31/1949 Sb.
Vyhláška o Smlouvě o obchodu a plavbě mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik, podepsané v Moskvě dne 11. prosince 1947

31.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 20. ledna 1949
o Smlouvě o obchodu a plavbě mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik, podepsané v Moskvě dne 11. prosince 1947.

Mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik byla v Moskvě dne 11. prosince 1947 sjednána Smlouva o obchodu a plavbě. Byla schválena ústavodárným Národním shromážděním dne 4. února 1948 a presidentem republiky byla ratifikována dne 8. dubna 1948.
Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 15. června 1948, kterýmžto dnem nabyla tato smlouva podle svého čl. 19. účinnosti. Tímto dnem pozbyla účinnosti obchodní a plavební smlouva mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik ze dne 25. března 1935, č. 61 Sb.
Znění této smlouvy a její přílohy se vyhlašuje v příloze k Sbírce zákonů.*)

Dr. Clementis v. r.


Příloha
Smlouva
o obchodu a plavbě mezi republikou Československou a Svazem Sovětských Socialistických Republik
Jménem republiky československé!
Jménem republiky Československé a Svazu Sovětských Socialistických Republik byla sjednána tato smlouva s přílohou
SMLOUVA
o obchodu a plavbě mezi republikou Československou a Svazem Sovětských Socialistických Republik.
President republiky Československé a Presidium Nejvyššího Sovětu Svazu Sovětských Socialistických Republik vedeni přáním přispěti k dalšímu rozvoji a utužení hospodářských styků mezi oběma státy v souhlasu s ustanoveními Smlouvy o přátelství, vzájemné pomoci a poválečné spolupráci mezi republikou Československou a Svazem Sovětských Socialistických Republik ze dne 12. prosince 1943 dohodli se uzavříti Smlouvu o obchodě a plavbě a jmenovali k tomu účelu svými plnomocníky:
President republiky Československé:
pana Dra Huberta RIPKU, ministra zahraničního obchodu republiky Československé,
a pana Dra Jiřího HORÁKA, velvyslance republiky Československé v SSSR,
Presidium Nejvyššího Sovětu Svazu Sovětských Socialistických Republik:
pana Anastasa Ivanoviče MIKOJANA, ministra zahraničního obchodu Svazu SSR,
kteří vyměnivše si své plné moci, jež shledali v dobré a náležité formě, dohodli se na tomto:
Čl. 1
Smluvní strany si poskytnou vzájemně zacházení podle zásady nejvyšších výhod ve všech otázkách týkajících se vzájemného hospodářského styku.
Čl. 2
Republika Československá a Svaz Sovětských Socialistických Republik poskytnou zejména jeden druhému nejvyšší výhody ve všech otázkách týkajících se cel a jakýchkoliv dávek a daní, výkladu celních sazeb, způsobu vybírání cla, klasifikace zboží, vrácení celních dávek, zpětného vývozu, překládání a umístění zboží ve skladech, pravidel, formalit a dávek spojených s vyklízením zboží v celnicích.
Zemské plodiny a průmyslové výrobky pocházející anebo přivážené z území jedné ze smluvních stran, nebudou v žádném případě při dovozu na území druhé strany podrobovány jiným aneb vyšším clům, daním a dávkám anebo jiným neb více zatěžujícím pravidlům neb formalitám, než těm, jimž jsou aneb později budou podrobeny podobné zemské plodiny a průmyslové výrobky kteréhokoliv jiného státu.
Stejně nebudou zemské plodiny a průmyslové výrobky jedné ze smluvních stran při vývozu na území druhé smluvní strany v žádném případě podrobovány jiným aneb vyšším clům, daním a dávkám anebo jiným aneb více zatěžujícím pravidlům neb formalitám než těm, jimž jsou aneb později budou podrobeny podobné zemské plodiny a průmyslové výrobky vyvážené na území kteréhokoliv třetího státu.
