41/2015 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Smlouvy mezi Českou republikou a Bosnou a Hercegovinou o mezinárodní silniční dopravě 

41
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 22. května 2013 byla v Lipsku podepsána Smlouva mezi Českou republikou a Bosnou a Hercegovinou o mezinárodní silniční dopravě.
Se Smlouvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky ji ratifikoval.
Smlouva vstoupila v platnost na základě svého článku 14 odst. 1 dne 1. června 2015.
Dnem, kdy vstoupila tato smlouva v platnost, pozbyla Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Federativní lidové republiky Jugoslávie o mezinárodní silniční dopravě, podepsaná dne 22. října 19621), ve znění Dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Socialistické federativní republiky Jugoslávie o změnách a doplňcích Dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Federativní lidové republiky Jugoslávie o mezinárodní silniční dopravě, sjednané v Praze dne 22. října 1962, podepsané dne 15. května 1980 v Praze2), ve vztahu mezi Českou republikou a Bosnou a Hercegovinou platnost.
České znění Smlouvy a anglické znění, jež je pro její výklad rozhodné, se vyhlašují současně.


SMLOUVA
MEZI ČESKOU REPUBLIKOU A BOSNOU A HERCEGOVINOU
O MEZINÁRODNÍ SILNIČNÍ DOPRAVĚ
Česká republika a Bosna a Hercegovina (dále jen „smluvní strany“) přejíce si podporovat vzájemně výhodný rozvoj obchodních a hospodářských vztahů a usnadnit a regulovat mezinárodní silniční dopravu osob a nákladu mezi svými územími a tranzitem přes svá území, jakož i silniční dopravu do a z třetích států, se dohodly takto:
Článek 1
Rozsah platnosti
(1) Ustanovení této Smlouvy se vztahují na mezinárodní silniční osobní a nákladní dopravu mezi Českou republikou a Bosnou a Hercegovinou včetně tranzitu přes jejich území prováděnou dopravci smluvních stran, kteří jsou k tomu oprávněni podle právních předpisů platných na území příslušného státu, vozidly registrovanými ve státě sídla dopravce.
(2) Touto Smlouvou nejsou dotčena práva a povinnosti žádné ze smluvních stran vyplývající pro ni z jiných mezinárodních smluv.
Článek 2
Definice
Pro účely této Smlouvy termín:
a) „Doprava“ znamená souhrn činností, jimiž se zajišťuje přeprava osob nebo nákladu vozidly, jakož i přemísťování vozidel samých po dálnicích, silnicích, místních komunikacích a veřejně přístupných účelových komunikacích.
b) „Přeprava“ znamená část dopravy, kterou se přímo uskutečňuje přemístění osob nebo nákladu.
c) „Dopravce“ znamená právní subjekt, který má sídlo na území jedné ze smluvních stran a je oprávněn podle příslušných právních předpisů platných na území státu svého sídla provozovat mezinárodní silniční dopravu osob a/nebo nákladu pro cizí nebo vlastní potřeby.
d) „Vozidlo“ znamená silniční motorové vozidlo nebo soupravu silničního motorového vozidla s přípojným vozidlem určené pro silniční přepravu osob a/nebo nákladu, přičemž je k dispozici dopravci tím, že jsou v jeho vlastnictví, nebo prostřednictvím nájemní nebo leasingové smlouvy. Silniční motorové vozidlo musí být registrováno ve státě, v němž má dopravce sídlo.
e) „Autobus“ znamená silniční motorové vozidlo účelově zkonstruované a schválené pro přepravu osob, které má kromě sedadla řidiče více než osm míst k sezení.
f) „Pravidelná linková doprava“ znamená pravidelnou dopravu prováděnou po předem schválené trase, podle předem schváleného jízdního řádu, podle předem vyhlášených cen, tarifních a přepravních podmínek. Cestující nastupují a vystupují v místech koncových zastávek, jakož i na předem schválených nácestných zastávkách.
