83/1950 Sb.
Nařízení, kterým se provádějí některá ustanovení rozpočtového zákona na rok 1950

83.
Vládní nařízení
ze dne 13. června 1950,
kterým se provádějí některá ustanovení rozpočtového zákona na rok 1950.
Vláda republiky Československé nařizuje podle zákona č. 35/1950 Sb., kterým se stanoví státní rozpočet republiky Československé na rok 1950 (rozpočtového zákona):

§ 1.
Použití rozpočetních úvěrů podle účelů.
(1) Výše prostředků určených státním rozpočtem (dále jen „úvěry“ k úhradě výdajů určitého druhu (§ 2 věta první rozpočtového zákona) je, pokud z rozpočtového zákona neplyne jinak (§§ 3, 4, 5, 6, 7, 12 a 18 rozpočtového zákona), hranicí pro uhrazování výdajů. Za úvěry v rozpočtech národních výborů určené na výdaje neinvestiční se považují částky zařazené v nich po úpravě provedené podle § 17 rozpočtového zákona.
(2) Za nutné potřeby podle § 2 věty druhé rozpočtového zákona lze považovati jen takové potřeby, jejichž neodkladného uspokojení vyžaduje plnění závazků založených na zákonu nebo na jiném právním důvodu nebo plnění nezbytných úkolů státu, zejména provádění pětiletého hospodářského plánu a zabezpečení nerušeného chodu státní správy. Nutnost potřeby se především posuzuje s hlediska zájmu celého státu, nikoli jen s hlediska dotčené jeho oblasti nebo dotčeného oboru státní správy.
(3) Úvěrů povolených pro určitý účel se smí použíti, i když jsou splněny podmínky stanovené v § 2 rozpočtového zákona, jen ve výši nezbytně potřebné k dosažení tohoto účelu. To platí také o uvolňování zúčtovatelných záloh, jež mohou býti povolovány jen v mezích příslušných předpisů a ve výši potřebné pro příslušný účel a jichž lze použíti jen do 31. prosince 1950, po případě, jde-li o výdaje uvedené v § 9 větě druhé rozpočtového zákona, do 15. února 1951.
(4) Jsou-li úvěry, z nichž stát prostřednictvím ústředního úřadu podporuje stavební investice a koupě nemovitostí prováděné subjekty stojícími mimo obor státní správy, zařazeny jinde než v kapitole 21 státního rozpočtu, nutno použití těchto úvěrů předem projednati po stránce odborné (technické a technicko-hospodářské) s ministerstvem techniky.
(5) Mají-li národní výbory ve svém rozpočtu zařazeny příspěvky na stavební investice a koupě nemovitostí prováděné subjekty stojícími mimo obor státní správy, mohou takové příspěvky poskytnouti jen po předchozím technickém přezkoušení.
§ 2.
Přesuny úvěrů. — Základní ustanovení.
(1) Má-li býti opatřena přesunem rozpočetních úvěrů (§ 3 rozpočtového zákona) úhrada výdajů, na něž v úvěru příslušné účtové skupiny nebo podskupiny v podrobných rozpočtech jednotlivých kapitol státního rozpočtu (jednotlivých kapitol rozpočtu národního výboru) buď nebylo vůbec pamatováno, nebo na něž se sice pamatovalo, avšak rozpočtená částka na ně nedostačuje, může se tak státi jen v rámci téže kapitoly s výjimkami dále uvedenými.
(2) Při zajišťování úhrady přesunem vyčerpávají úřady a orgány nejprve všechny možnosti v rámci oboru vlastní působnosti. Zároveň přihlížejí k tomu, aby úhrada byla pokud možno zajištěna nejprve v nejnižším rozpočtovém odvětví (pododdílu), a není-li to možné, postupně v rámci příslušného vyššího rozpočtového odvětví (oddílu, části).
§ 3.
Přesuny úvěrů v oboru působnosti národních výborů.
