58/2011 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Smlouvy mezi Českou republikou a Austrálií o sociálním zabezpečení

58
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 16. září 2009 byla v Canbeře podepsána Smlouva mezi Českou republikou a Austrálií o sociálním zabezpečení.
Se Smlouvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky ji ratifikoval.
Smlouva vstupuje v platnost na základě svého článku 25 odst. 2 dne 1. července 2011.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.


SMLOUVA MEZI
ČESKOU REPUBLIKOU
A
AUSTRÁLIÍ
O SOCIÁLNÍM ZABEZPEČENÍ
Česká republika a Austrálie (dále jen „smluvní státy“),
přejíce si upevnit stávající přátelské vztahy mezi oběma smluvními státy a
jsouce odhodlány upravit vztahy mezi sebou s ohledem na sociální dávky a pojištění,
se dohodly takto:
ČÁST I
Všeobecná ustanovení
Článek 1
Definice
1. V této smlouvě:
(a) „dávka“ znamená dávku, důchod nebo přídavek, stejně jako jakoukoli dodatečnou částku, zvýšení nebo příplatek vyplácený podle právních předpisů smluvního státu, avšak - pokud jde o Austrálii - nezahrnuje žádnou dávku, platbu nebo nárok podle zákona o penzijním pojištění;
(b) „příslušný úřad“ znamená,
pokud jde o Českou republiku, ministerstvo zodpovědné za právní předpisy uvedené v článku 2 odstavec 1 písmeno (b) a,
pokud jde o Austrálii, tajemníka svazového ministerstva zodpovědného za právní předpisy uvedené v článku 2 odstavec 1 písmeno (a)(i), s výjimkou v části II Smlouvy a v ostatních částech Smlouvy, pokud se dotýkají této části, kde to znamená komisaře pro daně nebo zmocněného zástupce komisaře;
(c) „příslušná instituce“ znamená instituci nebo úřadovnu, která má za úkol provádění platných právních předpisů;
(d) „právní předpisy“ znamenají,
pokud jde o Českou republiku, právní předpisy uvedené v článku 2 odstavci 1 písmeno (b) a,
pokud jde o Austrálii, zákony uvedené v článku 2 odstavci 1 písmeno (a)(i), s výjimkou v části II Smlouvy a v ostatních částech Smlouvy, pokud se dotýkají této části, kde to znamená zákony uvedené v článku 2 odstavci 1 písmeno (a)(ii);
(e) „doba pojištěn“ znamená dobu pojištění, náhradní dobu a dobu za takovou považovanou získanou podle právních předpisů České republiky;
(f) „doba pobytu v Austrálii v produktivním věku“ znamená dobu vymezenou tak právními předpisy Austrálie, ale nezahrnující žádnou dobu považovanou podle článku 11 za dobu, kdy osoba měla bydliště v Austrálii.
2. Nevyplývá-li z kontextu jinak, pak při provádění této smlouvy smluvním státem má výraz nedefinovaný v tomto článku význam, který mu náleží podle právních předpisů tohoto smluvního státu.
Článek 2
Věcný rozsah
1. Tato smlouva se vztahuje na tyto právní předpisy:
(a) pokud jde o Austrálii:
(i) zákony formující právo sociálního zabezpečení v rozsahu, v jakém se toto právo vztahuje na, ovlivňuje, nebo se podle něj poskytuje starobní důchod;
(ii) právo týkající se penzijního pojištění (jež je v době podpisu této smlouvy obsaženo v zákoně o penzijním pojištění (správa) 1992, v zákoně o poplatcích na penzijní pojištění 1992 a v nařízeních o penzijním pojištění (správa);
(b) pokud jde o Českou republiku: zákon o důchodovém pojištění a předpisy související.
2. Nestanoví-li tato smlouva jinak, bez zřetele k ustanovení odstavce 1 nezahrnují právní předpisy uvedené v tomto článku žádné úmluvy ani jiné mezinárodní smlouvy o sociálním zabezpečení, které mohou být sjednány mezi smluvním státem a třetí stranou.
3. S výhradou ustanovení odstavce 4 se tato smlouva vztahuje také na budoucí právní předpisy měnící, doplňující nebo nahrazující právní předpisy uvedené v odstavci 1.
