160/1952 Ú. l.
Vyhláška ministerstva dopravy, kterou se vydávají podrobnější předpisy o úpravě podnikání v silniční dopravě.

160.
VYHLÁŠKA
ministerstva dopravy
ze dne 20. června 1952,
kterou se vydávají podrobnější předpisy o úpravě podnikání v silniční dopravě.
Ministerstvo dopravy stanoví v dohodě se zúčastněnými ministerstvy podle § 9 odst. 4 a § 10 odst. 2 zákona č. 57/1950 Sb., o úpravě podnikání v silniční dopravě, a podle § 8 odst. 4, § 10 odst. 2 a 3, § 13 odst. 6, § 15 odst. 2, § 19 odst. 1, § 20 a § 21 odst. 4 vládního nařízení č. 36/1951 Sb., jímž se provádí zákon o úpravě podnikání v silniční dopravě (dále jen „vládní nařízení“):

§ 1.
Úvodní ustanovení.
Vyhláška obsahuje podrobnější předpisy o uvádění tarifů a jízdních řádů v obecnou známost, jakož i o dopravě, která není dopravním podnikáním, o dopravě přes hranice státu a o výkupu silničních vozidel.
Uvádění tarifů v obecnou známost.
§ 2.
(1) Československá státní automobilová doprava, národní podnik (dále jen „podnik ČSAD“) a komunální podniky (obojí dále jen „dopravní podniky“) jsou povinny uvést v obecnou známost (uveřejnit) tarify, jejich změny a zrušení.
(2) Není třeba uveřejňovat tarify pro účely vnitřní služby dopravních podniků, veřejné správy, pro účely sociální, výchovné nebo vzdělávací.
§ 3.
(1) Tarif, jeho změny a zrušení se uveřejňují:
a) vyhlášením ve věstníku určeném pro vyhlašování tarifů; byl-li tarif nebo jeho změny vydány jako samostatná publikace, stačí oznámit v tomto věstníku její vydání a odevzdání do prodeje;
b) vývěskou ve stanici, ve vozidle nebo na jiném místě, kde se vyhlašují upozornění cestujícím a přepravcům, jde-li o tarif místního významu a byl-li tento způsob uveřejnění povolen při schválení tarifu; toto povolení může být uděleno s podmínkou, že tarif bude dodatečně otištěn ve věstníku uvedeném v písm. a).
(2) Byl-li tarif vydán jako samostatná publikace, je dopravní podnik povinen odevzdat bezplatně dva výtisky tarifu orgánu, který tarif schválil.
(3) Opravy tiskových chyb se uveřejňují podle účelnosti některým ze způsobů uvedených v odstavci 1.
(4) Stal-li se tarif změnami nepřehledným, může orgán, který tarif schválil, uložit dopravnímu podniku, aby tarif nově uveřejnil.
§ 4.
(1) Zavedení a zrušení tarifu, jakož i takové jeho změny, které znamenají zvýšení jízdného, přepravného nebo jiné ztížení pro uživatele dopravy, nabývají účinnosti nejdříve 8. dnem po uveřejnění; tato lhůta může být zkrácena orgánem schvalujícím tarif až na 3 dny.
(2) Změny tarifu, které neznamenají zvýšení jízdného, přepravného nebo jiné ztížení pro uživatele dopravy, nabývají účinnosti nejdříve dnem uveřejnění.
(3) U oprav tiskových chyb platí, že opravené znění bylo správně uveřejněno již od počátku.
(4) Přepravní řády (§ 7 vládního nařízení) mohou stanovit pro některé tarify odchylky od ustanovení odstavců 1 a 2.
Uvádění jízdních řádů v obecnou známost.
§ 5.
Dopravní podniky jsou povinny uvést v obecnou známost jízdní řad pro každou svou trať pravidelné dopravy osob
§ 6.
(1) Jízdní řád musí obsahovat názvy všech stanic, t. j. všech míst, kde vozidla pravidelně — byť i jen podle potřeby — zastavují. U každé stanice má být uvedena vzdálenost v kilometrech od výchozí stanice; údaje vzdáleností není třeba uvádět v jízdních řádech tratí, kde žádná staniční vzdálenost nedosahuje 1 km
(2) Jízdní řád musí obsahovat doby odjezdů (v koncových stanicích doby příjezdů) ve všech stanicích.