(1) Národní výbory mohou v oboru své působnosti zajišťovati úhradu výdajů podle § 2 odst. 1 přesunem v příslušné kapitole svého rozpočtu
a) v rámci úvěru téže účtové skupiny (podskupiny),
b) vzájemně mezi účtovými skupinami účtové třídy 0, pokud je to nutné k úhradě potřeby na provádění investic zařazených v prováděcím plánu, a to až do výše investičních částek podle prováděcího plánu investic,
c) vzájemně mezi účtovými skupinami 10 až 13,
d) vzájemně mezi účtovými podskupinami 30c a 31b,
e) z účtové podskupiny 30c na účtovou podskupinu 30b, nikoli však naopak,
f) z účtové podskupiny 31b na účtovou podskupinu 31a, nikoli však naopak,
g) z účtové podskupiny 32b na účtovou podskupinu 32a, nikoli však naopak,
h) vzájemně mezi účtovými skupinami 33 až 39 a jejich podskupinami, při čemž přesuny na účtové skupiny 35, 37 a 38 mohou býti prováděny jen, pokud není možno zajistiti potřebnou úhradu přesunem mezi jejich vlastními podskupinami (35b a 35c, 37a a 37b, 38a a 38b),
ch) z účtové skupiny 44 na účtové skupiny 43 a 42, nikoli však naopak,
i) vzájemně mezi účtovými skupinami 42 a 43.
(2) Místní národní výbory, jejichž rozpočetní výdaje jsou děleny pouze na skupiny, mohou ve vlastní působnosti zajišťovati úhradu výdajů též přesunem vzájemně mezi účtovými skupinami 30 a 31.
(3) Jestliže vznikly úspory na příslušných úvěrech tím, že nedošlo k určitým opatřením, na jejichž plnou nebo částečnou úhradu jsou preliminovány příspěvky zájemců, lze těchto úspor použíti způsobem stanoveným v předchozích odstavcích jen se souhlasem dohlédacího národního výboru (úřadu).
(4) Národní výbory jsou povinny dodatečně oznamovati opatření učiněná podle odstavců 1 a 2 — s výjimkou opatření podle odstavce 1 písm. a) — dohlédacímu národnímu výboru, a pokud jde o krajské národní výbory (ústřední národní výbor hlavního města Prahy), věcně příslušnému ústřednímu úřadu, a to ve čtvrtletních lhůtách.
§ 4.
Přesuny úvěrů národních výborů se souhlasem dohlédacího národního výboru (ústředních úřadů) v rámci téže kapitoly.
Nemůže-li národní výbor zajistiti úhradu způsobem uvedeným v § 3 odst. 1 a 2, požádá předem dohlédací národní výbor, a jde-li o krajský národní výbor (ústřední národní výbor hlavního města Prahy), věcně příslušný ústřední úřad o souhlas k přesunu úvěru z jiné účtové skupiny (podskupiny) téže kapitoly svého rozpočtu; v žádosti uvede řádně odůvodněný návrh na provedení přesunu.
§ 5.
Přesuny úvěrů národních výborů se souhlasem dohlédacího národního výboru (ústředních úřadů) mezi kapitolami.
Nemůže-li býti nový nebo vyšší výdaj uhrazen ani způsobem uvedeným v § 4, je třeba, aby národní výbor předem požádal dohlédací národní výbor o souhlas k přesunu z úspor na úvěrech jiných kapitol svého rozpočtu a v žádosti uvedl řádně odůvodněný návrh na provedení přesunu. Krajský národní výbor nebo ústřední národní výbor hlavního města Prahy požádá o souhlas k takovému přesunu ústřední úřad, v jehož kapitole má býti úvěr překročen. Tento ústřední úřad rozhodne o přesunu v dohodě s ústředním úřadem, z jehož kapitoly má býti použito úspor. Nedojde-li k dohodě mezi ústředními úřady, rozhodne o takových případech vláda.
§ 6.
Přesuny úvěrů mezi rozpočty různých národních výborů.