Veškeré přednosti, ulehčení, výsady aneb úlevy, které se poskytují aneb budou později poskytnuty republikou Československou aneb Svazem Sovětských Socialistických Republik zemským plodinám a průmyslovým výrobkům pocházejícím z kteréhokoliv třetího státu aneb určeným pro vývoz na území kteréhokoliv třetího státu, budou ihned a bez náhrady poskytnuty podobným plodinám a výrobkům pocházejícím aneb přiváženým z území druhé smluvní strany aneb určeným pro vývoz na území druhé ze smluvních stran.
Čl. 3
Žádná ze smluvních stran nebude používati při dovozu z území druhé strany aneb při vývozu na území této jakýchkoliv omezení neb zákazů, pokud jich nebude používáno vůči všem jiným státům, vyjímajíc omezení a zákazy vztahující se bez rozdílu na všechny státy nacházející se ve stejných podmínkách, v souvislosti s veřejným pořádkem a státní bezpečností, ochranou veřejného zdraví, ochranou živočichů neb rostlin před nemocemi, škodlivým hmyzem a cizopasníky a ochranou rostlin před degenerací. V každém případě bude každá ze smluvních stran při stanovení omezení a zákazů dovozu a vývozu zboží míti na zřeteli zájem druhé strany.
Čl. 4
Zemské plodiny a průmyslové výrobky jedné ze smluvních stran převezené přes území jednoho nebo několika třetích států nebudou podrobeny při dovozu na území druhé strany vyšším clům neb dávkám, než jakým by podléhaly, kdyby byly dovezeny přímo ze státu svého původu.
Tato ustanovení se vztahují i na zboží, které během dopravy bylo přeloženo, přebaleno nebo uloženo do skladišť.
Čl. 5
Za podmínek stanovených pro záznamní styk pro dočasné připuštění zboží na celní území obou smluvních stran budou při dovozu i vývozu osvobozeny od cla a dávek:
a) Předměty určené k pokusům a zkouškám, modely a vzorky zboží;
b) Stroje a součástky strojů dovážené na zkoušky;
c) Zboží určené pro výstavy, soutěže a veletrhy;
d) Nástroje a nářadí montérů, které jsou dováženy neb vyváženy jimi samými, aneb jsou jim zasílány před tím neb potom, kdy překročili hranice;
e) Zemědělské plodiny a průmyslové výrobky dovezené k přepracování neb opravě, které mají býti po přepracování neb opravě opět vyvezeny;
f) Známkované vnější obaly, dovážené k naplnění a také obaly určené pro předměty dovozu, které po uplynutí stanovené lhůty mají býti vyvezeny zpět;
g) Vozy stěhovací s jejich příslušenstvím naložené neb prázdné i tehdy, přijmou-li v jakémkoliv místě jiný náklad pro svou zpáteční cestu, avšak s podmínkou, že se jich nepoužije za jejich dočasného pobytu na území druhé smluvní strany pro vnitrozemskou dopravu.
Čl. 6
Vnitřní dávky vybírané na účet kohokoli, jež zatěžují nebo budou zatěžovati výrobu, zpracování, oběh neb spotřebu jakéhokoli zboží na území jedné ze smluvních stran, nebudou za žádných okolností postihovati zboží druhé smluvní strany více neb tíživěji než domácí zboží téhož druhu, aneb není-li podobného domácího zboží než zboží státu požívajícího nejvyšších výhod.
Čl. 7
Lodím každé ze smluvních stran, jich posádkám, cestujícím a nákladům bude poskytnuto v přístavech druhé strany zacházení podle zásady nejvyšších výhod, pokud jde o vstup, odplutí a pobyt v nich; nakládání a vykládání; dávky a daně jakéhokoliv druhu vybírané ve prospěch státu, obcí aneb jiných úřadů neb organisací; pokud jde o přistávání lodí, poskytnutí jim míst pro nakládání a vykládání v přístavech a kotvištích, opatření pohonnými látkami, mazadly, vodou a potravinami; opravy, použití služeb lodivoda, použití kanálů, zdymadel, mostů, signálů a ohňů sloužících k označení splavných vod, používání zdvihacích jeřábů, vah, kotvišť, skladů, loděnic, suchých doků a správkáren a rovněž pokud jde o použití pravidel a formalit čítajíc v to zdravotní a karantenní formality a vůbec pokud jde o cokoli, co souvisí s plavbou.
