34/2022 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Protokolu doplňujícího Úmluvu o potlačení protiprávního zmocnění se letadel

34
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 10. září 2010 byl v Pekingu přijat Protokol doplňující Úmluvu o potlačení protiprávního zmocnění se letadel1).
Jménem České republiky byl Protokol podepsán v Montrealu dne 23. listopadu 2011.
S Protokolem vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Protokol ratifikoval. Ratifikační listina České republiky byla uložena u generálního tajemníka Mezinárodní organizace pro civilní letectví, depozitáře Protokolu, dne 2. července 2013.
Při ratifikaci Protokolu bylo učiněno následující prohlášení:

„V souladu s čl. XXII písm. a) Protokolu Česká republika oznamuje, že ustavila svou jurisdikci nad činy uvedenými v čl. 1 Haagské úmluvy, ve znění Pekingského protokolu, 2010, v případech stanovených v čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) Haagské úmluvy, ve znění Pekingského protokolu.“

Protokol vstoupil v platnost na základě svého článku XXIII odst. 1 dne 1. ledna 2018 a tímto dnem vstoupil v platnost i pro Českou republiku.
Anglické znění Protokolu a jeho překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
PROTOKOL
DOPLŇUJÍCÍ ÚMLUVU O POTLAČENÍ PROTIPRÁVNÍHO ZMOCNĚNÍ SE LETADEL
STÁTY, KTERÉ JSOU STRANAMI TOHOTO PROTOKOLU,
HLUBOCE ZNEPOKOJENY celosvětovým nárůstem protiprávních činů proti civilnímu letectví;
UZNÁVAJÍCE, že nové druhy ohrožení civilní letecké dopravy vyžadují spojené úsilí a postupy spolupráce na straně států, a
VĚŘÍCE, že je nezbytné k potlačení protiprávních činů zmocnění se či výkonu kontroly nad letadlem a ke zlepšení její účinnosti přijmout ustanovení doplňující ustanovení Úmluvy o potlačení protiprávního zmocnění se letadel podepsané v Haagu dne 16. prosince 1970, aby bylo možno se s těmito hrozbami lépe vypořádat;
SE DOHODLY NA NÁSLEDUJÍCÍM:
Článek I
Tento protokol doplňuje Úmluvu o potlačení protiprávního zmocnění se letadel podepsanou v Haagu dne 16. prosince 1970 (dále jen „Úmluva“).
Článek II
Článek 1 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 1
1. Trestného činu se dopustí osoba, která se nezákonně a úmyslně, za použití násilí nebo hrozby násilím, nátlakem nebo jakoukoli jinou formou zastrašování či pomocí technologických prostředků, zmocní letadla v provozu nebo nad ním vykonává kontrolu.
2. Trestný čin spáchá také osoba, která
a) vyhrožuje spácháním trestného činu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku; nebo
b) protiprávně a úmyslně zařídí, aby jiná osoba obdržela takovouto výhrůžku,
za okolností, které naznačují, že tato hrozba je přesvědčivá.
3. Trestného činu se dopustí také osoba, která:
a) se pokusí spáchat trestný čin uvedený v odstavci 1 tohoto článku; nebo
b) organizuje nebo navádí jiné osoby ke spáchání trestného činu uvedeného v odstavcích 1, 2, nebo 3 písm. a) tohoto článku; nebo
c) se jako spolupachatel podílí na spáchání trestného činu uvedeného v odstavcích 1, 2 nebo 3 písm. a) tohoto článku; nebo
d) protiprávně a úmyslně pomůže jiné osobě vyhnout se vyšetřování, stíhání nebo trestu, s vědomím, že se tato osoba dopustila jednání, jež představuje trestný čin uvedený v odstavcích 1, 2, 3 písm. a), 3 písm. b) nebo 3 písm. c) tohoto článku, nebo že tuto osobu kvůli takovému trestnému činu hledají pro účely trestního stíhání orgány činné v trestním řízení nebo že byla pro daný trestný čin odsouzena.
4. Každá smluvní strana také bez ohledu na to, zda ve skutečnosti došlo ke spáchání nebo k pokusu o spáchání některého z trestných činů uvedených v odstavcích 1 nebo 2 tohoto článku, označí za trestný čin jeden či oba z následujících případů, jestliže byly spáchány úmyslně:
a) dohodu s jednou či několika dalšími osobami spáchat trestný čin uvedený v odstavcích 1 nebo 2 tohoto článku, který v případě, že to vnitrostátní právo vyžaduje, zahrnuje jednání jednoho z účastníků podle této dohody; nebo
b) jakékoli jiné přispění ke spáchání jednoho nebo více trestných činů uvedených v odstavcích 1 nebo 2 tohoto článku skupinou osob jednajících se společným záměrem, a toto přispění je buď:
i) činěno s cílem napomáhat obecné trestné činnosti či záměru skupiny, přičemž taková činnost nebo záměr zahrnuje spáchání trestného činu uvedeného v odstavcích 1 nebo 2 tohoto článku; nebo je
ii) činěno s vědomím úmyslu této skupiny spáchat trestný čin uvedený v odstavcích 1 nebo 2 tohoto článku.“
Článek III
Článek 2 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 2
Každá smluvní strana se zavazuje, že pro trestné činy uvedené v článku 1 stanoví přísné tresty.“
Článek IV
Následující článek se vkládá jako článek 2 bis Úmluvy:

„Článek 2 bis
1. Každá smluvní strana může v souladu se svými vnitrostátními právními principy přijmout nezbytná opatření k tomu, aby právnickou osobu nacházející se na jejím území nebo zřízenou podle jejích právních předpisů bylo možno činit odpovědnou, jestliže se fyzická osoba odpovědná za řízení nebo kontrolu této právnické osoby dopustila v této funkci trestného činu uvedeného v článku 1. Taková odpovědnost může být trestněprávní, občanskoprávní nebo správněprávní.
2. Taková odpovědnost vzniká bez ohledu na trestní odpovědnost fyzických osob, které se dopustily trestných činů.
3. Jestliže smluvní strana přijme nezbytná opatření k tomu, aby bylo možno činit právnickou osobu odpovědnou dle odstavce 1 tohoto článku, usiluje o zajištění toho, aby uložené trestněprávní, občanskoprávní či správněprávní sankce byly účinné, přiměřené a odrazující. Takové sankce mohou zahrnovat peněžité sankce.“
Článek V
1. Článek 3 odstavec 1 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 3
1. Pro účely této Úmluvy je letadlo považováno za letadlo v provozu v době od počátku předletové přípravy letadla prováděné pozemním personálem nebo posádkou pro určitý let až do 24 hodin po jakémkoliv přistání. V případě nuceného přistání je let považován za trvající až do doby, kdy příslušné orgány převezmou odpovědnost za letadlo, osoby a majetek na palubě.“
2. V článku 3 odstavci 3 Úmluvy se slovo „registrace“ nahrazuje slovem „registrováno“.
3. V článku 3 odstavci 4 Úmluvy se slovo „stanovené“ nahrazuje slovem „uvedené“.
4. Článek 3 odstavec 5 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„5. Bez ohledu na odstavce 3 a 4 tohoto článku budou články 6, 7, 7 bis, 8, 8 bis, 8 ter a 10 použity nezávisle na tom, kde je místo startu nebo místo skutečného přistání letadla, je-li pachatel nebo údajný pachatel dopaden na území jiného státu než státu, v němž je letadlo registrováno.“
Článek VI
Následující článek se vkládá jako článek 3 bis Úmluvy:

„Článek 3 bis
1. Žádným ustanovením této Úmluvy nejsou dotčena jiná práva, závazky a povinnosti států a jednotlivců podle mezinárodního práva, zejména cílů a principů Charty Organizace spojených národů, Úmluvy o mezinárodním civilním letectví a mezinárodního humanitárního práva.
2. Touto Úmluvou se neřídí činnost ozbrojených sil během ozbrojeného konfliktu v tom smyslu, v jakém tyto pojmy chápe mezinárodní humanitární právo, kterým se tato činnost řídí, a touto Úmluvou se neřídí činnost prováděná vojenskými silami státu při výkonu jejich služebních povinností, pokud se řídí jinými pravidly mezinárodního práva.
3. Ustanovení odstavce 2 tohoto článku nelze vykládat tak, jako by činy jinak protiprávní byly promíjeny nebo uznávány za činy povolené zákonem, nebo jako by bylo vyloučeno stíhání na základě jiných právních předpisů.“
Článek VII
Článek 4 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 4
1. Každá smluvní strana učiní nezbytná opatření k založení pravomoci svých soudů pro trestné činy uvedené v článku 1 nebo jakékoli jiné násilné činy proti cestujícím nebo posádce, spáchané údajným pachatelem v souvislosti s trestnými činy, v těchto případech:
a) je-li trestný čin spáchán na území tohoto státu;
b) je-li trestný čin spáchán proti letadlu nebo na palubě letadla registrovaného v tomto státě;
c) přistane-li letadlo, na jehož palubě byl trestný čin spáchán, na jeho území s údajným pachatelem ještě na palubě;
d) je-li trestný čin spáchán proti letadlu nebo na palubě letadla pronajatého bez posádky nájemci, který má své hlavní místo podnikání, nebo nemá-li žádné takové hlavní místo podnikání, který má trvalé bydliště v tomto státě;
e) je-li trestný čin spáchán státním příslušníkem tohoto státu.
2. Každá smluvní strana je oprávněna rovněž založit pravomoc svých soudů pro jakýkoli takový trestný čin v následujících případech:
a) je-li trestný čin spáchán proti státnímu příslušníkovi tohoto státu;
b) je-li trestný čin spáchán osobou bez státní příslušnosti, která má obvyklý pobyt na území tohoto státu.
3. Každá smluvní strana učiní obdobně nezbytná opatření k založení pravomoci svých soudů pro trestné činy uvedené v článku 1 v případě, kdy se údajný pachatel nachází na jejím území a tato smluvní strana tuto osobu nevydá podle článku 8 některé ze smluvních stran, které pro tyto trestné činy založily pravomoc svých soudů podle příslušných odstavců tohoto článku.
4. Tato Úmluva nevylučuje trestní pravomoc vykonávanou v souladu s vnitrostátním právem.“
Článek VIII
Článek 5 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 5
Smluvní strany, které zřídí organizace pro společné provozování letecké dopravy nebo mezinárodní letecké agentury provozující letadla, jež podléhají společné nebo mezinárodní registraci, určí mezi sebou vhodným způsobem pro každé letadlo stát, který bude vykonávat jurisdikci a bude pro účel této Úmluvy státem registrace, a uvědomí o tom generálního tajemníka Mezinárodní organizace pro civilní letectví, který sdělí tuto informaci všem státům, které jsou stranami této Úmluvy.“
Článek IX
Článek 6 odstavec 4 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 6
4. Vezme-li smluvní strana podle tohoto článku osobu do vazby, uvědomí okamžitě smluvní strany, které založily pravomoc svých soudů podle článku 4 odst. 1 a které založily pravomoc svých soudů a oznámily ji depozitáři podle článku 4 odst. 2, a, pokud to považuje za vhodné, kterékoliv další zainteresované státy o skutečnosti, že je tato osoba ve vazbě a o okolnostech odůvodňujících její vzetí do vazby. Smluvní strana, která provádí předběžné šetření uvedené v odstavci 2 tohoto článku, neprodleně sdělí svá zjištění zmíněným smluvním stranám a uvede, zda zamýšlí vykonávat svou pravomoc.“
Článek X
Následující článek se vkládá jako článek 7 bis Úmluvy:

„Článek 7 bis
Kterékoliv osobě, která je vzata do vazby nebo ve vztahu k níž jsou přijata jakákoliv jiná opatření nebo je vedeno řízení podle této Úmluvy, musí být zaručeno spravedlivé zacházení, včetně požívání veškerých práv a záruk v souladu s právem státu, na jehož území se tato osoba nachází, a aplikovatelnými ustanoveními mezinárodního práva, včetně mezinárodního práva upravujícího lidská práva.“
Článek XI
Článek 8 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 8
1. Trestné činy uvedené v článku 1 se považují za zahrnuté do každé smlouvy o vydávání, jež existuje mezi smluvními stranami, jako trestné činy podléhající vydání. Smluvní strany se zavazují, že zahrnou tyto trestné činy jako trestné činy podléhající vydání do každé smlouvy o vydávání, jež mezi nimi bude uzavřena.
2. Jestliže smluvní strana, která vydání váže na existenci smlouvy, bude požádána jinou smluvní stranou, s níž nemá žádnou smlouvu o vydávání, o vydání pachatele, může podle své úvahy považovat tuto Úmluvu za právní základ pro vydání, pokud jde o trestné činy uvedené v článku 1. Vydání podléhá ostatním podmínkám stanoveným právním řádem dožádaného státu.
3. Smluvní strany, které neváží vydání pachatele na existenci smlouvy, uznají trestné činy uvedené v článku 1 mezi sebou za trestné činy podléhající vydání za podmínek stanovených právním řádem dožádaného státu.
4. Pro účely vydání pachatele mezi smluvními stranami se každý z trestných činů posuzuje, jako kdyby byl spáchán nejenom v místě, kde k němu došlo, ale též na územích smluvních stran, které jsou žádány, aby založily pravomoc svých soudů v souladu s článkem 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) a které založily pravomoc svých soudů v souladu s článkem 4 odst. 2.
5. Trestné činy uvedené v článku 1 odst. 4. písm. a) a b) se pro účely vydávání mezi smluvními stranami posuzují jako rovnocenné.“
Článek XII
Následující článek se vkládá jako článek 8 bis Úmluvy:

„Článek 8 bis
Žádný z trestných činů uvedených v článku 1 nebude pro účely vydávání nebo vzájemné právní pomoci považován za politický trestný čin nebo za trestný čin spojený s politickým trestným činem nebo za trestný čin inspirovaný politickými motivy. V souladu s tím nesmí být žádost o vydání nebo o vzájemnou právní pomoc, založená na takovém trestném činu, odmítnuta výhradně z toho důvodu, že se týká politického trestného činu nebo trestného činu spojeného s politickým trestným činem nebo trestného činu inspirovaného politickými motivy.“
Článek XIII
Následující článek se vkládá jako článek 8 ter Úmluvy:

„Článek 8 ter
Žádné ustanovení této Úmluvy nebude vykládáno jako uložení povinnosti vydat nebo poskytnout vzájemnou právní pomoc, jestliže má dožádaná smluvní strana závažné důvody k tomu, aby se domnívala, že žádost o vydání pro trestné činy uvedené v článku 1 nebo o vzájemnou právní pomoc ve vztahu k těmto trestným činům byla podána za účelem stíhání nebo potrestání nějaké osoby kvůli její rase, náboženství, národnosti, etnickému původu, politickým názorům nebo pohlaví nebo že vyhovění této žádosti by způsobilo újmu na postavení této osoby z jakéhokoliv z těchto důvodů.“
Článek XIV
Článek 9 odstavec 1 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 9
1. Pokud došlo nebo má dojít ke kterémukoliv z činů uvedených v článku 1 odst. 1, podniknou smluvní strany všechna vhodná opatření, aby byla kontrola letadla navrácena do rukou jeho oprávněného velitele nebo aby jeho kontrola nad letadlem zůstala zachována.“
Článek XV
Článek 10 odstavec 1 Úmluvy se nahrazuje následujícím:

„Článek 10
1. Smluvní strany si navzájem poskytnou v co největší míře pomoc v souvislosti s trestním řízením zahájeným pro trestné činy uvedené v článku 1 a jiné činy uvedené v článku 4. Právo státu, jemuž byla žádost zaslána, bude platit ve všech případech.“
Článek XVI
Následující článek se vkládá jako článek 10 bis Úmluvy:

„Článek 10 bis
Kterákoliv smluvní strana, která se oprávněně domnívá, že bude spáchán jeden z trestných činů uvedených v článku 1, podá v souladu se svým vnitrostátním právem potřebné informace, jež má k dispozici, těm smluvním stranám, které považuje za státy uvedené v článku 4 odst. 1 a 2.“
Článek XVII
1. Všechny odkazy v Úmluvě na „smluvní stát“ a „smluvní státy“ se příslušně nahrazují slovy „smluvní strana“ a „smluvní strany“.
2. Všechny odkazy v Úmluvě na „jemu“ a „jeho“ se příslušně nahrazují slovy „osoba“ a „osoby“.
Článek XVIII
Znění Úmluvy v arabském a čínském jazyce připojená k tomuto protokolu tvoří, společně se zněním Úmluvy v anglickém, francouzském, ruském a španělském jazyce, stejně platná znění v šesti jazycích.
Článek XIX
Úmluva a protokol mezi smluvními stranami tohoto protokolu zní a jsou vykládány společně jako jediný dokument a jsou známy jako Haagská úmluva ve znění Pekingského protokolu, 2010.
Článek XX
Tento protokol je otevřen k podpisu v Pekingu 10. září 2010 státům, které se účastní Diplomatické konference o ochraně letectví před protiprávními činy konané v Pekingu od 30. srpna do 10. září 2010. Po 27. září 2010 bude tento protokol otevřen k podpisu všem státům v sídle Mezinárodní organizace pro civilní letectví v Montrealu až do doby, kdy vstoupí v platnost podle článku XXIII.
Článek XXI
1. Tento protokol podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení. Ratifikační listiny či listiny o přijetí nebo schválení budou uloženy u generálního tajemníka Mezinárodní organizace pro civilní letectví, který se tímto určuje depozitářem.
2. Ratifikace, přijetí nebo schválení tohoto protokolu státem, který není stranou Úmluvy, má účinek ratifikace, přijetí nebo schválení Haagské úmluvy ve znění Pekingského protokolu, 2010.
3. Každý stát, který neratifikoval, nepřijal nebo neschválil tento Protokol v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, k němu může kdykoli přistoupit. Listina o přístupu bude uložena u depozitáře.
Článek XXII
Po ratifikaci, přijetí nebo schválení tohoto protokolu nebo přístupu k němu každá smluvní strana:
a) oznámí depozitáři, jakou jurisdikci dle svého vnitrostátního práva zřídila v souladu s čl. 4 odst. 2 Haagské úmluvy ve znění Pekingského protokolu, 2010, a okamžitě mu oznámí jakoukoliv její změnu; a
b) může prohlásit, že bude aplikovat ustanovení článku 1 odst. 3 písm. d) Haagské úmluvy, ve znění Pekingského protokolu, 2010 v souladu s principy svého trestního práva týkajícími se vynětí rodiny z odpovědnosti.
Článek XXIII
1. Tento protokol vstoupí v platnost první den druhého měsíce následujícího po dni uložení dvaadvacáté ratifikační listiny či listiny o přijetí, schválení nebo přístupu depozitáři.
2. Pro každý stát ratifikující, přijímající nebo schvalující tento protokol nebo přistupující k němu po uložení dvaadvacáté ratifikační listiny či listiny o přijetí, schválení nebo přístupu, vstoupí tento protokol v platnost první den druhého měsíce poté, co tento stát uloží svoji ratifikační listinu či listinu o přijetí, schválení nebo přístupu.
3. Jakmile tento protokol vstoupí v platnost, bude depozitářem registrován u Organizace spojených národů.
Článek XXIV
1. Kterákoli smluvní strana může tento protokol vypovědět písemným oznámením depozitáři.
2. Výpověď nabývá účinku jeden rok následující po dni, ke kterému toto oznámení obdrží depozitář.
Článek XXV
Depozitář neprodleně uvědomí všechny smluvní strany tohoto protokolu a všechny signatáře a přistupující státy tohoto protokolu o datu každého podpisu, datu uložení každé ratifikační listiny či listiny o přijetí, schválení nebo přístupu, datu, kdy tento protokol vstoupí v platnost, a o jiných významných informacích.
NA DŮKAZ ČEHOŽ dále podepsaní pověření zástupci, kteří k tomu byli řádně zplnomocněni, podepsali tento protokol.
DÁNO v Pekingu dne desátého září roku dva tisíce deset v anglickém, arabském, čínském, francouzském, ruském a španělském jazyce, přičemž po ověření shody jednotlivých znění sekretariátem konference pod pravomocí předsedy konference, které proběhne do devadesáti dnů od tohoto data, mají všechna znění stejnou platnost. Tento protokol zůstane uložen v archivech Mezinárodní organizace pro civilní letectví a jeho ověřené kopie budou rozeslány depozitářem všem smluvním státům tohoto protokolu.


1) Úmluva o potlačení protiprávního zmocnění se letadel, přijatá dne 16. prosince 1970 v Haagu, byla vyhlášena pod č. 96/1974 Sb.