g) „Linka“ znamená souhrn dopravních spojení na trase dopravní cesty určené výchozí a cílovou zastávkou a ostatními zastávkami, na níž jsou pravidelně poskytovány přepravní služby podle platné licence a podle schváleného jízdního řádu.
h) „Zvláštní linková doprava“ znamená pravidelnou dopravu určitých kategorií osob s vyloučením ostatních cestujících, jestliže má charakter linkové dopravy ve smyslu této Smlouvy.
i) „Kyvadlová doprava“ znamená dopravu, při níž jsou předem vytvořené skupiny cestujících přepravovány více jízdami tam a zpět, z téže výchozí oblasti do téže cílové oblasti. Tyto skupiny cestujících, které byly přepraveny do cílové oblasti, musí být později přepraveny zpět do výchozí oblasti. První jízda zpět a poslední jízda tam v řadě kyvadlových jízd musí být uskutečněna bez cestujících, zavazadel nebo věcí.
j) „Příležitostná osobní doprava“ znamená přepravu osob, která nespadá ani pod definici pravidelné nebo zvláštní linkové dopravy, ani pod definici kyvadlové dopravy.
k) „Příslušným orgánem“ pro provádění této Smlouvy je
- v České republice: Ministerstvo dopravy,
- v Bosně a Hercegovině: Ministerstvo komunikací a dopravy Bosny a Hercegoviny.
OSOBNÍ DOPRAVA
Článek 3
Pravidelná doprava
(1) Provozování pravidelné linkové dopravy autobusy mezi smluvními stranami, jakož i tranzitem přes jejich území, musí být povoleno příslušnými orgány smluvních stran na základě práva platného na území každé smluvní strany a souhlasného stanoviska příslušných orgánů obou smluvních stran. Příslušný orgán každé smluvní strany vydá licenci pro část pravidelné linky na území této smluvní strany.
(2) Žádost o licenci je nutno podat příslušnému orgánu smluvní strany, na jejímž území má žadatel své sídlo a kde jsou registrována jeho vozidla.
(3) Žádost podle odstavce 2 musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) označení a adresu dopravce,
b) druh dopravy,
c) požadovanou dobu platnosti licence,
d) dobu provozu a počet jízd (např. denně, týdně),
e) jízdní řád,
f) délku trasy pro jízdu tam a zpět,
g) mapu ve vhodném měřítku, na které je vyznačena trasa linky, místa nástupu a výstupu cestujících a hraniční přechody,
h) dobu řízení a odpočinku řidičů,
i) návrh jízdného, tarifních a přepravních podmínek.
(4) Příslušný orgán smluvní strany předá žádost se všemi předepsanými údaji a se svým stanoviskem příslušnému orgánu druhé smluvní strany.
(5) Licence se vydá na dobu nejdéle pěti let a na žádost dopravce může být opětovně udělena.
(6) Ke změnám vedení linek, zastávek a jízdních řádů je zapotřebí předchozí souhlas příslušného orgánu smluvní strany, jejíhož území se změna týká.
Článek 4
Kyvadlová doprava
(1) Kyvadlová doprava provozovaná autobusy mezi smluvními stranami podléhá systému povolení vydávaných příslušným orgánem druhé smluvní strany. Příslušné orgány smluvních stran si vzájemně dohodnou výměnu určitého počtu neadresných povolení pro kyvadlové dopravy.
(2) Jako kontrolní doklad musí mít dopravce kromě povolení seznam cestujících nebo jízdní list.
(3) Smíšená komise, ustavená podle článku 13 této Smlouvy, dohodne zejména podrobnosti týkající se systému povolení a kontrolních dokladů a může stanovit liberálnější podmínky provozování kyvadlové dopravy.
Článek 5
Příležitostná osobní doprava
Příležitostná osobní doprava provozovaná autobusy mezi smluvními stranami nebo tranzitem přes jejich území se provozuje podle ustanovení Dohody o mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autokarem a autobusem (INTERBUS).
