123/1980 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Úmluvě o předávání osob odsouzených k trestu odnětí svobody k výkonu trestu ve státě, jehož jsou státními občany

123
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 4. srpna 1980
o Úmluvě o předávání osob odsouzených k trestu odnětí svobody k výkonu trestu ve státě, jehož jsou státními občany

Dne 19. května 1978 byla v Berlíně podepsána Úmluva o předávání osob odsouzených k trestu odnětí svobody k výkonu trestu ve státě, jehož jsou státními občany. Smluvními stranami Úmluvy jsou Československá socialistická republika, Bulharská lidová republika, Kubánská republika, Maďarská lidová republika, Mongolská lidová republika, Německá demokratická republika, Polská lidová republika a Svaz sovětských socialistických republik.
S Úmluvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a prezident republiky ji ratifikoval. Ratifikační listina byla uložena dne 27. června 1980 u vlády Německé demokratické republiky, depozitáře Úmluvy.
Úmluva vstoupí pro Československou socialistickou republiku v platnost na základě svého článku 20 dnem 25. září 1980.
Český překlad textu Úmluvy se vyhlašuje současně.

První náměstek:
Ing. Knížka v. r.


ÚMLUVA
o předávání osob odsouzených k trestu odnětí svobody k výkonu trestu ve státě, jehož jsou státními občany
Smluvní státy
vedeny přáním dále rozvíjet vytvořené vztahy vzájemné důvěry a spolupráce,
přihlížejíce k tomu, že výkon trestu ve státě, jehož jsou odsouzení státními občany, by přispíval k účinnějšímu dosažení cílů nápravy a převýchovy pachatelů,
vycházejíce z principu humanity,
dohodly se na tomto:
Článek 1
Státní občané každého ze smluvních států, kteří byli odsouzeni k trestu odnětí svobody v jiném smluvním státě, budou na základě vzájemného souhlasu těchto států předáváni k výkonu trestu do toho státu, jehož jsou státními občany.
Státní občanství odsouzeného se určuje podle právního řádu smluvních států této úmluvy. Státním občanem smluvního státu je osoba, která podle zákonů tohoto státu má jeho státní občanství.
Článek 2
Předání odsouzeného k výkonu trestu ve státě, jehož je státním občanem, lze provést poté, kdy rozsudek nabyl právní moci.
Článek 3
Odsouzený, který bude předán k výkonu trestu do státu, jehož je státním občanem, nemůže být znovu trestně stíhán pro týž čin s výjimkou případů uvedených v článku 15 této úmluvy.
Článek 4
Předání odsouzeného způsobem stanoveným touto úmluvou se neprovede, jestliže
a) čin, za který byl odsouzen, není podle právního řádu státu, jehož státním občanem je odsouzený, považován za trestný čin;
b) odsouzený již vykonal ve státě, jehož je státním občanem, trest uložený za spáchaný čin, nebo byl zproštěn, nebo trestní řízení proti němu bylo zastaveno, nebo byl-li odsouzenému trest prominut příslušnými orgány tohoto státu;
c) trest nemůže být vykonán ve státě, jehož státním občanem je odsouzený, v důsledku promlčení nebo z jiných důvodů podle právního řádu tohoto státu;
d) odsouzený má trvalé bydliště na území státu, kde byl vynesen rozsudek;
e) nebylo dosaženo souhlasu o předání odsouzeného podle podmínek stanovených touto úmluvou.
Článek 5
Předání odsouzeného k výkonu trestu se provádí na základě návrhu státu, jehož soud vynesl rozsudek, jestliže stát, jehož státním občanem je odsouzený, souhlasí s jeho převzetím k výkonu rozsudku za splnění podmínek této úmluvy.
Stát, jehož státním občanem je odsouzený, může požádat stát, jehož soud vynesl rozsudek, aby posoudil možnosti předání odsouzeného.
Odsouzený a osoby jemu blízké mohou požádat příslušné orgány státu, jehož soud vynesl rozsudek, nebo státu, jehož státním občanem je odsouzený, o předání odsouzeného. O možnosti podat takovou žádost bude odsouzený poučen.
Článek 6
V otázkách této úmluvy se příslušné orgány smluvních států stýkají přímo.
