90/1985 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Rakouskou republikou o právní pomoci ve věcech trestních

90
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 26. srpna 1985
o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Rakouskou republikou o právní pomoci ve věcech trestních

Dne 18. listopadu 1982 byla ve Vídni podepsána Smlouva mezi Československou socialistickou republikou a Rakouskou republikou o právní pomoci ve věcech trestních.
Se Smlouvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a prezident Československé socialistické republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 11. července 1985.
Smlouva vstoupí v platnost na základě svého článku 21 odstavce 2 dnem 1. října 1985.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.

Ministr:
Ing. Chňoupek v. r.


SMLOUVA
mezi Československou socialistickou republikou a Rakouskou republikou o právní pomoci ve věcech trestních
Prezident Československé socialistické republiky a spolkový prezident Rakouské republiky,
vedeni snahou prohloubit a ulehčit právní vztahy a právní styk mezi oběma státy,
jakož i vedeni přáním zcela a plně uskutečňovat ustanovení Závěrečného aktu Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě,
se dohodli uzavřít tuto smlouvu.
Za tím účelem jmenovali svými zmocněnci:
Prezident Československé socialistické republiky
Ing. Bohuslava Chňoupka,
ministra zahraničních věcí Československé socialistické republiky
Spolkový prezident Rakouské republiky
dr. Willibalda Pahra,
spolkového ministra zahraničních věcí Rakouské republiky,
kteří po výměně svých plných mocí, jež byly shledány v dobré a náležité formě, dohodli se na tomto:
Článek 1
Smluvní státy se zavazují poskytovat si vzájemně na žádost soudu nebo prokuratury podle ustanovení této smlouvy právní pomoc v řízení o činech soudně trestných.
Článek 2
V záležitostech upravovaných touto smlouvou se písemný styk uskutečňuje mezi generálním prokurátorem Československé socialistické republiky, ministrem spravedlnosti České socialistické republiky a ministrem spravedlnosti Slovenské socialistické republiky na jedné straně a spolkovým ministrem spravedlnosti Rakouské republiky na straně druhé. Diplomatická cesta se tím nevylučuje.
Článek 3
(1) Právní pomoc zahrnuje zejména výslech obviněných osob a svědků, opatření znaleckých posudků, ohledání, prohlídku, zajištění věcí, zasílání spisů, písemností nebo jiných předmětů potřebných pro trestní řízení, doručování písemností, jakož i zasílání výpisů z rejstříku trestů.
(2) Právní pomoc se poskytuje též
a) v záležitostech podmíněného odsouzení nebo podmíněného propuštění z trestu nebo ochranného opatření,
b) ve věcech milosti,
c) v záležitostech zahlazení odsouzení a rejstříku trestů,
d) doručováním výzev k nastoupení trestu nebo k zaplacení peněžitých trestů a nákladů řízení,
e) ve věcech obnovy řízení.
(3) Právní pomoc výkonem rozsudků a jiných rozhodnutí se neposkytuje.
Článek 4
(1) Překlady žádostí podávaných podle této smlouvy, jakož i připojených podkladů, se s výhradou odstavce 2 nepřipojují.
(2) K písemnostem, které mají být doručeny, se připojí překlad do jazyka dožádaného státu vyhotovený a ověřený úředně ustanoveným tlumočníkem, který má sídlo v jednom ze smluvních států. Ověření podpisu tlumočníka není nutné.
(3) Není-li písemnost, která má být doručena, opatřena překladem do jazyka dožádaného státu, omezí se dožádaný soud na to, že zařídí doručení předáním písemnosti příjemci, je-li ten ochoten ji přijmout.
Článek 5
(1) Právní pomoc se neposkytuje, jestliže:
a) čin, kterého se žádost týká, není podle práva dožádaného státu činem soudně trestným,
b) vyřízení žádosti by mohlo být zásahem do svrchovanosti dožádaného státu, ohrozit jeho bezpečnost, příčit se zásadám jeho právního řádu nebo porušit jiné podstatné zájmy dožádaného státu,
c) se o ni žádá pro čin, který podle názoru dožádaného státu je trestným činem politického charakteru, u něhož se zřetelem ke všem okolnostem případu, zejména způsobu spáchání, použitým nebo zamýšleným prostředkům nebo závažnosti vzniklých nebo možných následků nepřevažuje kriminální charakter,
d) čin, jehož se žádost týká, je podle názoru dožádaného státu vojenským trestným činem,
e) čin, jehož se žádost týká, spočívá podle názoru dožádaného státu výhradně v porušení předpisů o daních a dávkách, monopolních nebo devizových předpisů nebo předpisů o hospodaření se zbožím nebo o zahraničním obchodě.