Článek 6
Místní výlety
(1) V rámci příležitostné dopravy provozované autobusy mezi smluvními stranami může dopravce, který má sídlo na území jedné smluvní strany, provozovat místní výlety na území druhé smluvní strany.
(2) Místní výlety jsou určeny pouze cestujícím, kteří byli na území druhé smluvní strany dříve přepraveni týmž dopravcem, a musí být provedeny vozidlem téhož dopravce či skupiny dopravců. Není povinné, aby se místního výletu zúčastnili všichni cestující, kteří byli na území druhé smluvní strany přepraveni, ale není povoleno, aby se místního výletu účastnili jiní cestující.
(3) Smíšená komise, ustavená podle článku 13 této Smlouvy, dohodne zejména podrobnosti místních výletů a kontrolních dokladů.
NÁKLADNÍ DOPRAVA
Článek 7
Povolovací systém
(1) Nákladní doprava mezi smluvními stranami, jakož i tranzitem přes jejich území nebo doprava mezi územím druhé smluvní strany a třetím státem, podléhá systému povolení vydávaných příslušným orgánem druhé smluvní strany. Příslušné orgány smluvních stran si dohodnou vzájemnou výměnu určitého počtu neadresných povolení pro nákladní dopravu.
(2) Každé povolení podle odstavce 1 opravňuje k jedné jízdě tam a k jedné jízdě zpět, s nákladem nebo bez nákladu.
(3) Každé povolení smí být používáno současně vždy jen jedním vozidlem. V případě soupravy vozidel platí povolení pro motorové vozidlo bez ohledu na to, kde je registrován přívěs nebo návěs.
(4) Smíšená komise, ustavená podle čl. 13 této Smlouvy, dohodne zejména podrobnosti systému povolení a kontrolních dokladů a může odsouhlasit liberalizaci některých druhů přeprav.
Článek 8
Osvobození od povolení
(1) Povolení podle článku 7 se nevyžadují pro následující druhy přepravy ani pro prázdné jízdy spojené s takovými přepravami:
a) přepravu vozidly, jejichž největší povolená hmotnost nepřesahuje 6 tun, nebo jejichž užitečná hmotnost nepřesahuje 3,5 tuny,
b) stěhování prováděné subjekty majícími pro tyto účely zvláštní personál a dopravní prostředky,
c) přepravu uměleckých děl a předmětů pro veletrhy a výstavy nebo pro neobchodní účely,
d) přepravu věcí, příslušenství a zvířat, které nejsou určeny k prodeji, z nebo na divadelní, hudební či cirkusová představení a sportovní akce, veletrhy nebo lunaparky, jakož i věcí, příslušenství a zvířat určených pro rozhlasová, filmová nebo televizní natáčení,
e) pohřební přepravu,
f) přepravu poškozených nebo porouchaných vozidel do domovského státu,
g) přepravu poštovních zásilek,
h) přepravu lékařských zásilek a výbavy potřebných v nouzových situacích, zejména při živelních pohromách a humanitárních potřebách,
i) přepravu živých zvířat ve vozidlech, která jsou pro přepravu živých zvířat speciálně zkonstruována nebo trvale přestavěna,
j) přepravu na počátečních nebo konečných úsecích po silnici v rámci kombinované dopravy.
(2) Smíšená komise, ustanovená podle článku 13 této Smlouvy, může stanovit další druhy přepravy, které nevyžadují povolení.
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
Hmotnosti a rozměry
(1) Každá smluvní strana se zavazuje, že pokud jde o hmotnosti a rozměry vozidel, nebude uplatňovat vůči vozidlům registrovaným na území druhé smluvní strany přísnější podmínky, než jsou podmínky platné pro vozidla registrovaná na jejím území.
(2) Jestliže hmotnosti nebo rozměry vozidla provádějícího přepravu překračují nejvyšší limity povolené na území druhé smluvní strany, je nutno před zahájením přepravy požádat a obdržet zvláštní povolení od příslušného orgánu této smluvní strany.