Všeliké přednosti a ulehčení, výsady a úlevy, které jsou neb v budoucnosti budou poskytnuty v tomto směru jednou ze smluvních stran některému třetímu státu, budou bez průtahu a bez úplaty rozšířeny i na druhou stranu.
Ustanovení tohoto článku se nevztahuje:
a) na plnění přístavních služeb, čítaje v to službu lodivodů a vlečnou;
b) na plavbu pobřežní; za pobřežní plavbu se nepokládá plavba lodí každé ze smluvních stran z jednoho přístavu druhé strany do jiného jejího přístavu za účelem vyložení celého nebo části nákladu přivezeného z ciziny aneb za účelem naložení celého neb části nákladu určeného do cizích států.
Čl. 8
Ocitne-li se loď jedné ze smluvních stran v nesnázi aneb ztroskotá-li u břehu druhé strany, bude loď i náklad požívati těchže předností a úlev, které poskytují zákonodárství a pravidla této strany v obdobných případech lodím a nákladům státu požívajícímu nejvyšších výhod. Veliteli, posádce a cestujícím stejně jako lodi samé a jejímu nákladu bude poskytnuta v každé době nutná pomoc a podpora, jako lodím domácím. Dohodnuto, že předměty zachráněné z lodi ocitnuvší se v nesnázi neb ztroskotavší, nebudou zatěžovány žádnými cly, nebudou-li předměty určeny k tomu, aby byly spotřebovány uvnitř státu.
Čl. 9
Národnost lodí obou smluvních stran bude vzájemně uznána na základě průkazů a lodních listin, nacházejících se na lodi a vydaných příslušnými úřady podle zákonů a předpisů smluvní strany, pod jejíž vlajkou loď pluje.
Výměnné listy a jiné technické lodní listiny vydané neb uznávané jednou ze smluvních stran budou uznávány i stranou druhou.
V souhlase s tím obchodní lodi každé ze smluvních stran opatřené podle zákona vydanými výměrnými listy budou osvobozeny od opětného vyměřování v přístavech druhé strany a čistý prostor lodi, vyznačený v listě bude brán za základ pro výpočet přístavních dávek.
Čl. 10
Při přepravě zboží, cestujících a zavazadel po vnitrozemských železnicích, silnicích a vodních cestách si obě smluvní strany vzájemně poskytnou zacházení podle zásady nejvyšších výhod ve všem, co se týká přijetí zboží k přepravě, způsobu přepravy a nákladu za přepravu, jakož i poplatků spojených s přepravou zboží stejného druhu v témže směru a na téže délce trati.
Při přepravě zboží, cestujících a zavazadel mezi oběma smluvními stranami, bude se používati ustanovení úmluvy, uzavřené mezi železničními úřady obou smluvních stran.
Čl. 11
Smluvní strany si vzájemně poskytnou právo svobodného transitu cestujících, zavazadel a zboží na svém území za týchž podmínek, za kterých se transit poskytuje druhým zemím.
Čl. 12
Ježto zahraniční obchod jest podle zákonů Svazu Sovětských Socialistických Republik státním monopolem, bude míti Svaz Sovětských Socialistických Republik v republice Československé své obchodní zastupitelství, jehož právní postavení se určuje ustanoveními Přílohy k této Smlouvě, tvořící její nedílnou součást.
Čl. 13
Československé právnické a fysické osoby budou požívati, pokud se týče jejich osoby a majetku těchže výhod jako právnické a fysické osoby státu požívajícího nejvyšších výhod při provádění jich obchodní, průmyslové a každé jiné hospodářské činnosti na území Svazu Sovětských Socialistických Republik za těchže podmínek, za jakých tato činnost je dovolena zákonodárstvím Svazu Sovětských Socialistických Republik.