4. Tato smlouva se nevztahuje na budoucí právní předpisy rozšiřující stávající právní předpisy některého smluvního státu o nové kategorie poživatelů dávek nebo o nové dávky, pokud se příslušné úřady smluvních států nedohodnou jinak.
Článek 3
Osobní rozsah
Tato smlouva se vztahuje na každou osobu, která:
(a) má nebo měla bydliště v Austrálii, nebo podléhá nebo podléhala právním předpisům Austrálie, nebo
(b) podléhá nebo podléhala právním předpisům České republiky
a na další osoby, pokud jde o práva, která odvozují od výše uvedené osoby.
Článek 4
Rovnost nakládání
Všem osobám, na které se vztahuje tato smlouva, se od smluvního státu dostane stejného zacházení ve vztahu k právům a povinnostem vyplývajícím z právních předpisů České republiky, z práva sociálního zabezpečení Austrálie v rozsahu, v jakém se toto právo vztahuje na nebo ovlivňuje starobní důchod, nebo z této smlouvy.
Článek 5
Export dávek
1. Nestanoví-li tato smlouva jinak, dávky jednoho smluvního státu splatné podle této smlouvy budou vyplaceny osobám, které mají bydliště nebo se nalézají na území kteréhokoli smluvního státu.
2. Jestliže právní předpisy smluvního státu umožňují vyplácet dávku do třetího státu, pak dávka splatná podle této smlouvy bude rovněž vyplacena do tohoto třetího státu.
ČÁST II
Ustanovení o pojištění
Článek 6
Používání této části
Tato část se použije pouze za předpokladu, pokud by, nebýt této části, zaměstnanec a/nebo zaměstnavatel zaměstnance podléhal, vzhledem k práci zaměstnance nebo odměně vyplacené za práci, právním předpisům obou smluvních států.
Článek 7
Vyloučení dvojího pojištění
1. Není-li v této části stanoveno jinak, pokud zaměstnanec pracuje na území jednoho smluvního státu, zaměstnavatel zaměstnance a zaměstnanec, vzhledem k práci a odměně vyplacené za práci, podléhají pouze právním předpisům tohoto smluvního státu.
2. Zaměstnanec zaměstnaný na území jednoho smluvního státu zaměstnavatelem se sídlem na tomto území, který je vyslán pracovat pro tohoto zaměstnavatele nebo pobočku na území druhého smluvního státu, podléhá právním předpisům výhradně prvního smluvního státu, jako by byl zaměstnanec zaměstnán na jeho území, za předpokladu, že předpokládaná doba vyslání nepřesahuje pět let. Přesáhne-li tato doba 5 let, aplikuje se od této doby odstavec 1. Pro účely tohoto odstavce je pobočkou člen stejné zcela nebo většinově vlastněné skupiny jako zaměstnavatel.
3. Pracuje-li zaměstnanec v zaměstnání zaměstnavatele na lodi nebo v letadle při mezinárodní přepravě, zaměstnavatel zaměstnance a zaměstnanec, vzhledem k práci a odměně vyplacené za takové zaměstnání, podléhají pouze právním předpisům smluvního státu, na jehož území má zaměstnanec bydliště.
Článek 8
Diplomatické a konzulární vztahy a zaměstnání ve státních službách
1. Touto smlouvou není dotčeno provádění ustanovení Vídeňské úmluvy o diplomatických stycích z 18. dubna 1961 ani Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích z 24. dubna 1963.
2. Zaměstnanci vyslaní vládou jednoho smluvního státu dočasně pracovat na území druhého smluvního státu, avšak na které se úmluvy uvedené v odstavci 1 tohoto článku nevztahují, podléhají právním předpisům pouze prvního smluvního státu. Pro účely tohoto odstavce zahrnuje zaměstnání vládou smluvního státu i zaměstnání jejím prostřednictvím a také, pokud jde o Austrálii, politickou složku nebo místní úřad Austrálie.
Článek 9
Výjimky
Na žádost zaměstnance a/nebo zaměstnavatele se mohou příslušné úřady obou smluvních států, nebo jimi pověření zástupci, dohodnout na udělení výjimky z ustanovení této části ve vztahu k určitým osobám nebo kategoriím osob.
