve věcech daňových, celních a devizových se vydávání podle této kapitoly uskuteční jen v rozsahu, který určí dožádaná strana.
Článek 36
1. Je-li proti osobě, o jejíž vydání se žádá, vedeno před justičními orgány dožádané strany trestní řízení nebo má-li na ní být vykonán trest odnětí svobody, může být vydání odloženo.
2. V případě odkladu může k vydání dojít po vynesení pravomocného rozhodnutí nebo po výkonu uloženého trestu.
3. Mohl-li by odklad způsobit promlčení trestního stíhání nebo by mohl bránit zjištění rozhodujících skutečností, lze uskutečnit dočasné vydání s výslovnou podmínkou, že vydaná osoba bude vrácena po provedení procesních úkonů, pro něž bylo vydání uskutečněno.
Článek 37
Pro jiný trestný čin, než pro který došlo k vydání, nesmí být proti vydané osobě vedeno trestní řízení ani nesmí být na ní vykonán trest ani nesmí být vydána třetímu státu s výjimkou, že:
a) dožádaná strana s tím souhlasí nebo
b) vyžádaná osoba neopustila území dožadující strany, ačkoli měla možnost tak učinit, do jednoho měsíce po pravomocném skončení trestního řízení nebo po ukončení výkonu trestu nebo je opustila a zpět se na ně vrátila.
Článek 38
1. Žádost o vydání se podává písemně a zasílá se dožádané straně diplomatickou cestou. Připojí se k ní:
a) ověřený opis zatýkacího rozkazu nebo jiného rozhodnutí se stejnými právními důsledky; v případě, že se žádá o vydání k výkonu trestu, ověřený opis pravomocného rozsudku; není-li v zatýkacím rozkaze nebo v jiném rozhodnutí se stejnými právními důsledky uvedena doba a místo spáchání činu a jeho právní označení, upřesní se tyto údaje v příloze,
b) znění příslušných právních předpisů,
c) sdělení o délce nevykonaného trestu v případě, že se žádá o vydání odsouzené osoby, která odpykala jen část uloženého trestu,
d) všechny údaje potřebné ke zjištění totožnosti osoby, o jejíž vydání se žádá.
2. Dožádaná strana může požádat o doplňující informace, jsou-li údaje stanovené v předchozím odstavci neúplné. Druhá strana vyhoví této žádosti bezodkladně, nejdéle však do dvou měsíců; tato lhůta může být prodloužena se souhlasem smluvních stran o 15 dní.
3. Jestliže dožadující strana nedoplní informace ve stanovené lhůtě, může dožádaná strana přerušit řízení o vydání a propustit zatčenou osobu na svobodu.
Článek 39
Jsou-li splněny podmínky vydání, dožádaná strana přistoupí bezodkladně k zatčení osoby, o jejíž vydání se žádá.
Článek 40
1. V naléhavém případě může být osoba předběžně zatčena před obdržením žádosti o vydání, požádá-li o to dožadující strana s odvoláním na zatýkací rozkaz nebo jinou listinu mající stejné právní důsledky nebo na pravomocný rozsudek vydaný proti této osobě a uvede, že žádost o vydání bude zaslána dodatečně.
2. Žádost o předběžné zatčení může být zaslána poštou, telegraficky nebo dálnopisem.
3. Dožadující strana bude bezodkladně uvědoměna o zatčení podle odstavce 1.
4. Předběžné zatčení nesmí trvat déle než jeden měsíc. Tato lhůta může být prodloužena na žádost dožadující strany o 15 dní.
Článek 41
1. Dožádaná strana oznámí dožadující straně své rozhodnutí o vydání. V případě vyhovění žádosti bude dožadující strana informována o místu a datu předání.
2. Nedostaví-li se orgány dožadující strany na určené místo a ve stanovené době k převzetí osoby, která má být vydána, a nepožádá-li dožadující strana o odklad, který nepřekročí 15 dnů, bude vyžádaná osoba neprodleně propuštěna na svobodu. Novou žádost o vydání lze v tomto případě odmítnout.
3. Vyskytnou-li se výjimečné okolnosti, které brání předání nebo převzetí osoby, která má být vydána, bude o nich příslušná strana před stanoveným datem druhou stranu informovat; obě strany se dohodnou na jiném datu předání ve lhůtě, která nepřekročí 15 dnů od doby, kdy skončí výjimečné okolnosti.
Článek 42
Jestliže o vydání téže osoby žádá více států buď pro stejné činy nebo pro různé činy, rozhodne dožádaná strana, kterému z nich vyžádanou osobu vydá, s přihlédnutím ke státnímu občanství vyžádané osoby, k datu jednotlivých žádostí, místu spáchání činu a jeho závažnosti.