Článek 10
Povolovací podmínky
(1) Povolení uvedená v článcích 4 a 7 vydává dopravcům příslušný orgán smluvní strany, na jejímž území mají dopravci své sídlo, nebo subjekt pověřený tímto orgánem.
(2) Povolení pro každý kalendářní rok jsou platná do 31. ledna následujícího roku včetně.
(3) Přeprava osob nebo nákladu prováděná dopravcem, který má sídlo na území jedné smluvní strany, mezi dvěma místy na území druhé smluvní strany je dovolena jen se zvláštním povolením vydaným příslušným orgánem druhé smluvní strany.
Článek 11
Finanční ustanovení
(1) Vozidla, která jsou registrována na území jedné smluvní strany a provádějí na území nebo přes území druhé smluvní strany silniční dopravu podle této Smlouvy, jsou na základě principu reciprocity osvobozena od všech daní a poplatků vybíraných z provozování a vlastnictví vozidel, jakož i od všech daní a správních poplatků vybíraných z přeprav na území státu, s výjimkou případů uvedených v odstavci 2 tohoto článku.
(2) Osvobození uvedená v odstavci 1 se nevztahují na:
a) daně zahrnuté do ceny pohonných hmot,
b) poplatky, které jsou vybírané ve stejné výši pro vozidla registrovaná na územích obou smluvních stran za užití určitých úseků a kategorií pozemních komunikací, mostů, tunelů nebo přívozů,
c) správní poplatky spojené s přepravami prováděnými podle článku 9 odst. 2 a článku 10 odst. 3,
d) daň zahrnutou do ceny opravy vozidla, jestliže se oprava provádí na území druhé smluvní strany.
(3) Pohonné hmoty obsažené ve standardních, výrobcem zabudovaných, pevných palivových nádržích vozidel, určené k pohonu vozidla a popřípadě jeho pomocných zařízení, jakož i maziva, jsou osvobozeny od cla, daní a poplatků vybíraných při dovozu.
(4) Náhradní díly dovezené dočasně na území druhé smluvní strany a určené k opravě vozidla provádějícího dopravu podle této Smlouvy jsou osvobozeny od cla, daní a poplatků vybíraných při dovozu. Díly, které byly nahrazeny, musí být znovu vyvezeny, nebo pod dohledem celních orgánů a v souladu s vnitrostátními právními předpisy zničeny.
Článek 12
Povinnosti dopravců a sankce
(1) Kromě ustanovení této Smlouvy jsou dopravci obou států a osádky jejich vozidel povinni dodržovat na území smluvní strany právní předpisy platné v tomto státě a všechny příslušné mezinárodní smlouvy, jimiž jsou smluvní strany vázány.
(2) Povolení, kontrolní doklady a jiné potřebné doklady vyžadované podle této Smlouvy, jakož i všechny ostatní doklady vyžadované podle mnohostranných nebo dvoustranných dohod nebo podle vnitrostátních právních předpisů, musí být ve vozidle, k němuž se vztahují, a musí být předloženy na požádání kterémukoli orgánu smluvní strany, který je oprávněn je požadovat.
(3) Povolení nebo licenci smí použít pouze dopravce, jemuž byly vydány, a nesmí být předány jinému dopravci. Držitel licence pro mezinárodní linkovou osobní dopravu může použít další vozidla k řešení dočasných a výjimečných situací; v tomto případě musí zajistit, aby ve vozidle byla licence k provozování mezinárodní linkové osobní dopravy na předmětné lince, kopie smlouvy mezi držitelem licence a dopravcem poskytujícím další vozidla a doklad prokazující oprávnění dopravce poskytujícího další vozidla provozovat mezinárodní linkovou osobní dopravu.
