167/2002 Sb.
Vyhláška Ministerstva dopravy a spojů, kterou se provádí zákon č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů, ve znění zákona č. 478/2001 Sb.

167
VYHLÁŠKA
Ministerstva dopravy a spojů
ze dne 19. dubna 2002,
kterou se provádí zákon č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů, ve znění zákona č. 478/2001 Sb.
Ministerstvo dopravy a spojů (dále jen „ministerstvo“) stanoví podle § 62 zákona č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů, ve znění zákona č. 478/2001 Sb., (dále jen „zákon“):

ČÁST PRVNÍ
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
§ 1
Předmět úpravy
Tato vyhláška zapracovává příslušné předpisy Evropské unie1) a upravuje
a) způsob označení výcvikového vozidla podle druhů výcvikových vozidel, způsob označení osádky výcvikového motocyklu a materiál, ze kterého musí být označení vyrobeno,
b) vzor žádosti o přijetí k výuce a výcviku,
c) obsah a rozsah jednotlivých druhů výuky a výcviku k získání odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel (dále jen „získání řidičského oprávnění“),
d) učební osnovu základního školení, způsob provádění a organizování zkoušky pro učitele výuky a výcviku k získání řidičského oprávnění (dále jen „výuka a výcvik“),
e) vzor profesního osvědčení učitele výuky a výcviku (dále jen „profesní osvědčení“),
f) způsob vedení evidence výuky a výcviku a vedení záznamů v průkazu žadatele o řidičské oprávnění,
g) učební osnovu základního školení, způsob provádění a organizování zkoušky pro zkušební komisaře a vzor průkazu zkušebního komisaře,
h) učební osnovu zdokonalovacího školení zkušebních komisařů, rozsah přezkoušení a způsob jeho organizování,
i) počet otázek v testu z předpisů o provozu na pozemních komunikacích a zdravotnické přípravy, jejich bodové hodnocení, složení testu z předpisů o provozu na pozemních komunikacích a zdravotnické přípravy podle bodového hodnocení a minimální počet bodů nutných k získání řidičského oprávnění pro příslušnou skupinu vozidel,
j) rozsah požadovaných znalostí pro zkoušku z ovládání a údržby vozidla,
k) výčet jednotlivých znalostí, dovedností a chování a podrobnosti o požadavcích na zkoušku z praktické jízdy,
l) náležitosti potvrzení pro doložení údajů pro pokračování výuky a výcviku (dále jen „potvrzení autoškoly o částečném absolvování výuky a výcviku“).
ČÁST DRUHÁ
VÝUKA A VÝCVIK
HLAVA I
§ 2
Označení výcvikového vozidla, označení osádky motocyklu a materiál označení
(K § 11 odst. 2 zákona)
(1) Výcvikový osobní automobil se označuje svítilnou schváleného typu a provedení,1a) která má na přední a zadní straně nápis „AUTOŠKOLA“ a na levé a pravé straně písmeno „L“. Jednotlivá písmena v nápisu „AUTOŠKOLA“ jsou mimo písmene „L“ modré barvy na bílém podkladu. Písmeno „L“ v nápisu „AUTOŠKOLA“ je bílé barvy na modrém podkladu. Písmena „L“ na levé a pravé straně svítilny jsou rovněž bílé barvy na modrém podkladu. Výška písmen je nejméně 70 mm a šířka čáry písma nejméně 12 mm. Označení se umísťuje na střechu výcvikového osobního automobilu.
(2) Výcvikový nákladní automobil a výcvikové vozidlo hromadné přepravy osob se označuje tabulí ve tvaru čtverce o straně nejméně 300 mm, na které je umístěno písmeno „L“ o výšce nejméně 250 mm a šířce čáry písma nejméně 30 mm. Plocha tabule je modré barvy, písmeno „L“ je barvy bílé. Označení se umísťuje na přední, zadní a obou bočních stranách výcvikového vozidla.