Každý smluvní stát sdělí depozitáři označení svého příslušného orgánu.
Článek 7
Příslušný orgán státu, jehož soud vynesl rozsudek, podá za účelem předání odsouzeného k výkonu trestu žádost příslušnému orgánu státu, jehož státním občanem je odsouzený.
Žádost musí být podána písemně. K žádosti se přikládají:
a) ověřené opisy rozsudku a rozhodnutí soudů vyššího stupně vydaných v této věci a doklad o právní moci rozsudku;
b) doklad o části trestu odsouzeným vykonané a té části trestu, která má být vykonána v souladu s právním řádem státu, jehož soud vynesl rozsudek;
c) doklad o výkonu vedlejšího trestu, byl-li uložen;
d) text ustanovení trestního zákona, o něž se odsouzení opírá;
e) doklad o státním občanství odsouzeného;
f) ostatní doklady, které jsou nezbytné podle názoru orgánů státu, jehož soud vynesl rozsudek;
g) ověřený překlad žádosti a příslušných dokladů.
Orgány státu, jehož státním občanem je odsouzený, mohou v případě nezbytnosti požádat o další potřebné doklady nebo informace.
Článek 8
Příslušný orgán státu, jehož státním občanem je odsouzený, uvědomí v nejkratší možné době příslušný orgán státu, jehož soud vynesl rozsudek, o svém souhlasu s převzetím odsouzeného podle podmínek stanovených touto úmluvou nebo o nevyhovění žádosti.
Článek 9
Místo, doba a způsob předání odsouzeného budou určeny vzájemnou dohodou mezi příslušnými orgány zúčastněných států.
Článek 10
Odsouzený vykoná uložený trest na základě rozsudku soudu toho státu, kde byl odsouzen.
Soud státu, jehož státním občanem je odsouzený, vycházeje z vyneseného rozsudku, rozhodne o jeho výkonu a stanoví podle právního řádu svého státu stejnou výměru trestu odnětí svobody, jaká byla uložena v rozsudku.
Jestliže za daný trestný čin je podle právního řádu státu, jehož státním občanem je odsouzený, nejvyšší sazba odnětí svobody nižší než trest uložený rozsudkem, soud uloží trest v nejvyšší sazbě, kterou je možno podle právního řádu tohoto státu za takový čin uložit.
V případech, kdy podle právního řádu státu, jehož státním občanem je odsouzený, nelze za spáchaný trestný čin uložit trest odnětí svobody, soud podle právního řádu svého státu uloží takový trest, který nejvíce odpovídá trestu uloženému rozsudkem.
Část trestu, kterou odsouzený vykonal ve státě, jehož soud vynesl rozsudek, se započítává do doby trvání trestu, a byl-li uložen trest bez odnětí svobody, přihlédne se k vykonané části trestu.
Nebyl-li vykonán vedlejší trest stanovený v rozsudku, uloží jej soud státu, jehož státním občanem je odsouzený, jestliže za spáchaný trestný čin lze podle právního řádu tohoto státu takový trest uložit. Vedlejší trest se ukládá způsobem stanoveným v tomto článku.
Článek 11
Na odsouzeného předaného k výkonu trestu do státu, jehož je státním občanem, se vztahují stejné právní následky odsouzení jako na osoby, které v tomto státě byly odsouzeny pro týž trestný čin.
Článek 12
Příslušný orgán smluvního státu, kterému byl předán odsouzený k výkonu trestu, uvědomí příslušný orgán státu, jehož soud vynesl rozsudek, o rozhodnutí soudu o výkonu rozsudku podle článku 10 této úmluvy.
Článek 13
Výkon trestu, který odsouzený do doby předání nevykonal, jakož i prominutí trestu zcela nebo zčásti po vydání rozhodnutí o výkonu rozsudku se provádějí podle právního řádu státu, jemuž byl odsouzený předán.
Milost odsouzenému se uděluje v tom státě, jemuž byl odsouzený předán k výkonu trestu.
Amnestie po předání odsouzeného se provádí v souladu s rozhodnutím o amnestii vydaným ve státě, jehož soud vynesl rozsudek, jakož i ve státě, jehož státním občanem je odsouzený.
