191/1931 Sb.
Protokol o doložkách o rozsudím, Ženeva, 24. září 1923.

191.
Protokol o doložkách o rozsudím,
Ženeva, 24. září 1923.
JMÉNEM REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ.
JMÉNEM REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ,
BELGIE, LITEVSKA, ŘECKA, VELKÉ BRITANIE A SEVERNÍHO IRSKA,
BRASILIE, URUGUAYE, FRANCIE, PANAMY, ITALIE, MONAKA, NĚMECKA,
RUMUNSKA, JAPONSKA, ŠPANĚLSKA, NIZOZEMÍ, FINSKA, DÁNSKA,
NORSKA, ŠVÝCARSKA, LOTYŠSKA, SALVADORU, CHILE, PARAGUAYE,
RAKOUSKA, SIAMU, POLSKA, NOVÉHO ZÉLANDU, SVOBODNÉHO MĚSTA
GDAŇSKA, NICARAGUY, ESTONSKA, ŠVÉDSKA, LUCEMBURSKA, PERU,
PORTUGALSKA A BOLIVIE
BYL SJEDNÁN TENTO ZÁPIS:


(Překlad.)
Protokol o doložkách o rozsudím,
ŽENEVA, 24. ZÁŘÍ 1923.
Podepsaní, byvše řádně zmocněni, prohlašují, že přijímají jménem států, jež zastupují, tato ustanovení:
1. Každý ze smluvních států uznává platnost úmluvy o rozsudím a doložky rozhodčí mezi stranami podrobenými příslušné pravomoci různých smluvních států, podle které se strany zavazují při některé smlouvě ve věci obchodní nebo v jakékoliv jiné věci, jež může býti vyřízena rozhodčím řízením na základě kompromisu, že veškeré, nebo některé spory, které by mohly vzejíti z řečené smlouvy, předloží rozhodčímu řízení, i když toto rozhodčí řízení má se konati v jiném státě než tam, jehož pravomoci je podrobena každá ze stran zúčastněných na smlouvě.
Každý smluvní stát si vyhrazuje volnost omeziti shora uvedený závazek na smlouvy, které jsou podle jeho práva pokládány za smlouvy obchodní. Smluvní stát, který použije této možnosti, uvědomí o tom Generálního sekretáře Společnosti Národů, aby to oznámil ostatním smluvním státům.
2. Rozhodčí řízení, počítaje v to i ustavení rozhodčího soudu, je upraveno vůlí stran a zákony státu, na jehož území se rozhodčí řízení koná.
Smluvní státy se zavazují, že v souhlase s předpisy, jež upravují podle jejich zákonodárství rozhodčí řízení na základě kompromisu, usnadní procesní úkony, které mají býti provedeny na jejich území.
3. Každý smluvní stát se zavazuje, že zabezpečí svými úřady a podle svých zákonných předpisů výkon výroků rozhodčích vynesených podle předchozích článků na jeho území.
4. Soudy smluvních států, na něž byl vznesen spor, jenž se týká smlouvy, sjednané mezi osobami uvedenými v článku 1. a obsahující úmluvu o rozsudím nebo rozhodčí doložku, která jest platnou podle řečeného článku a které lze se dovolati, odkáží zúčastněné osoby na návrh jedné z nich na rozhodčí výrok.
Toto odkázání nebrání příslušnosti soudů v tom případě, kdy ať z jakéhokoli důvodu staly se úmluva o rozsudím, doložka rozhodčí nebo rozhodčí řízení neplatnými nebo neúčinnými.
5. Tento Protokol bude vyložen k podpisu všem státům a bude ratifikován. Ratifikační listiny budou uloženy co možno nejdříve u Generálního sekretáře Společnosti Národů, který oznámí jejich složení všem státům, které jej podepsaly.
6. Protokol stane se účinným, jakmile budou složeny dvě ratifikační listiny. Později nabude účinnosti pro každý smluvní stát za měsíc poté, kdy Generální sekretář Společnosti Národů podá zprávu o složení jeho ratifikační listiny.