(3) Výcvikový traktor se označuje krychlí o straně nejméně 250 mm, na které je na všech svislých stranách umístěno písmeno „L“ o výšce nejméně 200 mm a šířce čáry písma nejméně 30 mm. Plocha stran krychle je modré barvy, písmeno „L“ je v barvě bílé. Označení se umísťuje na střechu výcvikového traktoru.
(4) Výcvikové přípojné vozidlo se označuje tabulí podle odstavce 2, která se umísťuje na obou bočních stranách a na zadní straně přípojného vozidla.
(5) Vozidlo, na němž se provádí výcvik tělesně postižených osob a které je konstrukčně přizpůsobeno jejich tělesnému stavu, anebo motorové tříkolové nebo čtyřkolové vozidlo, jehož konstrukční rychlost je nejméně 60 km/h-1, přičemž provozní hmotnost nesmí převyšovat 550 kg, se označuje buď způsobem uvedeným v odstavci 1 nebo se označuje tabulí uvedenou v odstavci 2, přičemž označení uvedené v tomto odstavci se umísťuje na karoserii vozidla vpředu na levé straně a rovněž vzadu uprostřed vozidla nebo na jeho levé straně.
(6) Osádka výcvikového motocyklu se označuje čtvercem o straně nejméně 250 mm, ve kterém je umístěno písmeno „L“ o výšce nejméně 200 mm a šířce čáry písma nejméně 30 mm. Plocha čtverce je modré barvy, písmeno „L“ je barvy bílé. Označení se umísťuje žadateli o řidičské oprávnění na prsou a učiteli výcviku na zádech nebo žadateli o řidičské oprávnění na zádech, pokud jede bez učitele, případně i na prsou. Označení výcvikového motocyklu může být doplněno čtvercem o straně nejméně 125 mm, ve kterém je umístěno písmeno „L“ o výšce nejméně 100 mm a šířce čáry písma nejméně 15 mm. Plocha čtverce je modré barvy, písmeno „L“ je barvy bílé.
(7) Písmena a plocha označení vozidel podle odstavců 1 až 6 se vyrábějí z retroreflexního materiálu nejméně třídy 1 podle příslušné ČSN.2)
HLAVA II
ŽÁDOST O PŘIJETÍ K VÝUCE A VÝCVIKU, OBSAH A ROZSAH VÝUKY A VÝCVIKU
§ 3
Žádost o přijetí k výuce a výcviku
(K § 13 odst. 6 zákona)
(1) Žádost o přijetí k výuce a výcviku je dvoustranný tiskopis formátu A4. Vzor žádosti je uveden v příloze č. 1.
(2) První stranu žádosti o přijetí k výuce a výcviku, kromě údaje o rodném čísle, vyplňuje žadatel o řidičské oprávnění a osoba potvrzující splnění podmínek přijetí k výuce a výcviku6) před přijetím do výuky a výcviku a provozovatel autoškoly po přijetí žadatele o řidičské oprávnění do výuky a výcviku. Údaj o rodném čísle vyplňuje žadatel o řidičské oprávnění až v době podání žádosti o udělení řidičského oprávnění podle zvláštního právního předpisu.2a) Druhou stranu žádosti o přijetí k výuce a výcviku vyplňuje zkušební komisař při zkoušce z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel.