ČÁST III
Ustanovení o dávkách
Kapitola 1
Australské dávky
Článek 10
Bydliště nebo přítomnost v České republice nebo ve třetím státě
Pro získání nároku na australskou dávku podle právních předpisů Austrálie nebo této smlouvy bez toho, že by osoba měla bydliště a ke dni, kdy uplatňuje nárok na dávku, se zdržovala v Austrálii, avšak:
(a) má bydliště v Austrálii nebo v České republice nebo ve třetím státě, s nímž má Austrálie sjednánu smlouvu o sociálním zabezpečení, která obsahuje ustanovení o spolupráci při přijímání žádostí o dávky a zahrnuje tento drah dávky; a
(b) zdržuje se v Austrálii nebo v České republice nebo v takovém třetím státě,
bude tato osoba, pokud někdy měla bydliště v Austrálii, považována pro uplatnění nároku za bydlící a zdržující se v Austrálii k tomuto dni.
Článek 11
Sčítání
1. Pokud osoba, na kterou se vztahuje tato smlouva, uplatnila podle této smlouvy nárok na australskou dávku a získala:
(a) dobu bydliště v Austrálii, která je kratší než doba potřebná podle australských právních předpisů pro získání nároku osoby na dávku; a
(b) dobu pobytu v Austrálii v produktivním věku, která je stejná nebo delší než doba stanovená pro takovou osobu v souladu s odstavcem 4; a
(c) dobu pojištění získanou podle právních předpisů České republiky,
pak pouze pro splnění minimální požadované doby stanovené pro takovou dávku právními předpisy Austrálie bude tato doba pojištění získaná podle právních předpisů České republiky považována pro nárok na australskou dávku za dobu, kdy taková osoba měla bydliště v Austrálii.
2. Pro účely odstavce 1, pokud osoba
(a) měla bydliště v Austrálii nepřetržitě po dobu, která je kratší než minimální nepřetržitá doba potřebná podle australských právních předpisů pro získání nároku osoby na dávku; a
(b) získala dobu pojištění podle právních předpisů České republiky ve dvou nebo více různých obdobích, která je stejná nebo delší než celková minimální doba uvedená pod písmenem (a),
bude celková doba pojištění získaná podle právních předpisů České republiky považována za nepřetržitou dobu.
3. Pokud se překrývá doba, kdy osoba měla bydliště v Austrálii, s dobou pojištění získanou podle právních předpisů České republiky, pak pro účely tohoto článku Austrálie přihlédne k překrývající se době pouze jednou jako k době, kdy osoba měla bydliště v Austrálii.
4. Minimální doba pobytu v Austrálii v produktivním věku, ke které se pro účely odstavce 1 přihlíží, je tato:
(a) pro účely australské dávky splatné osobě, která nemá bydliště v Austrálii, je minimální požadovaná doba 12 měsíců, z nichž nejméně šest měsíců musí být nepřetržitých; a
(b) pro účely australské dávky splatné osobě, která má bydliště v Austrálii, minimální doba stanovena není.
Článek 12
Výpočet dávek
1. S výhradou odstavce 2, je-li australská dávka splatná osobě zdržující se mimo Austrálii pouze na základě této smlouvy, dávka se stanoví podle právních předpisů Austrálie.
2. Odstavec 1 se bude používat po dobu 26 týdnů, kdy osoba dočasně přijede do Austrálie.
3. S výhradou odstavce 4, je-li australská dávka splatná pouze na základě této smlouvy osobě v Austrálii, výše dávky se stanoví:
(a) výpočtem příjmu takové osoby podle právních předpisů Austrálie, avšak bez ohledu při tomto výpočtu na jakékoli dávky České republiky, jež má tato osoba nebo partner takové osoby právo obdržet, přichází-li to v úvahu; a
(b) odpočtem částky dávky České republiky, jež má tato osoba právo obdržet, z maximální výše australské dávky; a
(c) přidáním k zbývající dávce získané podle písmene (b) příslušnou výši výpočtu stanovenou v právních předpisech Austrálie, berouce za příjem osoby částku vypočtenou podle písmene (a).