7. Tento Protokol může být vypověděn kterýmkoli smluvním státem výpovědí, učiněnou předem. Výpověď se stane oznámením, řízeným na Generálního sekretáře Společnosti Národů, který bez průtahu zašle všem ostatním státům, které jej podepsaly, vyhotovení tohoto oznámení, při čemž uvede, kdy jej obdržel. Výpověď nabude účinnosti za rok poté, kdy byla podána Generálnímu sekretáři a bude platnou jen ohledně státu, který ji podal.
8. Smluvní státy mohou prohlásiti, že jejich přijetí tohoto Protokolu se nevztahuje na souhrn nebo část těchto území: osad, držav nebo území zámořských, protektorátů nebo území, kdež vykonávají mandát.
Tyto státy mohou dodatečně přistoupiti k Protokolu zvlášť za některé takovýmto způsobem vyloučené území. O přistoupení k Protokolu bude co možná nejdříve uvědoměn Generální sekretář Společnosti Národů, který to oznámí všem podepsavším státům; přistoupení nabude účinnosti za měsíc poté, kdy bylo oznámeno Generálním sekretářem všem podepsavším státům.
Smluvní státy mohou také vypověděti Protokol zvláště za některé ze shora uvedených území. Článek 7. platí i pro takovou výpověď.
Ověřený opis tohoto Protokolu bude zaslán Generálním sekretářem všem smluvním státům.
Dáno v Ženevě, dne dvacátého čtvrtého září roku tisícího devítistého dvacátého třetího v jediném exempláři, jehož anglický a francouzský text jsou stejně rozhodujícími a který zůstane uložen v archivu Společnosti Národů.
Podle druhého odstavce článku 1. Belgie si vyhrazuje volnost omeziti závazek zmíněný v prvním odstavci článku 1. na smlouvy, které se pokládají za obchodní podle jejího národního práva.
PAUL HYMANS
první delegát Belgie.
V. SIDZIKAUSKAS
první delegát Litvy.
A. MICHALAKOPOULOS
delegát Řecka
(s výhradou čl. 1.).
ROBERT CECIL
první delegát Britské říše.
Prohlašuji, že můj podpis se vztahuje jen na Velkou Britanii a Severní Irsko a proto nevztahuje se na žádnou z kolonií, zámořských držav nebo protektorátů pod svrchovaností nebo autoritou Jeho Britského Veličenstva nebo na žádné území, na němž vláda Jeho Veličenstva vykonává mandát.
AFRANIO DE MELLO FRANCO
delegát Brasilie.
JUAN J. AMEZAGA
B. FERNANDEZ Y MEDINA
(Uruguay).
Ve smyslu odstavce 2 článku 1. této Úmluvy francouzská vláda si vyhrazuje volnost omeziti závazek zmíněný v tomto článku na smlouvy, které se jejím národním právem prohlašují za obchodní.
Podle článku 8. této Úmluvy francouzská vláda prohlašuje, že její přijetí tohoto Protokolu nevztahuje se na kolonie, državy nebo zámořská území, jakož i na protektoráty nebo území, na kterých Francie vykonává mandát.
G. HANOTAUX.
R. A. AMADOR
(delegát Panamy).
GARBASSO
(za Italii).
Knížectví Monacké si vyhrazuje volnost omeziti svůj závazek na smlouvy, které se prohlašují jeho národním právem za obchodní.
Za knížectví Monacké
29. III. 24.
R. ELLÈS-PRIVAT.
GOTTFRIED ASCHMANN
(za Německo).
Jménem královské vlády rumunské podpisuji tuto Úmluvu s výhradou, že královská vláda bude moci za každých okolností omeziti závazek zmíněný ve čl. 1. odstavec II na smlouvy, které se prohlašují za obchodní jejím národním právem.
N. P. COMNÈNE
(za Rumunsko).
Podle článku 8. tohoto Protokolu japonská vláda prohlašuje, že její přijetí tohoto Protokolu se nevztahuje na tato území: — Chosen, Taiwan, Karafuto, najaté území kvantunské, území, na nichž Japonsko vykonává mandát.
K. ISHII
za Japonsko.