(K § 20 odst. 5 zákona)
§ 4
Obsah a rozsah výuky k získání řidičského oprávnění
(1) Výuka předpisů o provozu na pozemních komunikacích obsahuje tyto tematické celky:
a) předpisy o provozu na pozemních komunikacích,3)
b) řešení dopravních situací,
c) předpisy související s provozem na pozemních komunikacích4) v rozsahu nezbytném pro skupinu vozidel, k jejichž řízení opravňuje příslušné řidičské oprávnění,
d) předpisy o řidičských oprávněních a řidičských průkazech,3)
e) doklady potřebné při provozu vozidla podle skupiny vozidel, k jejichž řízení opravňuje příslušné řidičské oprávnění,3)
f) občanskoprávní a trestněprávní odpovědnost řidiče, rozsah a podmínky pojištění odpovědnosti za škody způsobené provozem motorových vozidel podle zvláštního právního předpisu.3a)
(2) Výuka o ovládání a údržbě vozidla obsahuje
a) všeobecný popis a sestavu vozidla příslušné kategorie,
b) popis základních soustav vozidla, jejich charakteristiku, účel, činnost a základní údržbu, zásady jejich správného používání,
c) ovládací ústrojí vozidla, ovladačů a sdělovačů, jejich umístění a označení,
d) základní provozní údaje vozidla,
e) zásady preventivní údržby vozidla a její význam pro bezpečnost a hospodárnost provozu a ochranu životního prostředí,
f) postup při provádění základní údržby a jednoduchých oprav vozidla,
g) nejrozšířenější závady a poruchy vyskytující se na vozidle a základní postupy při jejich zjišťování,
h) v případě, že se jedná o výuku u osoby tělesně postižené, která bude řídit vozidlo konstrukčně přizpůsobené jejímu zdravotnímu stavu, provádí se výuka o ovládání a údržbě vozidla o vozidlu konstrukčně přizpůsobeném zdravotnímu stavu tělesně postižené osoby v rozsahu uvedeném pod písmeny a) až g).
(3) Výuka teorie řízení a zásad bezpečné jízdy obsahuje tyto tematické celky:
a) činitelé ovlivňující bezpečnost provozu na pozemních komunikacích,
b) vliv alkoholu, drog, léčiv, stavu mysli a únavy na chování řidiče,
c) právní úpravy doby jízdy a doby odpočinku,
d) problematika vzájemných vztahů jednotlivých účastníků provozu na pozemních komunikacích (dopravní etika),
e) specifická rizika plynoucí z nedostatku zkušeností ostatních účastníků provozu na pozemních komunikacích a nejzranitelnějších kategorií uživatelů pozemních komunikací, jako jsou děti, chodci, cyklisté a osoby těžce zdravotně postižené, a specifická rizika plynoucí z reakcí tělesně postižených řidičů, kteří řídí vozidla konstrukčně přizpůsobená jejich postižení,
f) vliv technického stavu vozidla na bezpečnost jízdy,
g) pravidla týkající se používání vozidel s ohledem na životní prostředí,
h) základní fyzikální podmínky jízdy vozidla,
i) základní postupy řidičských dovedností při rozjetí vozidla, řazení rychlostních stupňů, používání brzd, zastavování a couvání,
j) nejdůležitější zásady týkající se sledování bezpečné vzdálenosti mezi vozidly, přilnavosti pneumatik a brzdné dráhy v závislosti na adhezních podmínkách,
k) jízda s přívěsem, vlečení vozidel,
l) uložení a přeprava nákladu,
m) rizikové faktory jízdy vozidla v různých situacích, za různých povětrnostních a klimatických podmínek, vliv změny počasí, denní a noční doby,
n) charakteristiky různých typů komunikací a řešení krizových situací,
o) doby vnímání, posuzování, rozhodování a reakce, zásady předvídavosti, rozpoznání a řešení kritických situací,
p) rozbor příčin dopravních nehod,
r) zařízení pro bezpečnost vozidel, zejména používání bezpečnostních pásů a zádržných systémů, faktory aktivní a pasivní bezpečnosti vztahující se k vozidlu a přepravovaným osobám,
s) jízda s vozidlem vybaveným elektronickými informačními, varovnými a řídicími systémy k ovládání vozidla,
t) seznámení s integrovaným záchranným systémem,
u) seznámení se zásadami potřebnými pro čtení v silniční mapě,
v) seznámení se základními úkony na místě dopravní nehody ve vztahu k bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích včetně zásad pro používání reflexní vesty, výstražného trojúhelníku a další označení místa dopravní nehody.
(4) Výuka zdravotnické přípravy obsahuje tyto tematické celky:
a) prevence dopravních nehod ze zdravotních příčin,
b) obecné zásady jednání při dopravních nehodách,
c) zásady první pomoci a poskytování první pomoci při jednotlivých poraněních,
d) stavy bezprostředně ohrožující život,
e) možnosti a způsoby použití jednotlivých zdravotních pomůcek, které jsou ve výbavě lékárničky vozidla.