(1) Nemůže-li místní národní výbor nebo okresní národní výbor zajistiti úhradu v rámci svého rozpočtu ani použitím přesunu úvěrů mezi kapitolami, požádá dohlédací národní výbor o jiné opatření úhrady. Dohlédací národní výbor může povoliti překročení úvěru, jestliže opatří úhradu
a) ve svém vlastním rozpočtu nebo
b) použitím úvěrů vázaných v rozpočtu jiného národního výboru svého obvodu na základě opatření ministerstva vnitra učiněného v dohodě s ministerstvem financí, příslušným ústředním úřadem a s nejvyšším účetním kontrolním úřadem podle ustanovení § 18 písm. b) rozpočtového zákona.
(2) Nemůže-li okresní národní výbor zajistiti úhradu pro místní národní výbor ani způsobem uvedeným v odstavci 1, požádá o jiné zajištění úhrady krajský národní výbor.
(3) U jednotných národních výborů jsou přesuny mezi úvěry určenými pro lidovou správu v obci a ostatními úvěry jejich rozpočtů přípustné jen se souhlasem krajského národního výboru.
(4) Nemůže-li krajský národní výbor zajistiti úhradu potřebnou pro okresní národní výbor podle odstavce 1, nebo pro místní národní výbor způsobem obdobným, požádá o toto zajištění věcně příslušný ústřední úřad. Stejným způsobem se postupuje, jde-li o zajištění úhrady pro vlastní výdaje krajského národního výboru nebo ústředního národního výboru hlavního města Prahy. Ústřední úřad může povoliti překročení úvěru, jestliže opatří úhradu v rámci své kapitoly
a) v úsporách úvěrů určených na výdaje společné nebo
b) použitím úvěrů vázaných v rozpočtu jiného krajského národního výboru na základě opatření ministerstva vnitra učiněného v dohodě s ministerstvem financí, příslušným ústředním úřadem a s nejvyšším účetním kontrolním úřadem podle ustanovení § 18 písm. b) rozpočtového zákona.
K povolení přesunu podle odstavce 4 písm. a) si ústřední úřad předem vyžádá souhlas ministerstva financí a nejvyššího účetního kontrolního úřadu. Při tom jest postupovati obdobně podle ustanovení § 7 odst. 2 věty třetí a násl.
§ 7.
Přesuny úvěrů u ostatních orgánů státní správy.
(1) Ostatní úřady, které jsou bezprostředně podřízeny ústředním úřadům (na př. báňská hejtmanství, Státní zeměměřický a kartografický ústav, cejchovní a puncovní ředitelství, Patentní úřad, státní úřady pro válečné poškozence), postupují při přesunovém řízení v rámci úvěrů povolených jim státním rozpočtem obdobně jako krajské národní výbory.
(2) Ústřední úřady provádějí ve svém oboru působnosti v rámci úvěrů povolených jim státním rozpočtem zajišťování úhrady obdobně podle § 3 a dále úvěrové přesuny mezi účtovými podskupinami 30a a 30b. V ostatních případech, jakož i pokud jde o vzájemné přesuny mezi výdaji ústředními, zemí českých a Slovenska příslušné kapitoly státního rozpočtu, je třeba souhlasu ministerstva financí a nejvyššího účetního kontrolního úřadu. Ministerstvo financí zašle v takovém případě spisový materiál se svým stanoviskem nejvyššímu účetnímu kontrolnímu úřadu, který je oprávněn uplatniti do 8 dnů své námitky. Nedojde-li k dohodě o jeho námitkách, rozhodne o nich vláda ve schůzi, jíž se zúčastní předseda nejvyššího účetního kontrolního úřadu. Vláda oznámí své rozhodnutí předsedovi nejvyššího účetního kontrolního úřadu též písemně.
§ 8.
Přesuny úvěrů. — Všeobecná ustanovení.
(1) Řízení přesunové musí býti provedeno dříve, než se založí právní titul, z něhož má výdaj vzniknouti. Při řízení přesunovém jest dbáti ustanovení § 3 odst. 4 a 5 rozpočtového zákona. Má-li býti překročen úvěr v účtové třídě 4 a nemůže-li býti toto překročení uhrazeno úsporami na jiných úvěrech téže třídy, jest k takovému opatření třeba souhlasu vlády. Úspor na úvěrech v účtové třídě 4, určených státním rozpočtem na příspěvky na investice, může býti použito jen k úhradě vyšší potřeby výdajů investičních (účtová třída 0).