(2) Právní pomoc se však poskytuje, týká-li se činů soudně trestných, které spočívají výhradně v porušení předpisů o dovozu, vývozu a průvozu zboží, které se vztahují na cla nebo jiné dovozní nebo vývozní dávky. Právní pomoc se v těchto případech poskytuje nezávisle na tom, zda v dožádaném státě platí celní předpis stejného druhu.
(3) Informace, které se zašlou soudům a prokuraturám dožadujícího státu v rámci poskytnutí právní pomoci v celním trestním řízení, se smějí použít pouze v tomto řízení a v řízení o clu a dalších dávkách, které bezprostředně souvisí s trestním řízením.
Článek 6
(1) Žádost o právní pomoc se podává písemně a musí obsahovat:
a) označení dožadujícího a dožádaného orgánu,
b) označení trestní věci, krátké vylíčení činu s udáním místa a doby jeho spáchání,
c) právní posouzení činu,
d) pokud možno přesné údaje o obviněné osobě, jejím státním občanství a místu jejího bydliště nebo pobytu,
e) jméno a adresu případného obhájce,
f) předmět žádosti, jakož i případné další údaje potřebné pro její vyřízení.
(2) Žádosti o právní pomoc podepisuje příslušný soudce nebo prokurátor a opatří se úřední pečetí dožadujícího orgánu. Žádost není nutno ověřovat.
(3) K žádosti o provedení prohlídky osob nebo místností nebo o zajištění věcí se připojí jedno vyhotovení nebo ověřený opis (kopie) nařízení dožadujícího orgánu.
Článek 7
(1) Při vyřizování žádostí o právní pomoc se použije práva dožádaného státu. Pokud je to slučitelné se zásadami právních předpisů dožádaného státu o řízení, mohou však být na požádání dožadujícího státu použity jeho odlišné předpisy o řízení.
(2) Není-li dožádaný orgán příslušný pro vyřízení žádosti, musí ji postoupit příslušnému orgánu a vyrozumět o tom dožadující orgán.
(3) Jestliže adresa osoby, na kterou se má vztahovat úkon právní pomoci, není udána přesně nebo ukáže-li se nesprávnou, dožádaný orgán podle možnosti zjistí správnou adresu.
(4) Dožádaný orgán vyrozumí dožadující orgán na jeho požádání včas o místě a době vyřízení žádosti o právní pomoc. Toto vyrozumění se uskuteční v bezprostředním styku mezi dožadujícím a dožádaným orgánem.
(5) Osoby zúčastněné na trestním řízení a jejich právní poradci, jakož i zástupci orgánů účastnících se trestního řízení, smějí být, je-li to nutné podle povahy věci pro vyřízení žádosti o právní pomoc, přítomni při provádění úkonů právní pomoci v dožádaném státě. Smějí dát podnět k doplňujícím otázkám. Na tyto osoby se použije obdobně článek 10.
(6) Přítomnost zástupců orgánů dožadujícího státu uvedených v odstavci 5 při úkonech právní pomoci v dožádaném státě vyžaduje v Československé socialistické republice souhlas generálního prokurátora Československé socialistické republiky, nebo ministra spravedlnosti České socialistické republiky nebo ministra spravedlnosti Slovenské socialistické republiky, v Rakouské republice souhlas spolkového ministra spravedlnosti.
(7) Neposkytne-li se právní pomoc zcela nebo zčásti nebo jsou-li překážky vyřízení žádosti, vyrozumí se o tom s uvedením důvodu dožadující orgán.
Článek 8
Doručení se prokazuje buď potvrzením o doručení, které musí být opatřeno datem a podpisem doručující osoby, jakož i podpisem příjemce, nebo potvrzením dožádaného orgánu, z něhož je zřejmo provedení doručení, jeho forma a doba. Je-li doručovaná písemnost zaslána ve dvou vyhotoveních, může se doručení potvrdit na druhém vyhotovení.