(4) V případě závažného nebo opakovaného porušení ustanovení této Smlouvy, jakož i jiných právních předpisů platných na území druhé smluvní strany, dopravcem nebo osádkou jeho vozidla může příslušný orgán státu, v němž je registrováno vozidlo, na žádost příslušného orgánu státu, v němž k porušení došlo
a) odejmout dopravci povolení k provozování dopravy na území druhé smluvní strany nebo odejmout dopravci licenci k provozování pravidelné linky mezi územími nebo tranzitem přes území smluvních stran, a/nebo
b) nepřidělit dopravci povolení k provozování dopravy v dalším období na území druhé smluvní strany nebo nevyhovět žádosti dopravce o udělení licence k provozování pravidelné linky mezi územími nebo tranzitem přes území smluvních stran.
(5) Příslušný orgán, který učinil jedno z opatření uvedených v odstavci 4, o tom musí informovat příslušný orgán druhé smluvní strany.
(6) Ustanovení tohoto článku nevylučují sankce, které mohou být uloženy soudy nebo jinými orgány státu, na jehož území došlo k porušení vnitrostátních právních předpisů.
Článek 13
Spolupráce a Smíšená komise
(1) Příslušné orgány smluvních stran učiní odpovídající kroky k zajištění uspokojivého provádění této Smlouvy a k vzájemné výměně informací o jakékoli změně vnitrostátních právních předpisů ovlivňujících její používání. Příslušné orgány si budou poskytovat vzájemnou pomoc za účelem provádění této Smlouvy.
(2) Příslušné orgány smluvních stran ustaví Smíšenou komisi za účelem zajištění řešení běžných otázek, které se mohou vyskytnout v souvislosti s výkladem a prováděním této Smlouvy.
(3) Smíšená komise se schází na žádost jedné smluvní strany a zahrnuje zástupce příslušných orgánů smluvních stran, kteří mohou pozvat k účasti rovněž zástupce dopravců. Smíšená komise se schází střídavě na územích obou smluvních stran. Hostitelský stát řídí jednání. O jednání Smíšené komise se vypracuje protokol, který podepíše zástupce delegace každé smluvní strany.
Článek 14
Závěrečná ustanovení
(1) Tato Smlouva vstoupí v platnost prvním dnem měsíce následujícího po obdržení posledního písemného oznámení, kterým se smluvní strany vzájemně informují o tom, že byly splněny všechny podmínky stanovené jejich vnitrostátními právními předpisy pro vstup této Smlouvy v platnost.
(2) Jakmile vstoupí tato Smlouva v platnost, pozbude Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Federativní lidové republiky Jugoslávie o mezinárodní silniční dopravě podepsaná dne 22. října 1962 v Praze, ve znění Dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Socialistické federativní republiky Jugoslávie o doplňcích Dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Federativní lidové republiky Jugoslávie o mezinárodní silniční dopravě, sjednané v Praze dne 22. října 1962, podepsané dne 15. května 1980 v Praze, ve vztahu mezi Českou republikou a Bosnou a Hercegovinou platnost.
(3) Tato Smlouva se uzavírá na dobu neurčitou. Může být každou smluvní stranou písemně vypovězena. V tomto případě pozbude tato Smlouva platnost dvanáct měsíců po doručení oznámení o výpovědi druhé smluvní straně.
(4) Dodatky této Smlouvy musí být písemně odsouhlaseny oběma smluvními stranami. Tyto dodatky vstoupí v platnost postupem uvedeným v odstavci 1 tohoto článku.
Dáno v Lipsku dne 22. května 2013 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém, bosenském, chorvatském, srbském a anglickém, přičemž všechna znění jsou autentická. V případě rozdílnosti ve výkladu ustanovení této Smlouvy je rozhodující znění v jazyce anglickém.
Za Českou republiku
Ing. Zbyněk Stanjura v. r.
ministr dopravy
Za Bosnu a Hercegovinu
Damir Hadžić v. r.
ministr komunikací a dopravy

1) Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Federativní lidové republiky Jugoslávie o mezinárodní silniční dopravě byla vyhlášena pod č. 72/1963 Sb.
2) Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Socialistické federativní republiky Jugoslávie o změnách a doplňcích Dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Federativní lidové republiky Jugoslávie o mezinárodní silniční dopravě, sjednané v Praze dne 22. října 1962, byla vyhlášena pod č. 1/1981 Sb.