(2) Návrhy na přesuny podle §§ 3, 4, 5 a 7 musí obsahovati potvrzení příslušné účtárny, po případě jiného orgánu obstarávajícího službu účetní (dále jen „účtárna“), že lze provésti úhradu navrženým způsobem. Je proto třeba, aby účtárna vedla evidenci všech povolených výdajů a všech zadávek, jimiž se úvěr váže. Proto všichni referenti jsou povinni zasílati účtárně k záznamu nejen spisy, jimiž se dává poukaz k výplatě, nýbrž též spisy, jimiž se rozpočetní úvěry váží, zejména spisy, jimiž se uzavírají objednávky a zadávky.
(3) Částku použitou přesunem jest v úvěru příslušného účtu (podúčtu) — po případě účtové skupiny v rozpočtech místních národních výborů v obcích do 3.000 obyvatel — vázati jako trvalou úsporu.
(4) Data souhlasu dohlédacího národního výboru, ústředního úřadu nebo ministerstva financí jest zaznamenati ve spisech, v účetních knihách a v účetní závěrce.
(5) Ministerstvo financí může v dohodě s nejvyšším účetním kontrolním úřadem a pokud jde o národní výbory též v dohodě s ministerstvem vnitra povoliti v jednotlivých případech, ukáže-li se toho nezbytná potřeba, odchylky od předchozích ustanovení.
§ 9.
Přípustné překročení rozpočetních úvěrů.
K překročení úvěrů podle ustanovení § 4 odst. 1 rozpočtového zákona je třeba souhlasu dohlédacího národního výboru (ústředního úřadu). Překročení úvěrů podle ustanovení § 4 odst. 2 rozpočtového zákona spadá do působnosti příslušného národního výboru, který takové případy oznámí dohlédacímu národnímu výboru (ústřednímu úřadu) způsobem uvedeným v § 3 odst. 4.
§ 10.
Úhrada platů přemístěných zaměstnanců.
Při přemisťování zaměstnanců (§ 6 rozpočtového zákona) zařídí dosavadní služební úřad vázání příslušných rozpočetních úvěrů a oznámí výši částky, kterou vázal, novému služebnímu úřadu. Nový služební úřad může bez dalšího řízení překročiti úvěry určené pro osobní náklady o částku takto vázanou.
§ 11.
Překročení úvěrů kapitol.
Předchozího souhlasu vlády podle § 7 rozpočtového zákona k výdajům, které nemohou býti uhrazeny některým ze způsobů uvedených v §§ 3, 4, 5 a 6 rozpočtového zákona, není třeba — kromě případů, kdy jde o výdaje plynoucí ze zákona — také v těchto případech:
1. jde-li o překročení, které vyplývá z vyšší potřeby na investice v důsledku plnění nebo změny prováděcích plánů,
2. jde-li o nový výdaj nebo zvýšení výdaje v důsledku změny působnosti. V takovém případě může ministerstvo financí v dohodě s nejvyšším účetním kontrolním úřadem a s příslušnými ústředními úřady uděliti souhlas pod podmínkou, že zařazení nového výdaje nebo překročení výdajů bude kryto trvalou úsporou stejné částky v kapitole, kde rozpočtově bylo na tento úkol původně pamatováno,
3. jde-li o nepředvídatelné výdaje, jejichž uskutečnění musí býti provedeno ihned, ježto je u nich nebezpečí v prodlení. Takové opatření může učiniti příslušný ústřední úřad v dohodě s ministerstvem financí a nejvyšším účetním kontrolním úřadem; dodatečně si pak vyžádá souhlas vlády.
§ 12.
Zatěžování státních rozpočtů příštích let.
(1) Za opatření, která časově přesahují schválený rozpočet a svými důsledky zatěžují státní rozpočty příštích let, se považují, pokud nejde o opatření podle zákonného předpisu, zejména zřizování fondů, zřizování nových honorovaných docentur a lektorátů na vysokých školách, rozšiřování úřadů a orgánů veřejné správy, zřizování, po případě rozšiřování jiných zařízení, uzavírání nových nájemních smluv, vydávání nových periodických tiskovin a dlouhodobé objednávky, pokud by takovými opatřeními byl způsoben nový nebo zvýšený náklad pro státní pokladnu.