Článek 9
(1) Ukáže-li se nutným, aby osoba, která pobývá v jednom ze smluvních států, se osobně dostavila k soudu druhého smluvního státu za účelem výslechu jako obviněný, svědek nebo znalec, doručí této osobě předvolání příslušný orgán dožádaného státu.
(2) V předvolání nesmí být obsažena pohrůžka použití donucovacích prostředků pro případ, že se osoba nedostaví. Neuposlechne-li předvolaná osoba předvolání, nesmějí být nařízena opatření, jež jsou zákonem stanovena jako důsledek nedostavení se.
(3) Je-li předvolán svědek nebo znalec, uvede se v předvolání, do jaké míry má nárok na náhradu nákladů cesty a pobytu, na odškodnění za promeškaný čas a znalec kromě toho na odměnu za výkon. Dožadující stát vyplatí předvolanému svědkovi nebo znalci na jeho požádání zálohu na krytí nákladů cesty a pobytu.
Článek 10
(1) Osoba předvolaná jako obviněný, svědek nebo znalec, která obdržela na území jednoho ze smluvních států předvolání k soudu druhého smluvního státu a tohoto předvolání uposlechla, nesmí být na území tohoto smluvního státu stíhána ani vzata do vazby ani jinak podrobena omezení své osobní svobody za čin spáchaný před vstupem na jeho území nebo z jiného dříve nastalého důvodu.
(2) Stíhání, zatčení nebo jiné omezení osobní svobody předvolané osoby je však přípustné
a) pro čin, který je předmětem předvolání osoby jako obviněného, nebo
b) jestliže předvolaná osoba po oznámení soudu, že její přítomnost již není nutná, pobývá déle než patnáct dnů na území dožadujícího státu, přestože měla možnost toto území opustit, nebo
c) jestliže se po opuštění území dožadujícího státu tam dobrovolně vrátí nebo je vrácena zákonným způsobem.
Článek 11
(1) Je-li svědek, který má být předvolán, v dožádaném státě na základě rozhodnutí soudu nebo prokurátora ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí svobody, předá se, pokud s tím souhlasí, dožadujícímu státu na požádání k výslechu, pokud tomu nebrání naléhavé důvody.
(2) Svědek je v dožadujícím státě dále držen ve vazbě a po výslechu se neprodleně předá zpět dožádanému státu.
Článek 12
Náklady vzniklé vyřizováním dožádání nese, s výjimkou nákladů vzniklých přibráním znalce nebo předáním osoby ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí svobody, dožádaný stát.
Článek 13
(1) Smluvní státy se nejméně jednou za rok informují o všech odsouzeních trestními soudy týkajících se státních občanů druhého smluvního státu a zapsaných do jejich rejstříku trestů. Tyto výpisy z rejstříku trestů si vyměňují generální prokurátor Československé socialistické republiky a spolkový ministr vnitra Rakouské republiky. Stejnou cestou si smluvní státy vzájemně poskytují na dotaz doplňující informace o odsouzení, které je podkladem výpisu z rejstříku trestů.
(2) Smluvní státy si navzájem poskytují podle vnitrostátních zákonných předpisů na žádost výpisy z rejstříku trestů o osobách, proti nimž je v dožadujícím státě zahájeno trestní řízení. Výpisy smějí být použity pouze pro účely tohoto trestního řízení. Dožádaný stát není povinen poskytovat informace o svých státních občanech.
Článek 14
(1) Smluvní stát zašle na žádost druhého smluvního státu spisy, písemnosti nebo jiné předměty, jež mohou sloužit jako důkazní prostředky pro trestní řízení v dožadujícím státě. Písemnosti a jiné předměty se zašlou i tehdy, jestliže v dožádaném státě podléhají zajištění nebo propadnutí.
(2) Spisy nebo písemnosti se zasílají v originále jen v odůvodněných případech. Ve všech ostatních případech se zasílají opisy (kopie), které není třeba vracet.
(3) Dožádaný stát může pozdržet spisy, písemnosti nebo jiné předměty potřebné v tomto státě k trestnímu řízení po dobu jeho trvání.
(4) Práva dožádaného státu nebo třetích osob k zaslaným písemnostem nebo předmětům zůstávají nedotčena. Zaslané spisy, písemnosti nebo předměty se vrátí dožádanému státu co nejdříve, pokud se jejich vrácení nevzdal.
