376/1953 Ú. l.
Vyhláška ministerstva lehkého průmyslu o mzdových podmínkách dělníků zaměstnaných v průmyslu sklářském a v průmyslu jemné keramiky.

376.
VYHLÁŠKA
ministerstva lehkého průmyslu
ze dne 23. prosince 1953
o mzdových podmínkách dělníků zaměstnaných v průmyslu sklářském a v průmyslu jemné keramiky.
Ministerstvo lehkého průmyslu stanoví v dohodě s jednotnou odborovou organisací podle § 1 zákona č. 244/1948 Sb., o státní mzdové politice, a podle § 2 vládního nařízení č. 27/1951 Sb., o řízení státní mzdové politiky a zřízení státní mzdové komise:

§ 1.
Rozsah platnosti.
(1) Tato vyhláška upravuje mzdové podmínky dělníků zaměstnaných v průmyslu sklářském a v průmyslu jemné keramiky
(2) Vyhláška se nevztahuje na
a) členy závodních stráží,
b) členy požárních sboru z povolání,
c) zaměstnance, pro které platí vyhláška č. 377/1951 Ú. l. I, o úpravě mzdových (platových) poměrů provozních zaměstnanců v zařízeních ubytovacích, stravovacích, v pohostinství, v lázeňských, léčebných a ošetřovacích ústavech a zařízeních a v zařízeních pro zpracování zřídelních produktů,
d) domácké dělníky
§ 2.
Pracovní třídy.
(1) Práce se zařazuji podle kvalifikace a obtížnosti do 8 pracovních tříd. Pro zařazování práce je závazný schválený katalog prací.
(2) Ve sporných případech rozhoduje o zařazení do pracovních tříd ministerstvo lehkého průmyslu.
(3) Vyskytne-li se v podniku práce, pro kterou není v katalogu příklad, předloží podnik ministerstvu lehkého průmyslu ke schválení návrh na zařazení této práce.
(4) Změní-li se pracovní postup nebo pracovní podmínky, které mají vliv na stanovení pracovní třídy, správa podniku ihned přezkouší a provede nové zařazení práce podle ustanovení předchozích odstavců.
§ 3.
Zařazování do tříd.
(1) Podnik je povinen přidělit každému dělníkovi v rámci provozních možností práci odpovídající jeho kvalifikaci, dělník je však povinen v případě, nutnosti konat práci nižší pracovní třídy.
(2) Vykonává-li dělník trvale práce zařazené do různých pracovních tříd, zařadí se podle práce, ve které je těžiště jeho činnosti.
§ 4.
Práce v časové mzdě.
(1) Při práci v časové mzdě platí pro jednotlivé pracovní třídy tyto časové tarify:
pracovní třída12345678Kčs za hodinu1,982,182,402,642,923,243,583,98
(2) V horkých provozech a provozech jim na roveň postavených platí při práci v časové mzdě pro jednotlivé pracovní třídy tyto časové tarify:
pracovní třída12345678Kčs za hodinu2,082,282,502,743,023,343,684,08
(3) Okruh dělníků pracujících v horkých provozech nebo provozech jim na roven postavených, na které se vztahují časové tarify uvedené v odstavci 2, stanoví ministerstvo lehkého průmyslu.
§ 5.
Práce v úkolové mzdě.
(1) Při práci v úkolové mzdě platí pro jednotlivé pracovní třídy tyto úkolové tarify:
Tarif I.pracovní třída12345678Kčs za hodinu2,162,382,622,883,183,533,904,34Tarif II.pracovní třída1234 5678Kčs za hodinu2,342,572,833,123,453,824,224,70
(2) Při práci v úkolové mzdě v horkých provozech a provozech jim na roven postavených platí pro jednotlivé pracovní třídy tyto úkolové tarify:
Tarif I.pracovní třída12345678Kčs za hodinu2,242,462,702,983,283,644,004,44Tarif II.pracovní třída12345678Kčs za hodinu2,402,642,923,203,543,924,324,80
(3) Úkolových tarifů II, uvedených v odstavcích 1 a 2, lze použít jen při pracích, pro něž jsou stanoveny technicky zdůvodněné výkonové normy. Podrobnější směrnice o používání úkolových tarifů vydá ministerstvo lehkého průmyslu.
(4) O doplatcích v případech, kdy dělníku pracujícímu v úkolové mzdě je přidělena práce zařazená do nižší pracovní třídy nebo práce v časové mzdě, a o placení ztrátových časů a zmetků platí zvláštní předpisy.
§ 6.
Prémie.
Prémie je možno zavádět jen výnosem ministra lehkého průmyslu, jehož zásady byly schváleny státní mzdovou komisí.
§ 7.
Odměna za práci přes čas a ve dnech pracovního klidu.
(1) Prací přes čas je práce nařízená vedoucím podniku a konaná nad pracovní dobu 48 hodin týdně, po případě nad 192 hodin ve 4týdenním období v podnicích, na které se vztahuje čl. 1 nařízení č. 11/1919 Sb., jímž se vydávají prováděcí předpisy k zákonu o osmihodinové době pracovní. Při posuzování, zda jde o práci přes čas, započítává se do odpracovaného času i pracovní doba, po kterou zaměstnanec nemohl pracovat, za kterou mu však přísluší náhrada mzdy nebo peněžité dávky národního pojištění nemocenského.
(2) Vedoucí podniku odpovídá za to, že práce přes čas je nezbytně nutná a že je zajištěna kontrola výsledků nařízené práce i kontrola odpracované doby.
(3) Prací v noci je práce konaná v době mezi 22. a 6. hodinou.
(4) Prací v den pracovního klidu je práce konaná mezi 6. hodinou v den pracovního klidu a 6 hodinou následujícího dne.
(5) Za nařízenou práci přes čas náleží dělníku k časové mzdě (k časové mzdě s prémií) nebo k úkolovému výdělku příplatek, a to
a) ve výši 25% časového tarifu za každou celou odpracovanou hodinu přes čas,
b) ve výši 50% časového tarifu za každou celou odpracovanou hodinu přes čas v noci, pokud nejde o plánovanou práci v noci, to jest práci, která byla dělníku ohlášena nejméně 48 hodin předem.
c) ve výši 50% časového tarifu za každou celou odpracovanou hodinu přes čas v neděli.
Vznikne-li zároveň nárok na příplatek podle ustanovení pod písm. b) a c), platí se jen jeden příplatek.
(6) Ustanovení odstavce 5 o příplatcích se nevztahuje na hlídače.
(7) O náhradě výdělku za dny pracovního klidu jakož i o odměně za práci v těchto dnech, platí ustanovení vyhlášky č. 27/1952 Ú. l., o náhradě výdělku zaměstnancům za dny pracovního klidu a odměny za práci v těchto dnech.
Závěrečná ustanovení.
§ 8.
(1) Výtisk této vyhlášky musí být v závodě umístěn na vhodném a všem zaměstnancům přístupném místě.
(2) Za dodržování ustanovení této vyhlášky odpovídá vedoucí podniku, který je povinen projednat všechna opatření prováděná na základě této vyhlášky předem se zastupitelskými orgány zaměstnanců.
§ 9.
Zrušují se všechny dosavadní předpisy o mzdových podmínkách dělníků, na které se vztahuje tato vyhláška.
§ 10.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1954.

Ministr:
Málek v. r.