Přezkoumání rozsudku ve vztahu k odsouzenému, který byl předán státu, jehož je státním občanem, může provést pouze soud státu, kde byl vynesen rozsudek.
Článek 14
Bude-li po předání odsouzeného k výkonu trestu rozsudek změněn ve státě, kde byl vynesen, opisy rozhodnutí, jakož i jiné nezbytné doklady se zašlou příslušnému orgánu státu, jemuž byl odsouzený předán. Soud tohoto státu rozhodne otázku výkonu tohoto rozhodnutí způsobem stanoveným v článku 10 této úmluvy.
Bude-li po předání odsouzeného k výkonu trestu rozsudek zrušen a trestní řízení zastaveno ve státě, kde byl rozsudek vynesen, opis rozhodnutí a jeho ověřený překlad se neprodleně zašlou k provedení dalších opatření příslušnému orgánu státu, kterému byl odsouzený předán.
Článek 15
Jestliže po předání odsouzeného k výkonu trestu bude rozsudek ve státě, kde byl vynesen, zrušen a má být konáno nové vyšetřování nebo nové soudní řízení, opis rozhodnutí o tom, jakož i jiné materiály nezbytné pro další trestní řízení se zašlou příslušnému orgánu státu, jemuž byl odsouzený předán, za účelem rozhodnutí otázky jeho trestní odpovědnosti podle právního řádu tohoto státu.
Článek 16
Každý smluvní stát povoluje svým územím tranzit odsouzených, kteří se podle této úmluvy předávají třetímu smluvnímu státu. Takový tranzit se povoluje na základě žádosti státu, jehož státním občanem je odsouzený.
Článek 17
Náklady spojené s předáním odsouzeného, které vznikly do doby jeho předání, nesou smluvní státy, kde vznikly. Jiné náklady spojené s předáním odsouzeného včetně nákladů na jeho tranzitní přepravu nese stát, jehož státním občanem je odsouzený.
Článek 18
Otázky, které vzniknou při provádění této úmluvy, budou řešeny ve vzájemné dohodě příslušných orgánů smluvních států.
Článek 19
Tato úmluva se nedotýká ustanovení jiných mezinárodních smluv, jejichž stranami jsou smluvní státy.
Článek 20
Tato úmluva bude ratifikována státy, které ji podepsaly. Ratifikační listiny budou předány do úschovy vládě Německé demokratické republiky, která bude vykonávat funkci depozitáře této úmluvy.
Tato úmluva vstoupí v platnost devadesátý den ode dne, kdy byla depozitáři předána třetí ratifikační listina. Pro státy, jejichž ratifikační listiny budou předány depozitáři do úschovy po vstupu této úmluvy v platnost, nabude platnosti devadesátý den ode dne předání jejich ratifikační listiny depozitáři do úschovy.
Článek 21
Tato úmluva platí pět let ode dne jejího vstupu v platnost. Po uplynutí této doby bude Úmluva automaticky prodlužována na další období pěti let.
Každý smluvní stát této úmluvy může Úmluvu vypovědět tím, že to písemně oznámí depozitáři alespoň 12 měsíců před uplynutím probíhajícího pětiletého období její platnosti.
Článek 22
Po vstupu této úmluvy v platnost mohou k ní přistoupit se souhlasem všech členských států i jiné státy tím, že předají depozitáři listiny o přístupu. Přístup nabude platnosti uplynutím devadesáti dnů ode dne, kdy depozitář obdržel poslední oznámení o souhlasu s přístupem.
Článek 23
Depozitář bude neprodleně informovat všechny státy, které Úmluvu podepsaly, a státy, které k ní přistoupily, o datu předání do úschovy každé ratifikační listiny nebo listiny o přístupu, o datu nabytí platnosti Úmluvy, jakož i o všech informacích vyplývajících z této úmluvy, které obdržel.
Článek 24
Depozitář této úmluvy přijme příslušná opatření za účelem její registrace u Organizace spojených národů v souladu s její Chartou.
Článek 25
Tato úmluva bude předána do úschovy depozitáři, který rozešle náležitým způsobem ověřené opisy Úmluvy státům, které ji podepsaly a které k ní přistoupily.
Dáno v Berlíně 19. května 1978 v jednom vyhotovení v ruském jazyce.