§ 5
Obsah a rozsah praktického výcviku k získání řidičského oprávnění
(1) Praktický výcvik v řízení vozidla se provádí ve třech po sobě jdoucích etapách a je přizpůsoben příslušné skupině vozidel. Výcvik je zaměřen
a) v první etapě na provedení kontroly vozidla před jízdou a základní úkony řidiče před zahájením jízdy, nácvik a zvládnutí základních řidičských dovedností nutných pro ovládání vozidla volantem nebo řídítky, pedálem nebo rukojetí akcelerátoru, spojkou, řazením, provozní a parkovací brzdou,
b) v druhé etapě na procvičování získaných základních řidičských dovedností v městském a mimoměstském provozu s nízkou hustotou provozu vozidel s důrazem na dodržování předpisů o provozu na pozemních komunikacích a zásad bezpečné jízdy, jízdu vyšší rychlostí, nácvik a zvládnutí dalších řidičských dovedností v různých situacích v provozu, ovládání výstroje a výbavy vozidla, například stěrače a ostřikovače skel, odmlžování, klimatizace nebo osvětlení vozidla, pro jeho bezpečný provoz a na jízdu za snížené viditelnosti,
c) ve třetí etapě na dosažení plné samostatnosti při řízení vozidla v hustém městském a mimoměstském provozu, na různých kategoriích pozemních komunikací, řízení vozidla za ztížených podmínek, řešení složitých dopravních podmínek a dopravních situací a na jízdu za snížené viditelnosti.
(2) Výcvik v praktické údržbě vozidla je zaměřen na
a) nácvik jednotlivých úkonů základní údržby vozidla, kontrolu a ošetření základních soustav vozidla a doplnění pohonných hmot,
b) dodržování zásad bezpečnosti práce a používání technických zařízení při provádění jednotlivých úkonů údržby, ošetřování a oprav vozidla,
c) nácvik zjišťování a odstraňování jednoduchých závad a poruch na vozidle,
d) výměnu kola,
e) základní úkony nutné k zajištění osvětlení vozidla, například výměnu žárovek, pojistek apod.,
f) připojení tažného lana nebo tažné tyče,
g) znalosti umístění prvků povinné výbavy ve vozidle a způsobu jejich používání včetně praktických dovedností při manipulaci s výstražným trojúhelníkem a jeho správného umístění za vozidlem.
(3) Výcvik podle odstavce 2 se u osob tělesně postižených přizpůsobí možnostem vyplývajícím z jejich zdravotního postižení.
(4) Praktický výcvik zdravotnické přípravy je zaměřen na
a) nácvik poskytování první pomoci při různých poraněních a stavech,
b) nácvik zástavy krvácení,
c) nácvik použití jednotlivých prostředků z výbavy lékárničky,
d) nácvik a zvládnutí vyprošťovacího manévru zraněné osoby z vozidla,
e) nácvik a zvládnutí úkonů neodkladné resuscitace.
HLAVA III
UČITEL VÝUKY A VÝCVIKU
(K § 23 odst. 3 zákona)
§ 6
Základní školení pro učitele výuky a výcviku
(1) Základní školení pro učitele výuky a výcviku je zaměřeno na
a) metodiku výuky předpisů o provozu na pozemních komunikacích a předpisů souvisejících s provozem na pozemních komunikacích, výuky teorie řízení a zásad bezpečné jízdy a výuky ovládání a údržby vozidla; u osob tělesně postižených na výuku ovládání a údržby vozidla konstrukčně přizpůsobeného tělesně postižené osobě,
b) metodiku výcviku v řízení vozidla a výcviku praktické údržby vozidla,
c) pedagogickou přípravu zaměřenou na hlavní pedagogické zásady a metodické postupy vyučování s důrazem na udržení pozornosti a zájmu posluchačů, správného způsobu vyjadřování, volby gramaticky a stylisticky správných výrazů, terminologie, gestikulace a správného vystupování učitele,
d) zásady dopravní psychologie orientované na fyziologické zákonitosti lidské psychiky, psychologii osobnosti, mezilidskou komunikaci a mezilidské vztahy v provozu na pozemních komunikacích a přizpůsobování se aktuálnímu stavu při řešení dopravních situací,
e) způsob výuky osob tělesně postižených používajících vozidla konstrukčně přizpůsobená jejich zdravotnímu postižení,
f) zásady poskytování první pomoci v rozsahu podle § 4 odst. 4 a § 5 odst. 4.
