21/2012 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Dohody mezi Českou republikou a Tureckou republikou o vzájemné podpoře a ochraně investic

21
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 29. dubna 2009 byla v Praze podepsána Dohoda mezi Českou republikou a Tureckou republikou o vzájemné podpoře a ochraně investic.
S Dohodou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Dohodu ratifikoval.
Dohoda vstupuje v platnost na základě svého článku 12 odst. 1 dne 18. března 2012.
Ke dni vstupu této Dohody v platnost skončí platnost Dohody mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Tureckou republikou o vzájemné podpoře a ochraně investic, podepsané v Ankaře dne 30. dubna 1992 a vyhlášené pod č. 187/1997 Sb.
České znění Dohody a anglické znění, jež je pro její výklad rozhodné, se vyhlašují současně.


DOHODA
MEZI
ČESKOU REPUBLIKOU A TURECKOU REPUBLIKOU
O VZÁJEMNÉ PODPOŘE A OCHRANĚ INVESTIC
Česká republika a Turecká republika (dále jen „smluvní strany“),
vedeny přáním podporovat větší vzájemnou hospodářskou spolupráci, zejména pokud jde o investice investorů jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany,
uznávajíce, že ujednání o zacházení, které bude přiznáno těmto investicím, bude podporovat tok kapitálu a technologie a hospodářský rozvoj smluvních stran,
souhlasíce, že spravedlivé a rovnoprávné zacházení s investicemi je žádoucí pro zachování stabilního rámce pro investování a pro maximálně účinné využívání hospodářských zdrojů, a
rozhodnuty uzavřít dohodu týkající se podpory a vzájemné ochrany investic,
se dohodly na následujícím:
Článek 1
Definice
Pro účely této dohody:
1. Pojem „investor“ znamená:
(a) fyzické osoby, které mají státní občanství některé ze smluvních stran v souladu s jejími platnými zákony,
(b) právnické osoby jako korporace, firmy nebo jiné obchodní společnosti, zřízené nebo založené podle platných zákonů některé ze smluvních stran a mající své sídlo na území některé ze smluvních stran.
2. Pojem „investice“ označuje přímé investice, podle definice Mezinárodního měnového fondu, investované investorem jedné ze smluvních stran na území druhé smluvní strany za předpokladu, že investice byla učiněna v souladu s právním řádem druhé smluvní strany, a zahrnuje všechny druhy aktiv, zejména, nikoliv však výlučně:
(a) akcie a obligace společnosti a jakoukoli jinou formu účasti ve společnostech,
(b) reinvestované výnosy, nároky na peněžitá plnění nebo jiná práva mající finanční hodnotu a vztahující se k investici,
(c) movitý a nemovitý majetek a všechna ostatní práva, jako jsou hypotéky, zástavy, záruky,
(d) práva duševního vlastnictví a průmyslová práva, jako jsou patenty, obchodní známky, obchodní názvy, technické postupy, průmyslové vzory, know-how a goodwill,
(e) podnikatelská oprávnění vyplývající ze zákona nebo ze smlouvy, včetně oprávnění týkajících se přírodních zdrojů.
3. Pojem „výnosy“ znamená částky plynoucí z investice a zahrnuje zejména, ne však výlučně, zisk, úrok a dividendy.
4. Pojem „území“ znamená:
(a) ve vztahu k České republice území České republiky, nad kterým vykonává svrchovanost, svrchovaná práva a jurisdikci v souladu s mezinárodním právem;
(b) ve vztahu k Turecké republice její území, pobřežní moře, stejně jako přímořské oblasti, nad nimiž vykonává v souladu s mezinárodním právem svou jurisdikci nebo svrchovaná práva pro účely průzkumu, využívání a zachování přírodních zdrojů.
Článek 2
Podpora a ochrana investic
1. Každá smluvní strana bude podporovat a vytvářet příznivé podmínky pro investory druhé smluvní strany, aby investovali na jejím území, a bude takové investice připouštět, a to v souladu se svým právním řádem.