4. Odstavec 3 se bude používat po dobu 26 týdnů, kdy osoba dočasně odjede z Austrálie.
5. Pokud jeden z partnerů má, nebo oba partneři mají nárok na dávku nebo dávky České republiky, každý z nich bude pro účely tohoto článku a právních předpisů Austrálie považován za příjemce jedné poloviny částky buď této dávky, nebo případně úhrnu obou těchto dávek.
6. Pokud náleží, zahrnuje australský starobní důchod vyplácený podle této smlouvy mimo Austrálii dodatečné částky pro nezaopatřené děti. Jiné dodatečné částky nebo příplatky k dávkám se vyplácejí mimo Austrálii pouze po dobu uvedenou v zákoně o sociálním zabezpečení 1991. Odkaz na zákon o sociálním zabezpečení 1991 zahrnuje všechny zákony, které mění, doplňují nebo nahrazují tento zákon.
Kapitola 2
Dávky České republiky
Článek 13
Sčítání
1. Nestanoví-li tato smlouva jinak, pokud osoba nezíská nárok na dávku z důvodu nedostatečné doby pojištění podle právních předpisů České republiky, nárok této osoby na dávku se stanoví součtem těchto dob pojištění s dobami pobytu v Austrálii v produktivním věku za předpokladu, že se tyto doby nepřekrývají.
2. Pro nárok na dávku vezme příslušná instituce České republiky v úvahu také doby pojištění získané podle právních předpisů třetího státu, se kterým je Česká republika vázána dokumentem o sociálním zabezpečení umožňujícím sčítání dob pojištění.
Článek 14
Výpočet dávek
1. Jsou-li podle právních předpisů České republiky splněny podmínky nároku na dávku i bez přihlédnutí k dobám pobytu v Austrálii v produktivním věku, stanoví příslušná instituce České republiky dávku:
(a) výlučně na základě dob pojištění získaných podle jejích právních předpisů a současně
(b) podle pravidel stanovených v odstavci 2 s výjimkou případu, kdy výsledek takového výpočtu je stejný nebo nižší než výsledek výpočtu podle písmene (a).
2. Pokud nárok na dávku podle právních předpisů České republiky může vzniknout pouze s přihlédnutím k dobám pobytu v Austrálii v produktivním věku nebo k dobám pojištění získaným podle právních předpisů třetího státu, pak příslušná instituce České republiky:
(a) stanoví nejprve teoretickou výši dávky, která by náležela v případě, že by všechny doby pojištění byly získány podle právních předpisů České republiky; a
(b) poté – na základě teoretické výše určené podle písmene (a) – stanoví výši dávky určené k výplatě podle poměru délky dob pojištění získaných podle právních předpisů České republiky k celkově sečteným dobám.
Příslušná instituce České republiky – při aplikaci ustanovení písmene (a) tohoto odstavce – vezme za základ pro výpočet dávky v úvahu pouze příjmy dosažené v dobách pojištění získaných podle právních předpisů, které provádí. Tyto příjmy – indexované podle právních předpisů České republiky – budou považovány za dosažené v dobách, ke kterým se přihlíží při stanovení teoretické výše dávky.
3. Oprávněná osoba bude mít od příslušné instituce České republiky nárok na vyšší z dávek vypočtených podle odstavců 1 a 2.
4. Nedosahuje-li doba pojištění získaná podle právních předpisů České republiky dvanácti měsíců a nevznikne-li na jejím základě nárok na dávku, příslušná instituce České republiky dávku nepřizná.
5. Události a skutečnosti mající vliv na nárok, krácení, pozastavení či výši dávky, které nastaly na území Austrálie, budou posuzovány tak, jako by k nim došlo na území České republiky. Avšak příslušný český úřad může omezit použití tohoto ustanovení ve prospěch určitých kategorií osob.
6. Podmínkou nároku na invalidní důchod osoby, která se stala invalidní před dosažením 18 let věku a která nebyla účastna pojištění po potřebnou dobu, je trvalý pobyt na území České republiky. Tato podmínka platí i pro invalidní důchody a důchody pozůstalých, jestliže nárok na ně, nebo na důchody, z nichž se odvozují, může vzniknout pouze s přihlédnutím k ustanovením této smlouvy.
