68/1967 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Dohodě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Svazu sovětských socialistických republik o mezinárodní automobilové dopravě

68
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 2. června 1967
o Dohodě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Svazu sovětských socialistických republik o mezinárodní automobilové dopravě

Dne 3. února 1967 byla v Moskvě podepsána Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Svazu sovětských socialistických republik o mezinárodní automobilové dopravě.
Podle svého článku 25 vstoupila Dohoda v platnost dnem 5. května 1967.
České znění Dohody se vyhlašuje současně.

Ministr:
David v. r.


DOHODA
mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Svazu sovětských socialistických republik o mezinárodní automobilové dopravě
Vláda Československé socialistické republiky a vláda Svazu sovětských socialistických republik,
vedeny snahou dále rozvíjet spolupráci mezi socialistickými státy v oblasti mezinárodní automobilové dopravy,
přejíce si usnadnit provádění automobilové dopravy mezi oběma státy,
snažíce se upravit tyto otázky v duchu vzájemné pomoci, bratrské spolupráce a vzájemných výhod,
rozhodly se uzavřít tuto dohodu a za tím účelem jmenovaly svými zmocněnci:
vláda Československé socialistické republiky
Ing. Jana Dufka,
náměstka ministra dopravy Československé socialistické republiky,
vláda Svazu sovětských socialistických republik
Sergeje Ivanoviče Šupljakova,
náměstka ministra automobilové dopravy a silnic Ruské sovětské federativní socialistické republiky,
kteří po výměně plných mocí, jež shledali v dobré a náležité formě, se dohodli takto:
Článek 1
Smluvní strany budou vzájemně podporovat provádění a rozvoj mezinárodní automobilové dopravy mezi oběma státy, jakož i umožňovat transit jejich státním územím do třetích států.
Článek 2
V souladu s touto dohodou se budou provádět pravidelné i nepravidelné přepravy cestujících autobusy a přepravy nákladů vozidly automobilové dopravy po silnicích, otevřených pro mezinárodní automobilovou dopravu.
I. Přepravy cestujících autobusy
Článek 3
1. Pravidelné přepravy cestujících autobusy se zřizují po dohodě mezi příslušnými orgány smluvních stran.
2. Návrhy na zřízení takových přeprav si předávají předem příslušné orgány smluvních stran. Tyto návrhy musí obsahovat následující údaje: jméno (firma) dopravce, trasa jízdy, jízdní řád, tarif, místa zastávek, na kterých bude dopravce povinen odbavovat cestující, jakož i údaje o předpokládané době provádění přeprav.
Článek 4
1. Nepravidelné přepravy cestujících autobusy se budou provádět na základě povolení, vydávaných příslušnými orgány smluvních stran na ten úsek trasy, který prochází jejich státním územím.
2. Pro každý autobus musí být vydáno samostatné povolení, které opravňuje k uskutečnění přepravy cestujících při jedné jízdě tam i zpět, pokud není jinak stanoveno přímo v povolení.
3. Příslušné orgány smluvních stran budou si každoročně předávat vzájemně dohodnutý počet řádně ověřených tiskopisů povolení pro nepravidelné přepravy cestujících.
4. Způsob a lhůty výměny tiskopisů povolení, jakož i vracení použitých povolení, budou dohodnuty mezi příslušnými orgány smluvních stran.
Článek 5
1. Povolení není třeba k nepravidelným přepravám cestujících autobusy:
a) jestliže skupina cestujících téhož složení je přepravována v témže autobusu po dobu celé jízdy, která začíná a končí na státním území té smluvní strany, kde je autobus evidován;
b) jestliže skupina cestujících téhož složení je přepravována v témže autobusu v jednom směru po dobu celé jízdy, která začíná na státním území smluvní strany, kde je autobus evidován, a končí na státním území druhé smluvní strany.
2. Na charakter přeprav, uvedených v odstavci 1 tohoto článku, nemá vliv výměna nepojízdného autobusu za provozu schopný.