2. Investicím investorů každé ze smluvních stran bude za každých okolností poskytováno řádné a spravedlivé zacházení a budou požívat plné ochrany a bezpečnosti na území druhé smluvní strany. Ani jedna ze smluvních stran tyto investice žádným způsobem nepoškodí nepřiměřeným či diskriminačním opatřením, pokud jde o jejich řízení, udržování, užívání, využití, rozšíření nebo nakládání s takovými investicemi.
Článek 3
Národní zacházení a doložka nejvyšších výhod
1. Každá smluvní strana poskytne na svém území učiněným investicím a výnosům investorů druhé smluvní strany zacházení, které je řádné a spravedlivé a není méně příznivé, než jaké za podobných okolností poskytuje investicím a výnosům svých vlastních investorů nebo investicím a výnosům investorů jakéhokoli třetího státu, je-li výhodnější.
2. Každá smluvní strana poskytne na svém území investorům druhé smluvní strany, pokud jde o řízení, udržování, užívání, využití nebo nakládání s jejich investicí, zacházení, které je řádné a spravedlivé a ne méně příznivé, než jaké poskytuje svým vlastním investorům nebo investorům jakéhokoliv třetího státu, je-li výhodnější.
3. V souladu s právními předpisy smluvních stran, týkajícími se vstupu, pobytu a zaměstnávání cizinců:
(a) občané kterékoli smluvní strany budou moci vstupovat a pobývat na území druhé smluvní strany za účelem zřízení, rozvoje, řízení nebo konzultací o provozování investice, do které tito občané, nebo investor smluvní strany, který je zaměstnává, vložili, a/nebo se chystají vložit potřebnou část kapitálu nebo potřebnou hodnotu jiných zdrojů,
(b) společnosti zákonně ustavené v souladu s právním řádem jedné smluvní strany, které jsou investicemi investorů druhé smluvní strany, budou smět zaměstnávat řídící a technický personál podle své volby, bez ohledu na jejich státní příslušnost.
4. Ustanovení o národním zacházení a doložce nejvyšších výhod podle tohoto článku se nebude vztahovat na výhody, které poskytuje smluvní strana na základě svých závazků jako člena celní, hospodářské nebo měnové unie, společného trhu nebo zóny volného obchodu.
5. Smluvní strana je srozuměna s tím, že závazky druhé smluvní strany jako člena celní, hospodářské nebo měnové unie, společného trhu nebo zóny volného obchodu zahrnují závazky vyplývající z mezinárodní smlouvy nebo smlouvy na základě vzájemnosti týkající se této celní, hospodářské nebo měnové unie, společného trhu nebo zóny volného obchodu.
6. Ustanovení této dohody nelze vykládat tak, že zavazují jednu smluvní stranu poskytnout investorům druhé smluvní strany nebo jejich investicím či výnosům takové výhody, upřednostnění nebo výsady, které může první smluvní strana poskytovat na základě mezinárodní smlouvy týkající se zcela nebo převážně zdanění.
Článek 4
Vyvlastnění a náhrada
1. Investice nebudou vyvlastněny, znárodněny nebo podrobeny přímo či nepřímo opatřením majícím stejný výsledek, s výjimkou opatření provedených ve veřejném zájmu, nediskriminačním způsobem, na základě zaplacení okamžité, adekvátní a efektivní náhrady a v souladu s právním postupem a obecnými principy zacházení, uvedenými v článku 2 této dohody.
2. Náhrada musí odpovídat skutečné tržní ceně vyvlastněné investice v době, kdy se vyvlastnění uskutečnilo nebo stalo známým. Náhrada bude zaplacena bez odkladu ve směnitelné měně a bude volně převoditelná. V případě prodlení bude platba úročena.
3. Investorům kterékoli smluvní strany, jejichž investice utrpí na území druhé smluvní strany škody v důsledku války, povstání, občanských nepokojů nebo jiných podobných událostí, bude druhou smluvní stranou poskytnuto zacházení ne méně příznivé, než jaké je poskytováno vlastním investorům nebo investorům jakékoli třetí země, které je nejvýhodnější, pokud jde o opatření přijatá v souvislosti s těmito škodami.