ČÁST IV
Různá a administrativní ustanovení
Článek 15
Spolupráce příslušných úřadů
1. Příslušné úřady smluvních států stanoví pomocí správního ujednání nezbytná opatření pro provádění této smlouvy.
2. Příslušné úřady určí styčná místa, jež budou uvedena ve správním ujednání.
Článek 16
Předkládání dokumentů
1. Žádost, oznámení nebo opravný prostředek týkající se dávek splaných podle této smlouvy nebo jinak, mohou být předloženy na území kteréhokoli smluvního státu.
2. Pro stanovení nároku na dávku se datum, k němuž jsou žádost, oznámení nebo opravný prostředek uvedené v odstavci 1 předloženy příslušné instituci jednoho smluvního státu, považuje za datum předložení takového dokumentu příslušné instituci druhého smluvního státu. Příslušná instituce smluvního státu, které jsou žádost, oznámení nebo opravný prostředek předloženy, je postoupí bez prodlení příslušné instituci druhého smluvního státu.
3. Žádost o dávku od jednoho smluvního státu se považuje za žádost o odpovídající dávku od druhého smluvního státu, pokud žadatel v žádosti uvede, že je nebo byl kryt systémem sociálního zabezpečení tohoto druhého smluvního státu, a za předpokladu, že druhý smluvní stát obdrží takovou žádost do 12 měsíců.
4. Odkaz na opravný prostředek v odstavci 1 je odkazem na opravný prostředek, který je možno podat u správního nebo pro správní účely zřízeného orgánu podle příslušných právních předpisů.
Článek 17
Vynětí z poplatků a ověřování
1. Pokud zákony smluvního státu stanoví, že jakýkoli dokument, který se předkládá příslušnému úřadu nebo příslušné instituci tohoto smluvního státu, je zcela nebo částečně osvobozen od poplatků nebo výloh, včetně konzulárních a správních poplatků, pak se toto osvobození také vztahuje na obdobné dokumenty, které se předkládají příslušnému úřadu nebo příslušné instituci druhého smluvního státu při provádění této smlouvy.
2. Dokumenty a potvrzení předkládané pro účely provádění této smlouvy jsou vyňaty z požadavků na legalizaci diplomatickými nebo konzulárními úřady.
Článek 18
Výplata dávek
1. Pokud smluvní stát zavede zákonné nebo správní omezení pro vývoz měny mimo své území, přijme tento smluvní stát neprodleně opatření k zajištění práv na výplatu a doručování dávek, které mají být vyplaceny podle právních předpisů tohoto smluvního státu nebo podle této smlouvy. Tato opatření mají zpětnou účinnost od doby zavedení těchto omezení.
2. Příslušné instituce smluvních států vyplácejí dávky podle této smlouvy bez jakýchkoli srážek na své administrativní náklady.
Článek 19
Výměna informací a vzájemná spolupráce
1. Příslušné úřady a příslušné instituce odpovědné za provádění této smlouvy, v rozsahu povoleném jejich národními zákony:
(a) vzájemně si sdělují veškeré informace nezbytné pro provádění této smlouvy nebo právních předpisů České republiky nebo práva sociálního zabezpečení Austrálie;
(b) poskytují si vzájemnou pomoc, včetně nezbytných oznámení ohledně přiznání nebo výplaty dávky podle této smlouvy nebo podle právních předpisů, na které se tato smlouva vztahuje tak, jako by prováděly vlastní právní předpisy; a
(c) vzájemně si v nejkratší možné době vyměňují veškeré informace o jimi přijatých opatřeních pro provádění této smlouvy nebo o změnách v jejich příslušných právních předpisech v míře, v jaké se tyto změny dotýkají provádění této smlouvy.
2. Pomoc uvedená v odstavci 1 se poskytuje bezplatně s výhradou ujednání dohodnutých mezi příslušnými úřady a příslušnými institucemi k vyrovnání určitých druhů výdajů, které jsou uvedeny ve správním ujednání podle článku 15.