3. Při provádění přeprav uvedených v odstavci 1 tohoho článku musí mít řidič autobusu seznam cestujících.
II. Přepravy nákladů
Článek 6
1. Přepravy nákladů vozidly automobilové dopravy, při kterých místo odeslání je na státním území jedné ze smluvních stran a místo určení na státním území druhé smluvní strany, jakož i přepravy nakladů tranzitem do nebo z třetích států se provádějí na základě povolení, vydaných příslušnými orgány smluvních stran.
2. Pro každý nákladní automobil nebo soupravu vozidel musí být vydáno samostatné povolení, které opravňuje k uskutečnění přepravy nákladů při jedné jízdě tam i zpět, pokud není jinak stanoveno přímo v povolení.
3. Příslušné orgány smluvních stran budou si každoročně předávat vzájemně dohodnutý počet řádně ověřených tiskopisů povolení na přepravy nákladů.
4. Způsob a lhůty výměny tiskopisů povolení, jakož i vrácení použitých povolení, budou dohodnuty mezi příslušnými orgány smluvních stran.
Článek 7
1. Povolení není třeba k přepravám:
a) movitého majetku při stěhování;
b) exponátů, zařízení a materiálů, určených pro veletrhy a výstavy;
c) vozidel, zvířat, jakož i jiných zařízení a potřeb, určených pro sportovní podniky;
d) divadelních dekorací a rekvizit, hudebních nástrojů, zařízení a příslušenství pro filmové natáčení, rozhlasové a televizní přenosy;
e) těl nebo popele zemřelých.
2. Výjimky, uvedené pod písmeny b), c), d) odstavce 1, platí jen v takových případech, má-li být náklad dopraven zpět na státní území smluvní strany, kde je vozidlo evidováno, nebo bude-li náklad dopraven na území třetích států.
Článek 8
Pro přepravy, u nichž celková váha nákladu a vozidel nebo jejich rozměry převyšují normy, stanovené na státním území druhé smluvní strany, jakož i při přepravách nebezpečných nákladů, je třeba obdržet předem kromě povolení podle článku 6 této dohody ještě zvláštní povolení příslušných orgánů této smluvní strany.
III. Všeobecná ustanovení
Článek 9
1. Přepravy cestujících autobusy a přepravy nákladů vozidly automobilové dopravy mohou provádět jen dopravci smluvních stran, kteří jsou podle vnitrostátních předpisů svého státu oprávněni provádět mezinárodní automobilové přepravy.
2. Tyto přepravy mohou být prováděny pouze vozidly automobilové dopravy, které mají národní poznávací a evidenční značku svého státu.
Článek 10
Přepravy cestujících autobusy a nákladů vozidly automobilové dopravy jedné ze smluvních stran mezi dvěma místy, ležícími na státním území druhé smluvní strany, jakož i ze státního území druhé smluvní strany na státní území třetího státu, nejsou dovoleny. Příslušné orgány druhé smluvní strany však mohou udělit zvláštní povolení k provedení takových přeprav.
Článek 11
1. Přepravy cestujících autobusy se provádějí na základě národních přepravních dokladů.
2. Přepravy nákladů vozidly automobilové dopravy se provádějí na základě mezinárodního nákladního listu, používaného dopravci každé ze smluvních stran.
3. Doklady, uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, vyplňuje dopravce v jazyce svého státu.
Článek 12
Smluvní strany si budou vzájemně uznávat národní doklady pro vozidla automobilové dopravy a národní řidičské průkazy, vydané jejich příslušnými orgány.
Článek 13
Organizační, technické, obchodní a jiné otázky, související s prováděním přeprav cestujících a nákladů na základě této dohody, včetně otázek poskytování technické a jiné pomoci, budou upraveny zvláštními ujednáními, sjednanými mezi příslušnými orgány smluvních stran.
Článek 14
Platby, vyplývající z provádění této dohody, budou uskutečňovány v souladu s platebními dohodami, platnými mezi smluvními stranami.
Článek 15
Přepravy cestujících a nákladů, prováděné na základě článků 3, 4 (odstavec 3), 5, 6 (odstavec 3) a 7 této dohody, jakož i vozidla je provádějící, se vzájemně osvobozují od všech daní a poplatků na státním území druhé smluvní strany. Od poplatků se rovněž osvobozují povolení na provedení těchto přeprav.
