32/1985 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Úmluvě o ochraně výrobců zvukových záznamů proti nedovolenému rozmnožování jejich zvukových záznamů

32
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 18. února 1985
o Úmluvě o ochraně výrobců zvukových záznamů proti nedovolenému rozmnožování jejich zvukových záznamů

Dne 29. října 1971 byla v Ženevě sjednána Úmluva o ochraně výrobců zvukových záznamů proti nedovolenému rozmnožování jejich zvukových záznamů.
Listina o přístupu Československé socialistické republiky k Úmluvě o ochraně výrobců zvukových záznamů proti nedovolenému rozmnožování jejich zvukových záznamů byla uložena u generálního tajemníka OSN, depozitáře Úmluvy, dne 5. října 1984.
Při přístupu k Úmluvě bylo učiněno prohlášení k článku 11 odst. 3 Úmluvy, že uvedené ustanovení je v rozporu s Deklarací VS OSN o poskytnutí nezávislosti koloniálním územím a národům, přijatou rezolucí VS OSN č. 1514 (XV) ze dne 14. prosince 1960.
Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 11 odst. 1 dnem 18. dubna 1973. Pro Československou socialistickou republiku vstoupila Úmluva v platnost v souladu se svým článkem 11 odst. 2 dnem 15. ledna 1985.
Slovenský překlad Úmluvy se vyhlašuje současně.*)

Ministr:
Ing. Chňoupek v. r.