Podle druhého odstavce článku prvního tohoto Protokolu, vláda Jeho Veličenstva Krále španělského si vyhrazuje volnost omeziti závazek zmíněný v tomto článku na smlouvy, které by byly pokládány za obchodní jejím národním právem.
Ve smyslu článku osmého Protokolu, vláda Jeho Veličenstva Krále španělského prohlašuje, že její přijetí tohoto Protokolu nevztahuje se na španělské državy v Africe, ani na území španělského protektorátu v Maroku.
30. srpna 1924.
J. QUIÑONES DE LEÓN
Vláda nizozemská vyhrazuje si volnost omeziti závazek zmíněný v prvním odstavci článku prvního na smlouvy, které se pokládají za obchodní podle práva nizozemského.
Kromě toho prohlašuje, že podle jejího názoru zásadní uznání platnosti doložky o rozsudím nedotýká se nikterak omezujících ustanovení, která zná nyní nizozemské zákonodárství, ani práva zařaditi do něho nová omezení v budoucnosti.
Nizozemsko. Za království evropské.
W. DOUDE VAN TROOSTWIJK.
HEIKKI RENVALL.
Za Finsko.
Při podpisu Protokolu o doložce o rozsudím, vyloženého v Ženevě dne 24. září 1923, já, podepsaný zástupce dánské vlády u sekretariátu Společnosti Národů, prohlašuji k článku 3. toto: Podle dánského práva rozhodčí výroky vydané rozhodčím soudem nejsou okamžitě vykonatelny, nýbrž jest nutno obrátiti se k dosažení jejich vykonatelnosti v každém případě na řádné soudy. Při řízení před těmito soudy, rozhodčí výrok bude však přijat všeobecně bez dalších zkoumání za základ pro definitivní rozsudek o věci. — S výhradou ratifikace. —
Ženeva, 30. května 1924.
Za Dánsko:
A. OLDENBURG.
Za Norsko
5. srpna 1924
CHR. L. LANGE.
Za Spolkový stát švýcarský
10. září 1924
MOTTA.
Ve smyslu odstavce 2 článku 1. tohoto Protokolu, vláda lotyšská si vyhrazuje volnost omeziti závazek zmíněný v tomto článku na smlouvy, které se jejím národním právem prohlašují za obchodní.
Za Lotyšsko
12. září 1924.
L. SEJA.
J. GUSTAVO GUERRERO
Za Salvador
13. září 1924.
Za Chili
16. září 1924.
ARMANDO QUEZADA A.
E. VILLEGAS.
Nizozemsko. Za tři zámořská území, Holandskou Indii, Surinam a Curaçao.
Vláda nizozemská vyhrazuje si volnost omeziti závazek zmíněný v prvním odstavci článku prvního na smlouvy, které jsou pokládány za obchodní podle nizozemského práva. Kromě toho prohlašuje, že podle jejího názoru „zásadní uznání platnosti doložky o rozsudím nedotýká se nikterak omezujících ustanovení, která jsou nyní obsažena v zákonech těchto území, ani práva zařaditi do nich jiná omezení v budoucnosti“.
W. DOUDE VAN TROOSTWIJK
20. září 1924.
Za Paraguay
Ženeva 29. září 1924
R. V. CABALLERO
Za Rakousko
Ženeva 24. listopadu 1924
E. PFLÜGL.
Siamská vláda podpisuje tento Protokol s výhradou, že tím nepřejímá závazku, že provede ustanovení této úmluvy, která by porušovala ustanovení platných neb budoucích smluv, které vyjímají cizince ze siamské jurisdikce.
PHYA SANPAKITCH PREECHA
19. května 1925.
Jménem vlády republiky Polské podepisuji tento Protokol s výhradou, že podle odstavce 2. článku prvního závazek zmíněný v tomto článku vztahuje se jen na smlouvy, které jsou prohlášeny za obchodní polským národním právem.
Ženeva, 22. září 1925.
GAETAN D. MORAWSKI.
Za Nový Zéland
Ženeva, 11. března 1926.
J. ALLEN.
Za Svobodné město Gdaňsk
Ženeva, 5. srpna 1927.