Článek 16
Přepravy cestujících autobusy a přepravy nákladů vozidly automobilové dopravy se provádějí pod podmínkou povinného pojištění hmotné odpovědnosti. Každý dopravce je povinen předem pojistit pro případ své hmotné odpovědnosti každé vozidlo, provádějící tyto přepravy. Pojištění se musí vztahovat na veškeré škody, způsobené vozidlem třetím osobám nebo přepravovaným cestujícím.
Článek 17
Pro pohraniční, celní a zdravotní prohlídku budou používána ustanovení mezinárodních dohod, jimiž jsou obě smluvní strany vázány a při řešení otázek, které nejsou upraveny těmito mezinárodními dohodami, použijí se vnitrostátní předpisy každé ze smluvních stran.
Článek 18
Pohraniční, celní a zdravotní prohlídka při přepravách těžce nemocných osob, při pravidelných přepravách cestujících autobusy, jakož i při přepravách živých zvířat a nákladů, podléhajících rychlé zkáze, vozidly automobilové dopravy bude prováděna přednostně.
Článek 19
1. Při provádění přeprav podle této dohody se vzájemně osvobozují od cla a povolení, dovážené na státní území každé ze smluvních stran:
a) pohonné látky nacházející se v nádržích, technologicky spojených s palivovým systémem motoru, jakož i maziva;
b) náhradní díly.
2. Nepoužité náhradní díly podléhají zpětnému vývozu. Náhradní díly, poškozené na státním území jedné smluvní strany, musí být vyvezeny zpět na státní území druhé smluvní strany, případně zničeny nebo odevzdány způsobem, stanoveným na státním území této smluvní strany.
Článek 20
V zájmu zajištění provádění této dohody příslušné orgány smluvních stran budou udržovat přímý styk, svolávat zasedání, vyměňovat si zkušenosti a informace.
Článek 21
V zájmu operativního řešení otázek, týkajících se organizace a provádění přeprav cestujících a nákladů na základě této dohody mohou dopravci jedné smluvní strany zřídit po dohodě příslušných orgánů smluvních stran svá zastoupení na státním území druhé smluvní strany nebo se dohodnout o jiných formách spolupráce.
Článek 22
Všechny otázky, které mohou vzniknout při provádění této dohody a které nejsou upraveny v ní, jakož i v jiných mezinárodních dohodách, jimiž jsou obě smluvní strany vázány, se budou řešit podle vnitrostátních předpisů každé ze smluvních stran.
Článek 23
Smluvní strany budou řešit všechny sporné otázky, které mohou vzniknout v souvislosti s výkladem a prováděním této dohody cestou jednání a konzultací.
Článek 24
Tato dohoda se nedotýká práv a závazků smluvních stran, vyplývajících z mezinárodních dohod, jimiž jsou vázány.
Článek 25
Tato dohoda podléhá schválení obou smluvních stran. Vstoupí v platnost v den výměny nót o tomto schválení a bude platit do uplynutí 90 dnů ode dne, kdy jedna ze smluvních stran oznámí druhé smluvní straně nótou svůj úmysl vypovědět platnost dohody.
Dáno v Moskvě, 3. února 1967 ve dvou vyhotoveních, každé v jazyce českém a ruském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za vládu
Československé socialistické republiky:
J. Dufek v. r.
Za vládu
Svazu sovětských socialistických republik:
S. I. Šupljakov v. r.


PROTOKOL
o jednání za účelem uzavření Dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Svazu sovětských socialistických republik o mezinárodní automobilové dopravě
1. Na závěr jednání mezi delegací vlády Československé socialistické republiky a delegací vlády Svazu sovětských socialistických republik, které se konalo v Moskvě od 30. ledna do 3. února 1967 byla podepsána Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Svazu sovětských socialistických republik o mezinárodní automobilové dopravě.