(2) Takováto opatření může provésti v oboru vlastní působnosti nebo k nim dáti souhlas ústřední úřad, a to v jednotlivém případě do výše 250.000 Kčs ročně a v úhrnu všech případů do výše 4,000.000 Kčs ročně. V ostatních případech je třeba souhlasu ministerstva financí.
(3) Ustanovení odstavců 1 a 2 se nevztahují na hospodaření národních výborů; pro ně platí ustanovení zvláštní.
§ 13.
Časová použitelnost úvěrů.
(1) Za použití povolených úvěrů podle § 9 věty prvé rozpočtového zákona se pokládá poukaz peněz platebním poukazem vydaným do 31. prosince 1950 a dodaným účtárně k předpisu prokazatelně nejdéle do 5. ledna 1951, u zastupitelských úřadů nejpozději do 31. ledna 1951. Jde-li o použití úvěrů podle § 9 věty druhé rozpočtového zákona, musí býti poukaz vydán nejpozději do 15. února 1951 a účtárně dodán do 20. února 1951, u zastupitelských úřadů nejpozději do 20. března 1951.
(2) Platební poukazy vydané v roce 1950, po případě do 15. února 1951, dodané však do účtárny po uplynutí příslušné lhůty uvedené v odstavci 1, jest vrátiti jako neplatné.
(3) Částky potřebné na placení závazků splatných v roce 1950 jest poukazovati, pokud rozpočtový zákon nestanoví jinak (§ 9 věta druhá), ještě v tomto roce. Úhrada výdajů, které mají zatěžovati úvěr státního rozpočtu na rok 1950, nesmí býti odsunuta k tíži úvěrů příštích let.
(4) Poukazovati peníze k úhradě závazků, jež vzniknou po 31. prosinci 1950, nebo tvořiti jakýmkoli jiným způsobem reservy z úspor na úvěrech, není přípustno.
§ 14.
Závěrečná ustanovení.
(1) Orgán hospodařící úvěrem a orgán poukazující jest odpověden podle příslušných předpisů za to, že bylo dbáno ustanovení rozpočtového zákona a tohoto nařízení.
(2) Návrhy na výdaje podle volné úvahy musí býti předloženy úspornému referentu, aby posoudil jejich účelnost a přiměřenost.
(3) K hospodaření investičními úvěry je třeba předložiti potvrzení, že akce je zařazena do prováděcího plánu.
(4) Účtárna přezkouší správnost údajů ve všech spisech, kterými se uskutečňují státní výdaje nebo příjmy. Jsou-li údaje správné a odpovídá-li poukaz zákonu a tomuto nařízení, provede se výplata (zaúčtuje se příjem).
(5) Má-li účtárna námitky proti platebnímu poukazu (příkazu ke zúčtování příjmů), uvede ve spise, proč jej nelze provésti a vrátí spis bez provedení poukazujícímu orgánu.
(6) Nesouhlasí-li poukazující orgán s názorem účtárny, předloží věc k rozhodnutí přednostovi úřadu — u ministerstva ministrovi, u národního výboru pak jeho předsedovi prostřednictvím příslušného referenta. Písemné rozhodnutí přednosty úřadu (předsedy národního výboru) je konečné. Jestliže toto rozhodnutí nařídí provedení poukazu, s nímž účtárna nesouhlasí, zařídí účtárna výplatu (příjem) a poznamená u příslušného účetního zápisu a v účetní závěrce stručné odůvodnění s uvedením čísla spisu, kterým byl poukaz proti jejím námitkám znovu nařízen. Poukazující úřad (národní výbor) oznámí však takové případy ministerstvu financí, nejvyššímu účetnímu kontrolnímu úřadu a — pokud nejde o ústřední úřad — také resortnímu ministerstvu.
§ 15.
Účinnost vládního nařízení.
Toto nařízení nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1950; provede je ministr financí v dohodě se zúčastněnými členy vlády.

Široký v. r.
Kabeš v. r.