Článek 5
Převody
1. Aniž jsou dotčena opatření přijatá Evropským společenstvím, povolí v dobré víře každá smluvní strana volně a bez prodlení všechny převody vztahující se k investici do a ze svého území. Tyto převody budou zahrnovat zejména, nikoli však výlučně:
(a) výnosy,
(b) zisky z prodeje celé nebo části investice,
(c) náhrady podle článku 4,
(d) splátky jistiny a úroků vyplývající z půjček sjednaných v souvislosti s investicemi,
(e) platby, mzdy a jiné náhrady občanům jedné smluvní strany, kteří získali na území druhé smluvní strany odpovídající pracovní povolení v souvislosti s investicí,
(f) platby vyplývající z investičního sporu.
2. Převody budou provedeny ve volně směnitelné měně, v níž byla investice učiněna, nebo v jakékoli volně směnitelné měně, kterou investor schválil, a převažujícím tržním kurzem platným v den převodu.
Článek 6
Postoupení práv
1. Je-li investice investora jedné smluvní strany kryta proti neobchodním rizikům na základě systému zřízeného podle zákona, uzná druhá smluvní strana jakoukoli subrogaci ručitele nebo pojistitele, vyplývající ze záruky, pojistné smlouvy nebo jakékoli právní transakce mezi investorem a ručitelem nebo pojistitelem.
2. Ručitel nebo pojistitel je z titulu postoupení práv oprávněn uplatňovat práva a vznášet nároky tohoto investora a převzít závazky vztahující se k investici. Postoupená práva nebo nároky nepřekročí původní práva nebo nároky investora.
3. Spory mezi smluvní stranou a ručitelem nebo pojistitelem budou řešeny v souladu s ustanoveními článku 8 Dohody.
Článek 7
Konzultace
Smluvní strany souhlasí, na žádost jedné z nich, s okamžitou konzultací za účelem předejití nebo vyřešení jakéhokoliv sporu týkajícího se Dohody, nebo s diskusí týkající se výkladu nebo provádění Dohody.
Článek 8
Řešení sporů mezi jednou smluvní stranou a investorem druhé smluvní strany
1. Spory mezi jednou smluvní stranou a investorem druhé smluvní strany týkající se investice budou investorem písemně oznámeny smluvní straně, na jejímž území se nachází investice. Oznámení bude zahrnovat podrobné informace o sporu. Bude-li to možné, investor a dotyčná smluvní strana vyvinou úsilí, aby tyto spory byly v dobré víře vyřešeny konzultacemi a jednáním.
2. Jestliže spory nebudou urovnány tímto způsobem ve lhůtě šesti měsíců od data doručení písemného oznámení podle odstavce 1, může být spor předložen podle volby investora buď:
(a) příslušnému soudu nebo správnímu orgánu smluvní strany, která je stranou ve sporu;
nebo
(b) mezinárodnímu rozhodčímu soudu zřízenému ad hoc, ustavenému podle rozhodčích pravidel Komise Organizace spojených národů pro mezinárodní právo obchodní (UNCITRAL), strany ve sporu se mohou písemně dohodnout na změnách těchto pravidel;
nebo
(c) Mezinárodnímu středisku pro řešení sporů z investic (ICSID) založenému na základě „Úmluvy o řešení sporů z investic mezi státy a občany jiných států“.
3. Rozhodčí soud vezme při svém rozhodování v úvahu všechny prameny práva v následujícím pořadí:
(a) ustanovení této dohody;
(b) jiné příslušné dohody mezi smluvními stranami;
(c) vnitrostátní právní řád smluvní strany, na jejímž území byla investice učiněna, včetně pravidel týkajících se kolizního práva;
(d) ustanovení zvláštních dohod vztahujících se k investici.