ÚMLUVA
o ochraně výrobců zvukových záznamů proti nedovolenému rozmnožování jejich zvukových záznamů
Smluvní státy,
znepokojeny neustálým růstem nedovoleného rozmnožování zvukových záznamů a škodami, které se v důsledku toho způsobují autorům, výkonným umělcům a výrobcům zvukových záznamů,
přesvědčeny o tom, že ochrana výrobců zvukových záznamů proti takovýmto činům bude prospěšná i výkonným umělcům a autorům, jejichž umělecké výkony a díla jsou na uvedených zvukových záznamech zaznamenány,
oceňujíce práci, kterou v této oblasti vykonala Organizace Spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu a Světová organizace duševního vlastnictví,
dbajíce o to, aby se žádným způsobem neoslabily již platné mezinárodní smlouvy, zejména aby se žádným způsobem nebránilo širšímu přístupu k Římské úmluvě z 26. října 1961, která poskytuje ochranu výkonným umělcům a rozhlasovým organizacím, jakož i výrobcům zvukových záznamů, se dohodly na tomto:
Článek 1
Pro účely této smlouvy se rozumí
a) „zvukovým záznamem“ každé výlučně sluchem vnímatelné zaznamenání zvuků uměleckého výkonu anebo jiných zvuků,
b) „výrobcem zvukových záznamů“ fyzická nebo právnická osoba, která první zaznamenává zvuky uměleckého výkonu anebo jiné zvuky,
c) „snímkem“ věc obsahující zvuky převzaté přímo nebo nepřímo ze zvukového záznamu a zahrnující všechny zvuky nebo podstatnou část zvuků zaznamenaných na tomto zvukovém záznamu,
d) „veřejným rozšiřováním“ každý čin, kterým jsou snímky zvukového záznamu přímo nebo nepřímo nabízeny široké veřejnosti nebo její části.
Článek 2
Každý smluvní stát se zavazuje ochraňovat výrobce zvukových záznamů, kteří jsou příslušníky jiných smluvních států, proti vyhotovení snímků bez souhlasu výrobce a proti dovozu takovýchto snímků, pokud se takové vyhotovení nebo dovoz uskutečňuje za účelem veřejného rozšiřování i proti veřejnému rozšiřování takovýchto snímků.
Článek 3
Prostředky provádění této úmluvy se vyhrazují vnitřnímu zákonodárství každého smluvního státu a budou zahrnovat jeden anebo více z následujících způsobů ochrany: přiznáním autorského nebo jiného zvláštního práva, právními předpisy o nekalé soutěži a prostřednictvím trestních sankcí.
Článek 4
Doba trvání poskytované ochrany se vyhrazuje vnitřnímu zákonodárství každého smluvního státu. Pokud však vnitřní zákonodárství stanoví zvláštní dobu trvání ochrany, nemůže být tato doba trvání kratší než dvacet let, a to buď od konce roku, v němž zvuky obsažené na zvukovém záznamu byly poprvé zaznamenány nebo od konce roku, v němž byl zvukový záznam poprvé uveřejněn.
Článek 5
Jestliže smluvní stát vyžaduje podle svého vnitřního zákonodárství jako podmínku ochrany výrobců zvukových záznamů splnění určitých formalit, budou se uvedené formality považovat za splněné, jestliže všechny oprávněně vyhotovené snímky zvukového záznamu, které jsou veřejně rozšiřované, nebo jejich obaly, budou mít poznámku skládající se ze znaku ℗ s připojením roku prvního uveřejnění, umístěnou takovým způsobem, aby bylo dostatečně dáno najevo, že se činí nárok na ochranu; jestliže snímky anebo jejich obaly neumožňují zjištění výrobce, jeho právního nástupce nebo osobu výlučně oprávněnou z licence poskytnuté výrobcem (uvedením jeho jména, ochranné známky nebo jiného vhodného označení), musí poznámka obsahovat i jméno výrobce, jeho právního nástupce nebo osobu výlučně oprávněnou z licence poskytnuté výrobcem.
Článek 6
Každý smluvní stát, který poskytuje ochranu prostřednictvím autorského nebo jiného zvláštního práva anebo prostřednictvím trestních sankcí, může ohledně ochrany výrobců zvukových záznamů stanovit ve svém vnitřním zákonodárství táž omezení, jaká jsou povolena k ochraně autorů literárních a uměleckých děl. Nemohou se však povolit žádné nucené licence, nejsou-li splněny následující podmínky:
a) rozmnožování se uskutečňuje jen pro výlučné potřeby vyučování nebo vědeckého výzkumu,
b) licence na rozmnožování je platná jen na území smluvního státu, jehož příslušný orgán licenci udělil, a nemůže být rozšířena na vývoz snímků,
c) rozmnožování podle takovéto licence se uskuteční za přiměřenou odměnu stanovenou uvedeným orgánem, při níž se mimo jiné zohlední i počet vyhotovených snímků.
Článek 7
1. Tato úmluva nebude v žádném případě interpretována tak, aby omezovala nebo oslabovala ochranu, kterou mají zaručenu autoři, výkonní umělci, výrobci zvukových záznamů nebo rozhlasové organizace podle vnitřního zákonodárství nebo podle mezinárodní smlouvy.
2. Rozsah ochrany výkonných umělců, jejichž umělecké výkony jsou zaznamenány na zvukový záznam, a podmínky požívání takové ochrany se vyhrazují ustanovení vnitřního zákonodárství každého smluvního státu.
3. Od žádného smluvního státu se nebude vyžadovat, aby použil ustanovení této úmluvy na jakýkoli zvukový záznam zaznamenaný před tím, než tato úmluva vstoupila pro něj v platnost.