(2) Učební osnova základního školení pro učitele výuky a výcviku je uvedena v příloze č. 2.
(3) Provozovatel autoškoly vede o základním školení evidenci obdobně podle § 9 až 11.
§ 7
Zkouška učitele výuky a výcviku
(1) Zkoušce učitele výuky a výcviku se žadatel o získání profesního osvědčení podrobí nejdéle do šesti měsíců ode dne ukončení základního školení. Ke zkoušce, popřípadě opakované zkoušce přihlašuje žadatele o získání profesního osvědčení provozovatel autoškoly, který prováděl základní školení žadatele, u krajského úřadu příslušného podle sídla provozovny provozovatele autoškoly.
(2) Krajský úřad sdělí neprodleně písemně žadateli o získání profesního osvědčení prostřednictvím provozovatele autoškoly místo, datum a čas konání zkoušky, popřípadě opakované zkoušky. Krajský úřad zařadí žadatele o získání profesního osvědčení ke zkoušce, popřípadě opakované zkoušce tak, aby byla zahájena nejpozději do 30 dnů po doručení žádosti o přihlášení ke zkoušce. Pro provedení zkoušky, popřípadě opakované zkoušky jmenuje krajský úřad pětičlennou komisi, jejímž předsedou je vždy zaměstnanec příslušného odborného útvaru krajského úřadu. Členem komise je vždy zástupce autoškoly nebo organizační složky státu, která prováděla základní školení žadatele o získání profesního osvědčení.
(3) Při zkoušce podle odstavce 1 žadatel o získání profesního osvědčení prokazuje znalosti a dovednosti
a) z předpisů o provozu na pozemních komunikacích a zdravotnické přípravy,
b) výkladem tématu z předpisů o provozu na pozemních komunikacích,
c) z předpisů souvisejících s předpisy o provozu na pozemních komunikacích a provádění jejich výuky,
d) z ovládání a údržby vozidla a provádění jejich výuky,
e) z teorie řízení a zásad bezpečné jízdy a provádění jejich výuky,
f) z praktické údržby vozidla a provádění její výuky,
g) z provádění výcviku v řízení vozidla,
h) z praktického ovládání vozidla zařazeného do skupiny vozidel příslušného řidičského oprávnění.
(4) Zkouška znalostí podle odstavce 3 písm. a) se provádí písemně zkušebním testem shodným se zkušebním testem pro zkoušku z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel. Zkouška je hodnocena stupněm „prospěl“, dosáhl-li žadatel o získání profesního osvědčení plný počet bodů.
(5) Zkouška znalostí a dovedností podle odstavce 3 písm. b) až e) se provádí ústně na základě vždy jedné otázky z každého z těchto okruhů a zkouška podle odstavce 3 písm. f) se provádí ověřením praktických znalostí na vozidle.
(6) Zkouška znalostí a dovedností podle odstavce 3 písm. g) a h) se provádí při praktické jízdě s vozidlem. Vozidlo si zajistí na své náklady žadatel o získání profesního osvědčení.
(7) Výsledek každé části zkoušky podle odstavce 3 se hodnotí stupněm „prospěl“ nebo „neprospěl“. Jestliže žadatel o získání profesního osvědčení byl v některé části zkoušky hodnocen stupněm „neprospěl“, může tuto část zkoušky opakovat pouze jednou. Opakovaná část zkoušky může být provedena nejdříve za pět pracovních dní, nejdéle však do šesti měsíců ode dne konání části zkoušky, při které byl žadatel o získání profesního osvědčení hodnocen stupněm „neprospěl“.
§ 8
Profesní osvědčení
(K § 21 odst. 1 zákona)
(1) Profesní osvědčení je čtyřstranný tiskopis o rozměrech 150 x 108 mm.