(3) Jestliže bylo stanoveno, že některých spojů mohou užít přednostně určité skupiny cestujících [§ 7 odst. 2 písm. a) vládního nařízení], vyznačí se to v jízdním řádě u těchto spojů.
§ 7.
(1) Jízdní řády se vyvěšují ve vozidle a na všech stanicích příslušné trati. Místní národní výbor dbá o to, aby jízdní řády byly vyvěšovány i na jiných místech, kde je to účelné (železniční stanice, poštovní úřady).
(2) Změny jízdního řádu musí být ve vyvěšených jízdních řádech neprodleně provedeny. Předvídané dočasné odchylky od jízdního řádu musí být na dotčených stanicích oznámeny zvláštními vývěskami.
(3) Dopravní podnik může dát výtisky jízdních řádů do prodeje.
§ 8.
Dopravní podnik je povinen odevzdat bezplatně krajským, okresním a místním národním výborům jeden výtisk jízdního řádu trati, která prochází jejich obvodem.
§ 9.
Pro městskou dopravu může ministerstvo dopravy v dohodě s ministerstvem vnitra stanovit odchylky od ustanovení §§ 6 až 8.
§ 10.
Doprava pro vlastní potřebu.
(3) U jednotných zemědělských družstev se považuje za dopravu pro vlastní potřebu doprava vozidly družstva i pro potřebu jeho členů.
Doprava pro cizí potřeby.
§ 11.
(1) Povolení k dopravě věcí pro cizí potřeby podle § 15 vládního nařízení není třeba, jde-li o dopravu prováděnou na základě opatření vydaných pro řízení silniční nákladní dopravy.
(2) Povolení není rovněž třeba, jde-li o naléhavou výpomoc mezi národními podniky, po případě jinými socialistickými právnickými osobami, nutnou k plnění okamžitých úkolů. Výpomoc celými vozidly může však být poskytnuta jen tehdy, nelze-li včas zajistit provedení přepravy dopravním podnikem, a musí být aspoň dodatečně ohlášena středisku pro řízení silniční nákladní dopravy.
(3) Ministerstvo dopravy může v dohodě s příslušným ústředním úřadem stanovit, v kterých dalších případech není třeba povolení k dopravě prováděné národními podniky, po případě jinými socialistickými právnickými osobami, pro jiné podniky.
§ 12.
(1) Povolení, jehož je třeba podle § 15 odst. 2 vládního nařízení k dopravě věcí zemědělskými traktory, uděluje okresní národní výbor, nemá-li doprava přesahovat obvod jednoho okresu, jinak krajský národní výbor.
(2) Ustanovení odstavce 1 platí i pro dopravu věcí, kterou provádějí na povolení strojní a traktorové stanice nákladními automobily.
§ 13.
(1) Podniky, které jsou oprávněny k dopravě pro cizí potřeby bez povolení nebo ji provádějí na základě povolení, mohou sestavit pro tuto dopravu tarify. K platnosti takových tarifů je třeba schválení okresního národního výboru; jde-li o dopravu, jež má přesahovat obvod jednoho okresu, je třeba schválení krajského národního výboru. Národní výbory se řídí při schvalování směrnicemi ministerstva dopravy.
(2) Ustanovením odstavce 1 nejsou dotčeny předpisy o tvorbě cen.
(3) O uveřejňování tarifů podle odstavce 1 platí přiměřeně ustanovení §§ 2 až 4.
§ 14.
Krajský, po případě okresní národní výbor může uložit podnikům uvedeným v § 18, aby mu oznamovaly zahájení, podstatné změny a zastavení dopravy, kterou provádějí pro cizí potřeby.
§ 15.
Úlevy pro nemotorovou dopravu.
(1) Pro dopravu prováděnou nemotorovými dopravními prostředky, která není dopravním podnikáním, platí dále uvedené úlevy.
(2) Dopravu osob lze provádět bez povolení.
(3) Dopravu věcí lze provádět bez povolení, jde-li o
a) dopravu pro vlastní potřebu,
b) dopravu prováděnou národními i komunálními podniky a jednotnými zemědělskými družstvy pro podniky zemědělské, lesní a příbuzných odvětví,
c) dopravu naléhavou nebo ojedinělou.