Článek 43
Jestliže se vydaná osoba vyhne jakýmkoli způsobem trestnímu řízení nebo výkonu trestu a vrátí se na území dožádané strany, může být znovu vydána. V tomto případě již není zapotřebí připojit k žádosti písemnosti uvedené v článku 38.
Článek 44
1. Na žádost dožadující strany jí dožádaná strana vydá:
a) věci, které mohou sloužit jako důkazy v trestním řízení; tyto věci budou předány i v případě, kdy nedojde k vydání vyžádané osoby pro její smrt, útěk nebo jinou okolnost;
b) věci pocházející z trestného činu nebo jichž bylo použito k jeho spáchání.
2. Jestliže vyžádané věci potřebuje dožádaná strana v jiném trestním řízení, může je prozatímně zadržet nebo vydat s podmínkou, že budou vráceny.
3. Práva dožádané strany nebo práva třetích osob k těmto věcem zůstávají nedotčena. Jsou-li taková práva, budou tyto věci vráceny dožádané straně co možná nejdříve.
4. Převod peněžních částek a majetku se provádí v souladu s právním řádem dožádané strany.
Článek 45
1. Jedna ze smluvních stran povolí na žádost druhé smluvní strany přes své území průvoz osob vydaných třetím státem.
2. Splňuje-li žádost o průvoz podmínky žádosti o vydání stanovené v této kapitole, povolí dožádaná strana průvoz a provede jej. Nejsou-li podmínky splněny, nemusí průvoz povolit.
Článek 46
1. Náklady spojené s vydáním nese dožádaná strana až do doby předání vydávané osoby.
2. Náklady spojené s průvozem nese dožadující strana.
Článek 47
Smluvní strany si sdělí informace o výsledcích trestního řízení proti vydané osobě. Bude-li vydáno pravomocné rozhodnutí, zašle se jeho opis druhé straně.
KAPITOLA VIII
Článek 48
Žádost o převzetí trestního stíhání
Dožádaná strana se zavazuje trestně stíhat podle svého právního řádu vlastní občany, kteří spáchali na území druhého státu činy trestné v obou státech, jestliže jí druhá strana zašle diplomatickou cestou žádost o převzetí trestního stíhání se spisy, důkazy a informacemi, které má k dispozici. Dožadující strana bude informována o opatřeních, která byla učiněna na základě její žádosti.
KAPITOLA IX
Výměna zpráv o odsouzení a údajů z rejstříku trestů
Článek 49
Jedna smluvní strana zasílá druhé smluvní straně zprávy o pravomocných odsouzeních k trestům odnětí svobody vynesených nad občany druhé strany. Současně se zasílají otisky prstů, přichází-li to v úvahu.
Článek 50
Příslušné orgány jedné smluvní strany zasílají justičním orgánům druhé smluvní strany na jejich žádost informace o předchozích odsouzeních osob, proti nimž je vedeno trestní řízení.
KAPITOLA X
Článek 51
Závěrečná ustanovení
1. Tato smlouva bude ratifikována. Ratifikační listiny budou vyměněny co nejdříve v Praze.
2. Tato smlouva vstoupí v platnost po uplynutí 30 dní od výměny ratifikačních listin.
3. Tato smlouva je sjednána na pětileté období a bude prodlužována vždy na další pětileté období, pokud ji jedna ze smluvních stran nevypoví nejméně šest měsíců před uplynutím stanoveného období.
Na důkaz toho zmocněnci obou stran tuto smlouvu podepsali a připojili k ní své pečeti.
Dáno v Tunisu dne 12. dubna 1979 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyku českém, arabském a francouzském. V případě rozdílného výkladu mezi českým a arabským zněním bude rozhodující znění francouzské.
Za
Československou socialistickou republiku:
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
Za
Tuniskou republiku:
Mohamed Fitouri v. r.

DODATKOVÝ PROTOKOL
Při podpisu Smlouvy mezi Československou socialistickou republikou a Tuniskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních níže podepsaní zmocněnci, majíce plné moci, které byly shledány v dobré a náležité formě, se dále dohodli na následujících ustanoveních, která budou považována za součást uvedené Smlouvy:
Ve smyslu této smlouvy:
1. Výraz „ve věcech občanských“ zahrnuje rovněž věci obchodní včetně věcí rozhodovaných v rozhodčím řízení, věci rodinné a věci osobního stavu.
2. Výraz „justiční orgány“ označuje každý orgán příslušný k projednání občanských a trestních věcí podle právního řádu každé smluvní strany.
3. Výraz „justiční rozhodnutí“ označuje každé rozhodnutí justičního orgánu, jak byl definován v předchozím odstavci.
Za
Československou socialistickou republiku:
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
Za
Tuniskou republiku:
Mohamed Fitouri v. r.