(2) Technickou ochranu tiskopisu profesního osvědčení tvoří hologram, který je umístěn na jeho titulní straně.
(3) Každý tiskopis profesního osvědčení je opatřen evidenčním číslem. Evidenční číslo tvoří alfanumerický kód složený z kombinace dvou písmen a šesti číslic. Písmena jsou vždy umístěna v evidenčním čísle na prvním místě.
(4) Údaje se do profesního osvědčení vypisují vždy černou barvou na tiskárně výpočetní techniky nebo psacím strojem. Zápis údaje do kolonky „Jiné záznamy“ lze provést též otiskem razítka nebo čitelně propisovacím perem modré nebo černé barvy. Podpis oprávněné osoby vydávající profesní osvědčení se provádí čitelně propisovacím perem modré nebo černé barvy.
(5) Dojde-li ke změně údaje uvedeného v profesním osvědčení nebo k doplnění údaje nového a nelze-li tuto změnu uvést v kolonce „Jiné záznamy“, vydá krajský úřad nové profesní osvědčení.
(6) Profesní osvědčení se opatřuje fotografií jeho držitele, která je v technickém provedení podle zvláštního právního předpisu.5)
(7) Vzor profesního osvědčení je uveden v příloze č. 3.
HLAVA IV
EVIDENCE VÝUKY A VÝCVIKU
(K § 27 odst. 5 zákona)
§ 9
Evidenční kniha
(1) Provozovatel autoškoly vede evidenční knihu, do které zaznamenává údaje o žadatelích o řidičské oprávnění přijatých do výuky a výcviku.
(2) Evidenční kniha obsahuje datum založení, počáteční a konečné evidenční číslo, otisk razítka autoškoly a podpis odpovědného zástupce autoškoly. Jednotlivé listy evidenční knihy jsou vzestupně číslovány.
(3) Do evidenční knihy se zapisuje
a) evidenční číslo, jméno, příjmení, případný titul, datum narození a adresa bydliště žadatele o řidičské oprávnění,
b) druh výuky a výcviku,
c) řidičské oprávnění, o které žadatel žádá,
d) datum zahájení výuky a výcviku,
e) datum ukončení výuky a výcviku.
(4) Opravu zápisu v evidenční knize lze provádět výhradně přeškrtnutím údaje a zapsáním nového údaje tak, aby původní i nový text byly čitelné. Každá oprava se opatřuje datem a podpisem osoby, která opravu provedla.
(5) Evidenční kniha se ukládá v autoškole po dobu pěti let po posledním provedeném zápisu.
§ 10
Třídní kniha
(1) Provozovatel autoškoly vede pro každý kurs výuky a výcviku třídní knihu. V záhlaví třídní knihy se uvádí název autoškoly, druh, rozsah a datum zahájení výuky a výcviku.
(2) Do třídní knihy se zapisuje
a) jméno a příjmení, případný titul žadatele o řidičské oprávnění,
b) evidenční číslo žadatele o řidičské oprávnění,
c) řidičské oprávnění, které žadatel o řidičské oprávnění již vlastní,
d) vyučovací hodina výuky a výcviku a probírané téma,
e) účast žadatele o řidičské oprávnění na výuce a výcviku,
f) jméno, příjmení a případný titul, datum narození a adresa bydliště tlumočníka, účastní-li se na výuce proto, že žadatel o řidičské oprávnění neovládá buď dostatečně, nebo vůbec jazyk, ve kterém se výuka koná.
(3) Zápisy údajů uvedených v odstavci 2 písm. a) až c) se provádějí při zahájení výuky a výcviku. Zápisy údajů uvedených v odstavci 2 písm. d) až f) se provádějí průběžně.
(4) Opravu zápisu v třídní knize lze provádět výhradně přeškrtnutím údaje a zapsáním nového údaje tak, aby původní i nový text byly čitelné. Každá oprava se opatřuje datem a podpisem osoby, která opravu provedla.
(5) Třídní kniha se ukládá v autoškole po dobu pěti let po ukončení kursu výuky a výcviku.