4. Bez ohledu na ustanovení odstavce 2 tohoto článku:
(a) pouze spory vzniklé v souvislosti s investicí, která byla učiněna v souladu s příslušnými právními předpisy nebo schválena podle článku 2, a která byla efektivně realizována, mohou být předloženy Mezinárodnímu středisku pro řešení sporů z investic (ICSID) nebo jakémukoli jinému mechanismu mezinárodního řešení sporů, na kterém se smluvní strany dohodly;
(b) spory, týkající se vlastnictví a věcných práv u nemovitostí, jsou zcela pod jurisdikcí vnitrostátních soudů hostitelské smluvní strany a nesmí být proto předloženy Mezinárodnímu středisku pro řešení sporů z investic (ICSID) nebo jakémukoli jinému mechanismu mezinárodního řešení sporů; a
(c) s ohledem na článek 64 „Úmluvy o řešení sporů z investic mezi státy a občany jiných států“:
Turecká republika nepřijme postoupení jakýchkoli sporů, které vznikly mezi smluvními stranami ohledně výkladu nebo provádění „Úmluvy o řešení sporů z investic mezi státy a občany jiných států“ a které nebyly vyřešeny jednáním, na Mezinárodní soudní dvůr.
5. Rozhodčí nález bude konečný a závazný pro všechny strany sporu. Každá smluvní strana se zavazuje k výkonu nálezu v souladu se svým vnitrostátním právem.
Článek 9
Řešení sporů mezi smluvními stranami
1. Smluvní strany budou usilovat podle zásady dobré víry a ducha spolupráce o rychlé a spravedlivé řešení jakéhokoliv sporu týkajícího se výkladu nebo provádění této dohody. V souladu s tím budou smluvní strany souhlasit s přímými a rozumnými jednáními, které povedou k takovému řešení. Nedospějí-li smluvní strany k dohodě ve lhůtě šesti měsíců od zahájení vzájemného sporu na základě jednání uvedeného shora, může být na žádost kterékoli smluvní strany spor předložen rozhodčímu soudu složenému ze tří členů.
2. Do tří měsíců od obdržení žádosti jmenuje každá smluvní strana jednoho rozhodce. Tito dva rozhodci zvolí jako předsedu třetího rozhodce, který je příslušníkem třetího státu. Nejmenuje-li některá ze smluvních stran rozhodce v uvedené době, může druhá smluvní strana požádat předsedu Mezinárodního soudního dvora, aby provedl jmenování.
3. Nedohodnou-li se oba rozhodci na volbě předsedy ve lhůtě dvou měsíců po jejich jmenování, bude předseda jmenován na žádost kterékoli smluvní strany předsedou Mezinárodního soudního dvora.
4. Má-li v případech uvedených v odstavcích 2 a 3 tohoto článku předseda Mezinárodního soudního dvora překážku, která mu brání splnit uvedenou funkci, nebo je-li příslušníkem některé ze smluvních stran, provede jmenování místopředseda, a má-li také on překážku, která mu brání vykonávat uvedenou funkci, nebo je-li příslušníkem některé ze smluvních stran, provede jmenování služebně nejstarší člen Mezinárodního soudního dvora, který není příslušníkem žádné smluvní strany.
5. Rozhodčí soud schválí procesní pravidla ve lhůtě tří měsíců od volby předsedy, která budou v souladu s ostatními ustanoveními této dohody. V případě neexistence takové dohody požádá rozhodčí soud předsedu Mezinárodního soudního dvora, aby procesní pravidla určil, s přihlédnutím k obecně uznávaným pravidlům mezinárodního rozhodčího řízení.
6. Nebude-li dohodnuto jinak, všechna podání budou učiněna a všechna ústní jednaní budou ukončena do osmi měsíců od volby předsedy, a rozhodčí soud vydá své rozhodnutí do tří měsíců od skončení ústního jednání nebo závěrečného podání, podle toho, co nastane později.
7. Rozhodčí soud přijme rozhodnutí většinou hlasů. Takové rozhodnutí bude konečné a závazné pro obě smluvní strany.
8. Každá smluvní strana ponese náklady svého rozhodce a svého zastoupení v rozhodčím řízení; náklady předsedy a ostatní náklady ponesou smluvní strany rovným dílem. Soud však může ve svém rozhodnutí určit, že větší část těchto nákladů ponese jedna ze dvou smluvních stran.