F. SOKAL.
Za Nicaraguu
12. května 1928
T. F. MEDINA.
Estonsko omezuje podle druhého odstavce článku 1. závazek zmíněný v prvním odstavci tohoto článku na smlouvy, které jsou pokládány jeho národním právem za obchodní.
Ženeva, 2. července 1928.
A. SCHMIDT.
K. I. WESTMAN
Za Švédsko
27. června 1929.
Velkovévodství Lucemburské si vyhrazuje podle druhého odstavce článku 1. volnost omeziti závazek zmíněný v prvním odstavci článku 1. na smlouvy, které se pokládají za obchodní podle jeho národního práva.
Za Lucembursko
BECH
Ženeva, 14. 9. 29.
Podepisuje tento Protokol, prohlašuji, že se Československá republika bude pokládati za vázánu jen vůči státům, které ratifikovaly Úmluvu z 26. září 1927 o vykonatelnosti cizích rozhodčích výroků, a nechce se tímto podpisem dotknouti dvoustranných smluv, které uzavřela a které upravují otázky dotčené Protokolem v rozsahu převyšujícím jeho ustanovení.
ZD. FIERLINGER
Ženeva, 25. září 1929.
Ženeva, 15. května 1930
M. H. CORNEJO
Peru.
1. Podle druhého odstavce článku 1. portugalská vláda si vyhrazuje volnost omeziti závazek zmíněný v prvním odstavci článku 1. na smlouvy, které se pokládají za obchodní podle jejího národního práva.
2. Ve smyslu prvního odstavce článku 8. portugalská vláda prohlašuje, že přijetí tohoto Protokolu se nevztahuje na její kolonie.
Ženeva, 4. září 1930.
A. M. FERRAZ DE ANDRADE.
Za Bolivii
A. COSTA DU RELS.
A. CORTADELLAS.
Ženeva, 30. 9. 1930.
PROZKOUMAVŠE TENTO ZÁPIS SCHVALUJEME A POTVRZUJEME JEJ.
TOMU NA SVĚDOMÍ JSME TENTO LIST PODEPSALI A K NĚMU PEČEŤ REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ PŘITISKNOUTI DALI.
V BYSTŘIČCE DNE 31. SRPNA LÉTA TISÍCÍHO DEVÍTISTÉHO TŘICÁTÉHO PRVÉHO.
L. S.
PRESIDENT REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ:
T. G. MASARYK v. r.
MINISTR ZAHRANIČNÍCH VĚCÍ:
Dr. EDVARD BENEŠ v. r.
Vyhlašuje se s tím, že ratifikační listina republiky Československé byla uložena v sekretariátě Společnosti Národů dne 18. srpna 1931 a že notifikace podle článku 6. byla provedena dne 7. října 1931, takže Protokol nabyl mezinárodní působnosti pro republiku Československou dnem 7. listopadu 1931.
Tímto Protokolem jsou vázány: Albanie, Belgie, Britská říše, pokud jde o Velkou Britanii a Severní Irsko, a za Severní a Jižní Rhodesii, Nový Foundland, Britskou Guyanu, Britský Honduras, Jamaiku (včetně souostroví Turks, Caicos a Cayman), ostrovy Závětrné, Grenadu, Sv. Lucii, Sv. Vincent, Gambii, Zlaté Pobřeží (včetně území Ashanti, území severních a Toga), Kenyi, Zanzibar, Ceylon, Mauritius, Maltu, ostrovy Falklandské, Tanganyiku, Sv. Helenu, Ugandu, Bahamy a jménem Palestýny a Iraku, Dánsko, Estonsko, Finsko, Francie, Italie, Japonsko, též za Chosen (Koreu), Taiwan (Formosu), Karafuto (jap. část Sachalinu), najaté území kvantunské a japonská území mandátní, Lucembursko, Monako, Německo, Nizozemsko (též za Nizozemskou Indii, Surinam a Curaçao), Norsko, Polsko, Portugalsko, Rakousko, Rumunsko, Řecko, Siam, Španělsko, Švédsko, Švýcarsko a Nový Zéland.

Dr. Beneš v. r.