§ 11
Evidence o výcviku v řízení vozidla
(1) U každého výcvikového vozidla vede provozovatel autoškoly knihu evidence o výcviku v řízení vozidla, do které učitel výcviku v řízení vozidla zaznamenává údaje o provedeném výcviku v řízení vozidla.
(2) Kniha evidence o výcviku v řízení vozidla obsahuje datum založení, tovární značku a typ výcvikového vozidla, registrační značku výcvikového vozidla, otisk razítka autoškoly a podpis odpovědného zástupce autoškoly. Jednotlivé listy knihy evidence o výcviku v řízení vozidla jsou vzestupně číslovány.
(3) Do knihy evidence o výcviku v řízení vozidla se zapisuje
a) jméno, příjmení, případný titul a evidenční číslo žadatele o řidičské oprávnění,
b) datum provedeného výcviku v řízení vozidla,
c) stav počitadla kilometrů výcvikového vozidla před zahájením výcviku v řízení vozidla a čas zahájení výcviku v řízení každého žadatele o řidičské oprávnění,
d) stav počitadla kilometrů výcvikového vozidla po ukončení výcviku v řízení vozidla a čas ukončení výcviku v řízení každého žadatele o řidičské oprávnění.
(4) Zápisy údajů uvedených v odstavci 3 písm. a) až c) se provádějí před zahájením výcviku v řízení vozidla. Zápis údaje uvedeného v odstavci 3 písm. d) se provádí v den provedení výcviku v řízení vozidla bezprostředně po provedení tohoto výcviku. Správnost údajů zapsaných v knize evidence o výcviku v řízení vozidla podle odstavce 3 potvrzuje svým podpisem žadatel o řidičské oprávnění. Podpis žadatele o řidičské oprávnění se provede v den provedení výcviku v řízení vozidla bezprostředně po provedení tohoto výcviku.
(5) Opravu zápisů v knize evidence o výcviku v řízení vozidla lze provádět výhradně přeškrtnutím údaje a zapsáním nového údaje tak, aby původní i nový text byly čitelné. Každá oprava se opatřuje datem a podpisem osoby, která opravu provedla.
(6) Kniha evidence o výcviku v řízení vozidla se ukládá v autoškole po dobu pěti let po posledním provedeném zápisu.
(7) Kniha evidence o výcviku v řízení vozidla může být vedena i v elektronické podobě. Podpis žadatele o řidičské oprávnění se v takovém případě pořídí prostřednictvím podpisového skeneru nebo obdobného zařízení umožňujícího záznam podpisu v digitální podobě a včetně údaje o okamžiku jeho pořízení se přímo zaznamená do elektronické evidence. Ustanovení § 13 odst. 3 a 5 se použijí obdobně.
§ 12
Průkaz žadatele o řidičské oprávnění
(1) Průkaz žadatele o řidičské oprávnění obsahuje
a) název autoškoly,
b) jméno, příjmení, případný titul a evidenční číslo žadatele o řidičské oprávnění,
c) řidičské oprávnění, pro jehož získání se provádí výuka a výcvik,
d) podpis žadatele o řidičské oprávnění.
(2) Do průkazu žadatele o řidičské oprávnění se provádějí zápisy o provedeném výcviku k získání řidičského oprávnění s uvedením data vyučovací hodiny, časového údaje o začátku a konci výcviku a podpisem učitele výcviku. Zápisy se provádějí bezprostředně po ukončení každé vyučovací hodiny výcviku k získání řidičského oprávnění.
(3) Opravu zápisu v průkazu žadatele o řidičské oprávnění lze provádět výhradně přeškrtnutím údaje a zapsáním nového údaje tak, aby původní i nový text byly čitelné. Každá oprava se opatřuje datem a podpisem osoby, která opravu provedla.
(4) Průkaz žadatele o řidičské oprávnění je po celou dobu provádění výuky a výcviku v držení žadatele o řidičské oprávnění a po ukončení výuky a výcviku se ukládá v autoškole po dobu pěti let.