3. Ustanovení odstavce 1 nebude v žádném případě vykládáno tak, aby ukládalo příslušnému úřadu nebo příslušné instituci smluvního státu povinnost:
(a) provádět administrativní opatření v rozporu se zákony nebo administrativní praxí tohoto nebo druhého smluvního státu; nebo
(b) poskytovat údaje, které nejsou dostupné podle zákonů nebo běžnými administrativními postupy tohoto nebo druhého smluvního státu.
Článek 20
Ochrana osobních údajů
Není-li ve vnitrostátních zákonech smluvního státu stanoveno jinak, informace o osobách, které jsou v souladu s touto smlouvou předávány příslušnému úřadu nebo příslušné instituci tohoto smluvního státu příslušným úřadem nebo příslušnou institucí druhého smluvního státu, jsou důvěrné a použijí se výhradně pro účely provádění této smlouvy a právních předpisů, na které se tato smlouva vztahuje.
Článek 21
Jazyky
1. Při provádění této smlouvy může příslušný úřad a příslušná instituce smluvního státu s ostatními komunikovat v kterémkoli úředním jazyce smluvních států.
2. Příslušný úřad ani příslušná instituce smluvního státu nesmí odmítnout žádost, odvolání nebo jiný dokument pouze z důvodu, že je v jazyce druhého smluvního státu.
Článek 22
Řešení sporů
Veškeré spory týkající se výkladu nebo provádění této smlouvy se řeší jednáním mezi příslušnými úřady.
Článek 23
Přezkoumání Smlouvy
Jestliže smluvní stát požádá druhý o setkání k přezkoumání Smlouvy, sejdou se smluvní státy za tím účelem co nejdříve.
ČÁST V
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 24
Přechodná ustanovení
1. Tato smlouva nezakládá žádný nárok na výplatu dávky za jakoukoli dobu před vstupem této smlouvy v platnost.
2. Při rozhodování o nároku na dávky podle této smlouvy se berou v úvahu také doby, kdy osoba měla bydliště v Austrálii, doby pobytu v Austrálii v produktivním věku a doby pojištění podle právních předpisů České republiky získané před vstupem této smlouvy v platnost.
3. Rozhodnutí týkající se nároku na dávky, která byla učiněna před vstupem této smlouvy v platnost, nemají vliv na práva vzniklá na jejím základě.
4. Dávky přiznané před vstupem Smlouvy v platnost mohou být na žádost nově vyměřeny.
5. Článek 7 odstavec 2 a článek 8 odstavec 2 se provádějí od data vstupu této smlouvy v platnost, třebaže osoba byla vyslána svým zaměstnavatelem před tímto datem. Pro tento účel začíná doba vyslání vstupem této smlouvy v platnost.
Článek 25
Ratifikace a vstup v platnost
1. Tato smlouva podléhá ratifikaci.
2. Tato smlouva vstoupí v platnost prvého dne třetího měsíce následujícího po měsíci, v němž si smluvní státy písemně diplomatickou cestou vzájemně oznámí, že byly splněny všechny nezbytné podmínky pro vstup této smlouvy v platnost.
Článek 26
Platnost, změny a ukončení platnosti Smlouvy
1. Tato smlouva se uzavírá na dobu neurčitou.
2. Tuto smlouvu je v budoucnu možné pozměnit doplňkovými smlouvami, které se od svého vstupu v platnost budou považovat za nedílnou součást této smlouvy.
3. Tato smlouva zůstane v platnosti až do posledního dne dvanáctého měsíce následujícího po měsíci, v němž některý smluvní stát písemně diplomatickou cestou oznámí druhému smluvnímu státu její vypovězení.
4. Bude-li tato smlouva vypovězena, práva nabytá podle ní zůstanou zachována a o žádostech o dávky předložených přede dnem ukončení její platnosti se rozhodne podle této smlouvy.
Na důkaz čehož níže podepsaní, řádně k tomu zmocněni, podepsali tuto smlouvu.
Dáno v Canbeře dne 16. září 2009 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a anglickém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za Českou republiku
PhDr. Juraj Chmiel, CSc., v. r.
mimořádný a zplnomocněný velvyslanec
České republiky v Austrálii
Za Austrálii
Jennifer Louise Macklin v. r.
ministryně pro rodinu, bydlení, veřejné
služby a záležitosti původního
obyvatelstva