9. Spor nebude předložen podle ustanovení tohoto článku mezinárodnímu rozhodčímu soudu, jestliže spor ve stejném případě již byl předložen rozhodčímu soudu podle ustanovení článku 8 a dosud se nachází u tohoto soudu. Tomu nebrání zahájení přímých a rozumných jednání mezi oběma smluvními stranami.
Článek 10
Základní bezpečnostní zájmy
1. Tato dohoda nebrání žádné ze smluvních stran použít opatření nezbytná pro:
(a) udržení veřejného pořádku,
(b) plnění svých povinností s ohledem na zachování nebo obnovení mezinárodního míru nebo bezpečnosti, nebo
(c) ochranu jejích vlastních základních bezpečnostních zájmů, které mohou zahrnovat zájmy vyplývající z jejího členství v celní, hospodářské nebo měnové unii, společném trhu nebo zóně volného obchodu.
2. Pokud některá ze smluvních stran podnikne kroky či přijme jakákoli opatření proti druhé smluvní straně v souladu s odstavcem 1 písm. c) tohoto článku, založená na zájmech vyplývajících z jejího členství v celní, hospodářské nebo měnové unii, společném trhu nebo zóně volného obchodu, může druhá smluvní strana, proti které byly takové kroky učiněny nebo opatření přijata, podniknout podobné kroky či přijmout podobná opatření proti první smluvní straně založené na principu reciprocity. V takovém případě nemůžou investoři první smluvní strany, dotčené takovými opatřeními, zahájit mezinárodní rozhodčí řízení podle článku 8 této dohody za účelem získání náhrady za jakékoliv ztráty, které utrpěli v důsledku těchto opatření.
Článek 11
Použitelnost Dohody
Ustanovení této dohody se použijí na budoucí investice uskutečněné investory jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany a také na investice existující v souladu s právními řády smluvních stran k datu vstupu této dohody v platnost. Ustanovení této dohody se však nepoužijí na nároky vzniklé z událostí, které se staly před jejím vstupem v platnost, a na nároky, které byly vyřešeny před jejím vstupem v platnost.
Článek 12
Vstup v platnost, trvání a ukončení
1. Každá smluvní strana písemně oznámí druhé smluvní straně splnění ústavních náležitostí požadovaných na jejím území pro vstup této dohody v platnost. Tato dohoda vstoupí v platnost šedesátým dnem od data druhé notifikace. Dohoda zůstane v platnosti po dobu deseti let a bude platit nadále, dokud nebude její platnost ukončena v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
2. Každá smluvní strana může ukončit platnost této dohody písemným oznámením o výpovědi s roční výpovědní lhůtou daným druhé smluvní straně na konci prvního desetiletého období nebo kdykoli poté.
3. Tato dohoda může být změněna písemnou dohodou mezi smluvními stranami. Jakákoli změna vstoupí v platnost poté, kdy si smluvní strany vzájemně oznámí, že byly splněny všechny vnitrostátní požadavky nezbytné pro vstup takové změny v platnost.
4. Pro investice uskutečněné nebo získané před ukončením platnosti této dohody a na které by se tato dohoda jinak vztahovala, zůstanou ustanovení článků 1 – 11 této dohody účinná po dobu deseti let od data ukončení její platnosti.
5. Platnost dohody mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Tureckou republikou o vzájemné podpoře a ochraně investic, podepsané dne 30. dubna 1992 v Ankaře, skončí ke dni vstupu v platnost této dohody.
Na důkaz toho podepsaní zástupci, náležitě k tomu zmocněni, podepsali tuto dohodu.
Dáno v Praze dne 29. dubna 2009 ve dvou původních vyhotoveních, každé v českém, tureckém a anglickém jazyce, přičemž všechna znění jsou stejně autentická. V případě rozdílnosti ve výkladu je rozhodující znění v jazyce anglickém.
Za Českou republiku
Ing. Eva Filipi v. r.
mimořádná a zplnomocněná velvyslankyně
České republiky v Turecké republice
Za Tureckou republiku
Koray Targay v. r.
mimořádný a zplnomocněný velvyslanec
Turecké republiky v České republice