4. Každý smluvní stát, který poskytuje ku dni 29. října 1971 výrobcům zvukových záznamů ochranu jen podle místa prvního zaznamenání, může oznámením uloženým u generálního ředitele Světové organizace duševního vlastnictví prohlásit, že uvedené hledisko bude nadále používat místo hlediska příslušnosti výrobce.
Článek 8
1. Mezinárodní úřad Světové organizace duševního vlastnictví shromažďuje a uveřejňuje informace týkající se ochrany zvukových záznamů. Každý smluvní stát ihned oznámí tomuto Mezinárodnímu úřadu všechny nové zákony a úřední texty, které se týkají této věci.
2. Mezinárodní úřad poskytne na požádání každému smluvnímu státu informace o otázkách týkajících se této úmluvy a bude uskutečňovat výzkum a zabezpečovat služby zaměřené k usnadnění ochrany podle této úmluvy.
3. Mezinárodní úřad bude plnit úkoly a funkce uvedené v odstavcích 1 a 2 ve spolupráci s Organizací Spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu a s Mezinárodní organizací práce, ve věcech týkajících se jejich pravomoci.
Článek 9
1. Tato úmluva bude uložena u generálního tajemníka Organizace spojených národů. Do 30. dubna 1972 bude otevřena k podpisu všem státům, které jsou členy Organizace spojených národů nebo některé ze specializovaných agencí, které jsou v určitém vztahu k Organizaci spojených národů nebo Mezinárodní agentuře pro atomovou energii anebo jsou smluvní stranou Statutu Mezinárodního soudního dvora.
2. Tato úmluva podléhá ratifikaci nebo přijetí ze strany států, které ji podepsaly. Bude otevřena k přístupu každému státu podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Listiny o ratifikaci, přijetí nebo přístupu budou uloženy u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
4. Rozumí se, že každý stát v době, kdy začne být touto úmluvou vázán, je schopen v souladu se svým vnitřním právním řádem plnit ustanovení této úmluvy.
Článek 10
K této úmluvě nejsou přípustny žádné výhrady.
Článek 11
1. Tato úmluva vstoupí v platnost tři měsíce po uložení páté listiny o ratifikaci, přijetí nebo přístupu.
2. Pro každý stát, který tuto úmluvu ratifikoval nebo ji přijal nebo k ní přistoupil po uložení páté listiny o ratifikaci, přijetí nebo přístupu, vstoupí dohoda v platnost tři měsíce po datu, kdy generální ředitel Světové organizace duševního vlastnictví bude informovat státy podle článku 14 odst. 4 o uložení jeho listiny.
3. Každý stát může při ratifikaci, přijetí nebo přístupu anebo kdykoliv později prohlásit oznámením adresovaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že tuto úmluvu bude používat pro všechna nebo některá území, za jejichž mezinárodní záležitosti odpovídá. Uvedené oznámení vstoupí v platnost tři měsíce po datu, kdy bylo přijato.
4. Předcházející odstavec však nemůže být v žádném případě pochopen tak, že zahrnuje ze strany smluvního státu uznání nebo tiché přijetí faktického stavu týkajícího se území, na něž jiný smluvní stát rozšiřuje použití této úmluvy podle uvedeného odstavce.
Článek 12
1. Tuto úmluvu může vypovědět každý smluvní stát svým vlastním jménem nebo jménem některého z území uvedených v článku 11 odst. 3 písemným oznámením adresovaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
2. Výpověď nabude účinnosti dvanáct měsíců po datu, kdy byla doručena generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
Článek 13
1. Tato úmluva bude podepsána v jednom vyhotovení v angličtině, francouzštině, ruštině a španělštině, přičemž všechny čtyři texty jsou stejně autentické.
2. Generální ředitel Světové organizace duševního vlastnictví po poradě se zúčastněnými státy stanoví úřední texty v arabském, holandském, německém, italském a portugalském jazyku.
3. Generální tajemník Organizace spojených národů oznámí generálnímu řediteli Světové organizace duševního vlastnictví, generálnímu řediteli Organizace Spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu a generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce:
a) podpisy této úmluvy,
b) uložení listin o ratifikaci, přijetí nebo přístupu,
c) datum vstupu této úmluvy v platnost,
d) každé prohlášení oznámené podle článku 11 odst. 3,
e) přijetí oznámení o výpovědi.
4. Generální ředitel Světové organizace duševního vlastnictví bude informovat státy, na něž se vztahuje článek 9 odst. 1 o oznámeních doručených podle předchozího odstavce a o všech prohlášeních učiněných podle článku 7 odst. 4. Takováto prohlášení bude oznamovat i generálnímu řediteli Organizace Spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu a generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce.
5. Generální tajemník Organizace spojených národů odevzdá dvě ověřená vyhotovení této úmluvy státům uvedeným v článku 9 odst. 1.
Na důkaz toho podepsaní, jsouce řádně zmocněni, podepsali tuto úmluvu.
Dáno v Ženevě, dne 29. října 1971.

*) Zde se uveřejňuje český překlad.