(4) K dopravě věcí, která nespadá pod ustanovení odstavce 3, je třeba povolení. Toto povolení uděluje okresní národní výbor, který k tomu může zmocnit místní národní výbor. Při rozhodování o udělení povolení není národní výbor vázán ustanovením § 16 odst. 2 vládního nařízení.
Doprava přes hranice státu.
§ 16.
(1) Provozovat dopravu přes hranice státu jako dopravní podnikání mohou jen dopravní podniky, a to podnik ČSAD hromadnou dopravu osob i dopravu věcí bez povolení a komunální podniky hromadnou i nehromadnou dopravu osob za podmínek uvedených v § 2 odst. 3 a 4 vládního nařízení.
(2) Jiné podniky mohou provádět přes hranice státu pouze dopravu věcí na povolení. Povolení lze udělit jen tehdy, jde-li o dopravu pro vlastní potřebu nebo o dopravu pro cizí potřeby prováděnou speciálními vozidly.
§ 17.
(1) K dopravě osob prováděné cizozemskými podniky na území Československa je třeba povolení. Podniky oprávněné v cizině k dopravnímu podnikání mohou však provádět dopravu osob přes území Československa bez povolení, jestliže tytéž osoby jsou dopravovány týmž vozidlem okružní jízdou, která začíná a má se skončit v téže zemi mimo území Československa (bez přibírání osob na jeho území).
(2) K dopravě věcí prováděné cizozemskými podniky do Československa a zpět, jekož i průvozem přes jeho území je třeba povolení. Podniky oprávněné v cizině k dopravnímu podnikání mohou však provádět dopravu věcí průvozem přes území Československa bez povolení; za průvozní se považuje jen doprava, provedená týmž podnikem z místa odeslání do místa určení bez překládání na hranicích Československa a bez přibírání nákladu na jeho území.
§ 18.
(1) Povolení k dopravě podle § 16 uděluje krajský národní výbor podle směrnic ministerstva dopravy, povolení podle § 17 uděluje ministerstvo dopravy.
(2) V žádosti o povolení nutno uvésti:
a) jméno a adresu žadatele (podniku),
b) údaje o druhu žádané dopravy (doprava věcí, hromadná nebo nehromadná doprava osob),
c) dobu, na kterou se povolení žádá, po případě údaj, že je zamýšlena doprava jen v určitém ročním období,
d) počet a druh vozidel, po případě přívěsných vozů, jimiž má být doprava prováděna,
e) bližší údaje o jednotlivých vozidlech (přívěsných vozech), zejména počet náprav, poznávací (popisnou) značku, výrobce, výrobní číslo a rok výroby strojového spodku (podvozku), dovolené zatížení, po případě největší přípustný počet dopravovaných osob.
(3) Cizozemské podniky jsou povinny připojit též doklady o zajištění závazků, jež po případě vzniknou z odpovědnosti za provoz motorových vozidel na území Československa. Podniky oprávněné v cizině k dopravnímu podnikání musí uvést též návrh sazeb a připojit vhodný doklad o svém oprávnění k dopravnímu podnikání.
§ 19.
(1) O uděleném povolení (§ 18 odst. 1) vydá se žadateli jako doklad pro každé motorové vozidlo (přívěsný vůz) zvláštní průkaz. Tento průkaz musí řidič mít při provozu vozidla s sebou a předložit jej na požádání dopravnímu orgánu.
(2) Povolení platí nejvýše do konce roku následujícího po roce, kdy bylo vydáno; může být odňato orgánem, který je vydal, jestliže to vyžaduje obecný zájem.
§ 20.
Pro přepravu prováděnou cizozemskými podniky platí tuzemské přepravní podmínky, pokud mezinárodními úmluvami nebude stanoveno jinak.
§ 21.
Všechna motorová vozidla i jejich řidiči musí při dopravě přes hranice státu vyhovovat předpisům platným pro mezinárodní provoz.
§ 22.
Výkup silničních vozidel.
Vlastníci vozidel, jež mohou být podle § 9 odst. 4 zákona č. 57/1950 Sb. vykupována, jsou povinni přenechati tato vozidla podle určení okresního národního výboru dopravnímu podniku nebo jiné socialistické právnické osobě, a to za cenu stanovenou úředním odhadem. Bližší podmínky stanoví ministerstvo dopravy.
§ 23.
Účinnost.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 30. června 1952.

Ministr:
Pospíšil v. r.