2. Delegace se dohodly, že příslušnými orgány k provádění jednotlivých článků Dohody jsou:
z československé strany:
podle článků 3, 4, 6, 10, 20 a 21 ministerstvo dopravy ČSSR,
podle článku 8 krajské národní výbory ČSSR,
podle článku 12 ministerstvo vnitra ČSSR,
podle článku 13 ministerstvo dopravy ČSSR a ministerstvo zahraničního obchodu ČSSR;
ze sovětské strany:
podle článků 3, 4, 6, 10, 20 a 21 ministerstvo automobilové dopravy a silnic RSFSR,
podle článků 8 a 12 ministerstvo automobilové dopravy a silnic RSFSR a ministerstvo veřejného pořádku SSSR,
podle článku 13 ministerstvo automobilové dopravy a silnic RSFSR a ministerstvo zahraničního obchodu SSSR.
3. Delegace se dohodly, že individuální a skupinové jízdy osobními automobily mezi oběma státy, jakož i tranzitem, se budou provádět podle vnitrostátních předpisů každé ze smluvních stran.
4. Delegace se dohodly, že ministerstvo dopravy ČSSR a ministerstvo automobilové dopravy a silnic RSFSR se budou vzájemně včas informovat o všech změnách v seznamu silnic, otevřených pro mezinárodní automobilovou dopravu.
5. Delegace se dohodly, že při provádění Dohody pod pojmem „autobus“ se rozumí dopravní prostředek, určený k přepravě cestujících a mající neméně než 9 míst k sezení, včetně místa řidiče. Všechny jiné dopravní prostředky, určené k přepravě cestujících, náleží do kategorie osobních automobilů.
6. Delegace se dohodly, že v případech plného využtí vzájemně dohodnutého počtu předávaných si povolení pro nepravidelnou přepravu cestujících a pro přepravu nákladů, ministerstvo dopravy ČSSR a ministerstvo automobilové dopravy a silnic RSFSR s porozuměním posoudí otázku zvýšení dříve dohodnutého počtu povolení, předávaných za podmínek článku 15 Dohody.
7. Delegace se dohodly, že doklady uvedené v článku 11 Dohody se budou vyplňovat československými dopravci v jazyce českém nebo slovenském a sovětskými dopravci v jazyce ruském.
8. Delegace se dohodly, že ujednání o technické a jiné pomoci mezi ministerstvem dopravy ČSSR a ministerstvem automobilové dopravy a silnic RSFSR podle článku 13 Dohody má být sjednáno nejpozději do 6 měsíců ode dne jejího podpisu. V průběhu jednání sovětská delegace předala československé delegaci návrh uvedeného ujednání. Na návrh československé delegace jednání o uzavření ujednání bude uskutečněno v Praze.
9. Delegace se dohodly, že na zasedáních předvídaných článkem 20 Dohody budou projednávány:
9.1 návrhy na zřízení pravidelné autobusové dopravy,
9.2 počty povolení pro nepravidelnou přepravu cestujících a pro přepravu nákladů,
9.3 podmínky pro přepravu cestujících a nákladů,
9.4 otázky zabezpečení zpětného vytížení vozidel automobilové dopravy,
9.5 otázky výměny zkušeností a informací v oblasti mezinárodní automobilové dopravy,
9.6 otázky dalšího zjednodušení a rozvoje automobilové dopravy mezi oběma státy,
9.7 opatření k zabránění možného porušení pravidel a podmínek při provádění mezinárodních automobilových přeprav,
9.8 další otázky související s prováděním Dohody.
10. Delegace se dohodly, že příslušné podniky obou států, mající nezbytné technické vybavení, budou poskytovat na základě vzájemnosti, v souladu s platnými vnitrostátními předpisy, technickou a jinou pomoc řidičům a vozidlům, provádějícím automobilové přepravy mezi oběma státy, jakož i tranzitem, až do úpravy těchto otázek podle článku 13 Dohody.
Tento Protokol byl sepsán v Moskvě 3. února 1967 ve dvou vyhotoveních, každé v jazyce českém a ruském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Vedoucí
československé delegace:
J. Dufek v. r.
Vedoucí
sovětské delegace:
S. I. Šupljakov v. r.