Sovětské hospodářské organisace a jiné právnické osoby, stejně jako sovětští občané, budou požívati, pokud se týče jejich osoby a jich majetku stejných výhod, jakých požívají právnické a fysické osoby státu, požívajícího nejvyšších výhod při provozování obchodu, průmyslu a všeliké jiné hospodářské činnosti na území republiky Československé za těchže podmínek, za jakých se tato činnost dovoluje zákonodárstvím republiky Československé.
Fysické i právnické osoby každé ze smluvních stran mohou žalovati u soudu a budou míti svobodný přístup k soudu druhé strany. V každém případě budou požívati těchže výhod, jakých požívají fysické a právnické osoby státu, požívajícího nejvyšších výhod.
Čl. 14
Smluvní strany se zavazují prováděti rozhodčí výroky ve sporech, které mohou vzniknouti z obchodních uzávěrek, sjednaných jejich občany, organisacemi neb ústavy, bylo-li rozhodnutí sporu příslušným rozhodčím soudem zvlášť pro tento účel zřízeným aneb stále působícím předvídáno v samotné uzávěrce aneb ve zvláštní dohodě přizpůsobené dotyčné uzávěrce. Provedení rozhodčího výroku vyneseného v souhlase s tím, co bylo výše v tomto článku uvedeno, může býti odepřeno jen v těchto případech:
a) Jestliže rozhodčí výrok nenabyl podle zákona státu, v němž byl vynesen, povahy konečného pravoplatného rozhodnutí;
b) Jestliže rozhodčí výrok zavazuje stranu k plnění, jež jest nepřípustné podle zákonů státu, ve kterém je žádáno o provedení výroku;
c) Jestliže rozhodčí výrok odporuje veřejnému řádu státu, ve kterém je žádáno o provedení výroku.
Rozhodnutí o provedení, právě tak jako samo provedení rozhodčích výroků, bude se díti v souhlasu se zákonodárstvím smluvní strany, provádějící výrok.
Čl. 15
Ustanovení této Smlouvy se nevztahují na práva a výsady, které jsou aneb budou poskytnuty každou ze smluvních stran za účelem ulehčení pohraničního styku se sousedními státy v pásmu nepřesahujícím 15 km z každé strany hranice.
Čl. 16
Smluvní strany budou podporovati výměnu technických zkušeností mezi oběma státy vysíláním odborníků, organisováním průmyslových, hospodářských a jiných výstav a též jinými způsoby.
Čl. 17
Smluvní strany přistoupí co nejdříve k jednání o uzavření dohod o otázkách osídlení a o ochraně literárního a uměleckého vlastnictví.
Čl. 18
Obchodní a plavební Smlouva mezi republikou Československou a Svazem Sovětských Socialistických Republik, uzavřená dne 25. března 1935 pozbude účinnosti dnem nabytí platnosti této Smlouvy.
Čl. 19
Tato Smlouva bude ratifikována a nabude účinnosti dnem výměny ratifikačních listin, která bude provedena v nejkratší lhůtě v Praze.
Doba platnosti této Smlouvy se neurčuje, při čemž však Smlouva pozbude účinnosti za jeden rok ode dne písemné výpovědi jedné ze smluvních stran.
Sepsáno v Moskvě, dne 11. prosince 1947 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a ruském, při čemž obě znění mají stejnou platnost.
Tomu na svědomí plnomocníci obou smluvních stran podepsali tuto smlouvu a připojili k ní své pečeti.
Hubert Ripka
Jiří Horák
A. Mikojan
L. S.
L. S.

Příloha 1
O právním postavení obchodního zastupitelství Svazu Sovětských Socialistických Republik v republice Československé.
Čl. 1
Obchodní zastupitelství Svazu Sovětských Socialistických Republik v republice Československé vykonává tyto úkoly:
a) podporuje rozvoj hospodářských styků mezi Svazem Sovětských Socialistických Republik a republikou Československou,
b) zastupuje zájmy Svazu Sovětských Socialistických Republik v oboru zahraničního obchodu,
c) řídí jménem Svazu Sovětských Socialistických Republik obchod mezi Svazem Sovětských Socialistických Republik a republikou Československou,
d) provádí obchodování Svazu Sovětských Socialistických Republik s republikou Československou.