(5) Při zasílání spisů, písemností nebo jiných předmětů podle tohoto článku se nepoužije omezujících předpisů na dovoz a vývoz předmětů a deviz.
Článek 15
Orgány uvedené v článku 2 si vzájemně na žádost poskytují informace o svém trestním právu a právních předpisech o trestním řízení a výkonu trestů.
Článek 16
(1) Dopustil-li se státní občan jednoho smluvního státu na území druhého smluvního státu činu, který je v obou smluvních státech soudně trestný, může stát místa činu požádat druhý smluvní stát, aby převzal stíhání pro tento čin. Příslušné orgány dožádaného státu provedou trestní řízení podle právních předpisů tohoto státu.
(2) Příslušné orgány státu místa činu přezkoumají v jednotlivém případě, zda podání žádosti podle odstavce 1 je žádoucí v zájmu zjištění pravdy, z jiných důvodů důležitých pro trestní řízení, z důvodů týkajících se uložení nebo výkonu trestu nebo v zájmu resocializace obviněného.
(3) Pro posouzení činů soudně trestných spáchaných v dopravě se v dožádaném státě vychází z dopravních předpisů platných na místě činu.
Článek 17
Soudy a prokuratury dožadujícího státu učiní vzhledem k žádosti o převzetí trestního stíhání potřebná opatření, aby dožádanému státu umožnily výkon jeho soudní pravomoci v trestních věcech.
Článek 18
(1) Žádost o převzetí trestního stíhání musí obsahovat vylíčení skutkového stavu, jakož i pokud možno přesné údaje o obviněné osobě, jejím státním občanství a místu jejího bydliště nebo pobytu. K žádosti se připojí:
a) originál nebo ověřený opis (kopie) spisů, jakož i věcné důkazy;
b) ustanovení o skutkové podstatě a trestu, která se použijí na čin podle práva platného na místě činu, a u činů soudně trestných spáchaných v dopravě kromě toho dopravní předpisy rozhodné pro jejich posouzení;
c) prohlášení poškozeného, jež jsou nutná k zahájení trestního řízení.
(2) Při zasílání spisů a věcných důkazů se použije článku 14 odstavců 4 a 5.
(3) Návrh nutný pro zahájení trestního řízení nebo obdobné zmocnění, které bylo dáno v dožadujícím státě, je účinné i v dožádaném státě; žádosti nebo zmocnění, jež jsou nutné pouze podle práva dožádaného státu, mohou být učiněny dodatečně u orgánu tohoto státu příslušného k trestnímu stíhání ve lhůtě dvou měsíců po doručení trestního oznámení.
Článek 19
Soudy a prokuratury dožadujícího státu upustí prozatímně od opatření týkajících se stíhání pro čin, pro který byla podána žádost o převzetí trestního stíhání. S konečnou platností upustí od takových opatření, jestliže obviněná osoba byla v dožádaném státě
1. pravomocně zproštěna obžaloby nebo jestliže řízení proti ní bylo pravomocně zastaveno, protože spáchání činu nebylo prokázáno nebo proto, že čin není soudně trestný;
2. pravomocně odsouzena a trest byl zcela vykonán nebo, pokud trest nebyl vykonán, byl prominut.
Článek 20
Dožádaný stát vyrozumí dožadující stát o provedených opatřeních a o výsledku řízení. Bylo-li v tomto řízení vydáno pravomocné rozhodnutí, zašle se jeho jedno vyhotovení nebo ověřený opis (kopie).
Článek 21
(1) Tato smlouva podléhá ratifikaci. Ratifikační listiny budou vyměněny v Praze.
(2) Smlouva vstoupí v platnost prvního dne třetího měsíce, který následuje po měsíci, ve kterém byly vyměněny ratifikační listiny.
(3) Smlouva zůstává v platnosti na neurčitou dobu, pokud jeden ze smluvních států smlouvu písemně diplomatickou cestou nevypoví; v tomto případě pozbývá smlouva platnosti rok po výpovědi.
Na důkaz toho zmocněnci obou smluvních států tuto smlouvu podepsali a opatřili ji pečetěmi.
Dáno ve Vídni dne 18. listopadu 1982 ve dvou vyhotoveních, každé v jazyce českém a německém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za Československou socialistickou republiku:
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
Za Rakouskou republiku
Dr. Willibald Pahr v. r.