Čl. 2
Obchodní zastupitelství je podstatnou částí velvyslanectví Svazu Sovětských Socialistických Republik v republice Československé a má sídlo v Praze.
Obchodní zastupitelství bude míti své odbočky v Bratislavě a Brně. Otevření odboček obchodního zastupitelství v jiných městech republiky Československé stane se po dohodě vlády republiky Československé i vlády Svazu Sovětských Socialistických Republik.
Obchodní zástupce Svazu Sovětských Socialistických Republik v republice Československé a tři jeho zástupci jsou členy diplomatického personálu a požívají všech práv a výsad přiznávaných členům diplomatických missí.
Kromě osob uvedených v předešlém odstavci, zaměstnanci obchodního zastupitelství, kteří jsou občany Svazu Sovětských Socialistických Republik nejsou podrobeny pravomoci československých soudů v otázkách, plynoucích z jejich služebního poměru. Tyto osoby budou zproštěny v republice Československé všech osobních i hmotných povinností, jak vojenských tak občanských a také od zatížení československými daněmi na důchody, které budou pobírat ze služebního poměru u vlády Svazu Sovětských Socialistických Republik.
Místnosti používané obchodním zastupitelstvím a jeho odbočkami požívají práva exteritoriality.
Obchodní zastupitelství a jeho odbočky mají právo používati šifry.
Čl. 3
Obchodní zastupitelství jedná jménem vlády Svazu Sovětských Socialistických Republik. Vláda Svazu Sovětských Socialistických Republik odpovídá pouze za obchodní uzávěrky, které budou sjednány neb zaručeny v republice Československé jménem obchodního zastupitelství a podepsány osobami k tomu zmocněnými.
Odpovědnost za jakékoliv obchodní uzávěrky sjednané bez záruky obchodního zastupitelství, jakýmikoliv státními hospodářskými organisacemi Svazu Sovětských Socialistických Republik, požívajícími podle sovětského zákonodárství práv samostatných právnických osob, nesou jen jmenované organisace a výkon podle těchto ujednání může býti proveden jen na jejich majetku. Ani vláda Svazu Sovětských Socialistických Republik ani jeho obchodní zastupitelství v republice Československé ani jiné sovětské hospodářské organisace neodpovídají za uvedené uzávěrky.
Čl. 4
Obchodní zastupitelství požívá výsad a imunity plynoucích z článku 2 této přílohy s těmito výjimkami:
a) Spory týkající se obchodních uzávěrek, sjednaných neb zaručených na území republiky Československé obchodním zastupitelstvím v souhlase s 1. odstavcem čl. 3. této přílohy podléhají, není-li tu výhrady o rozhodčím soudu neb jiné soudní příslušnosti, pravomoci československých soudů a budou rozhodovány podle československých zákonů, nebude-li jinak určeno podmínkami jednotlivých obchodních uzávěrek aneb československými zákony. Při tom však není přípustno zajištění sporných pohledávek na obchodním zastupitelství;
b) Nucené vykonání konečných soudních výroků, vynesených proti obchodnímu zastupitelství ve zmíněných sporech a které se staly pravoplatnými, může být provedeno jenom pokud jde o zboží a pohledávky obchodního zastupitelství.
Čl. 5
Obchodní zastupitelství nepodléhá předpisům o obchodním rejstříku. Ono uveřejní v Úředním listě republiky Československé jména osob zmocněných jeho jménem k právním jednáním a také oznámí rozsah práv každé z těchto osob, pokud jde o podpisování obchodních závazků obchodního zastupitelství.
H. R.
J. H.
A. M.
Prozkoumavše tuto smlouvu s přílohou a vědouce, že ústavodárné národní shromáždění republiky Československé s nimi souhlasí, schvalujeme a potvrzujeme je.
Tomu na svědomí jsme tento list podepsali a k němu pečeť republiky Československé přitisknouti dali.
V Sezimově Ústí dne 8. dubna léta tisícího devítistého čtyřicátého osmého.
President republiky Československé:
Dr. Edvard Beneš v. r.
Ministr zahraničních věcí:
Dr. V. Clementis v. r.

*) Na straně 1.