§ 13
Elektronická evidence výuky a výcviku
(1) Evidenční knihu a třídní knihu lze nahradit elektronickou evidencí výuky a výcviku.
(2) V elektronické evidenci výuky a výcviku se vedou údaje podle § 9 odst. 3 a § 10 odst. 2.
(3) Elektronickou evidenci výuky a výcviku lze vést za předpokladu, že program splňuje následující požadavky:
a) zapsané údaje o provedené výuce a výcviku žadatele o řidičské oprávnění jsou průkazné a vylučují možnost záměny těchto údajů mezi jednotlivými žadateli o řidičské oprávnění navzájem,
b) žadatel o řidičské oprávnění je označen svým jménem, příjmením, datem narození a evidenčním číslem,
c) zápisy v evidenci o výuce a výcviku žadatele o řidičské oprávnění lze provádět průběžně,
d) údaje o provedené výuce a výcviku je možno průběžně prohlížet, pořídit v tištěné podobě, popřípadě uložit na přenosná paměťová média ve formátu kompatibilním s používaným softwarem,
e) elektronická evidence výuky a výcviku je vybavena elektronickou pamětí s dostatečnou kapacitou pro zápis údajů o průběhu výuky a výcviku se stálostí údajů na dobu nejméně deseti let,
f) elektronická evidence výuky a výcviku je označena názvem a adresou autoškoly,
g) zapsaná data jsou zabezpečena proti vymazání, přepisu a dalším neautorizovaným zásahům.
(4) Jednotlivé zápisy údajů v elektronické evidenci výuky a výcviku se neopatřují podpisy žadatele o řidičské oprávnění a učitele výuky a výcviku.
(5) Veškeré údaje o provedené výuce a výcviku vedené v elektronické evidenci výuky a výcviku se ukládají v autoškole po dobu pěti let po posledním provedeném zápisu. Po celou dobu uložení musí program elektronické evidence výuky a výcviku zajišťovat možnost tiskového výstupu.
§ 13a
Potvrzení o částečném absolvování výuky a výcviku
(K § 30 odst. 2 zákona)
(1) V potvrzení o částečném absolvování výuky a výcviku se uvádí
a) obchodní firma, sídlo a identifikační číslo autoškoly, ve které žadatel o řidičské oprávnění částečně absolvoval výuku a výcvik, je-li jejím provozovatelem právnická osoba, nebo jméno a příjmení, identifikační číslo, obchodní firma a trvalý pobyt provozovatele této autoškoly, je-li jejím provozovatelem fyzická osoba,
b) jméno, příjmení, případný titul a adresa bydliště žadatele o řidičské oprávnění,
c) řidičské oprávnění příslušné skupiny vozidel, pro jehož získání žadatel o řidičské oprávnění započal výuku a výcvik,
d) evidenční číslo, pod kterým byl žadatel o řidičské oprávnění zaregistrován v evidenční knize autoškoly, ve které částečně absolvoval výuku a výcvik,
e) druh výuky a výcviku, který žadatel o řidičské oprávnění částečně absolvoval,
f) počet hodin v jednotlivých předmětech výuky a výcviku, které žadatel o řidičské oprávnění absolvoval.
(2) Potvrzení o částečném absolvování výuky a výcviku opatří provozovatel autoškoly, ve které žadatel o řidičské oprávnění částečně absolvoval výuku a výcvik, svým podpisem a otiskem razítka autoškoly. Správnost údajů uvedených v potvrzení autoškoly o částečném absolvování výuky a výcviku potvrdí svým podpisem též žadatel o řidičské oprávnění.
(3) S potvrzením o částečném absolvování výuky a výcviku vydá provozovatel autoškoly, ve které žadatel o řidičské oprávnění částečně absolvoval výuku a výcvik, žadateli rovněž žádost o přijetí k výuce a výcviku, na základě které byl žadatel přijat v autoškole k výuce a výcviku, a doklad o zdravotní způsobilosti k řízení motorových vozidel.
ČÁST TŘETÍ
ZKOUŠKY Z ODBORNÉ ZPŮSOBILOSTI K ŘÍZENÍ MOTOROVÝCH VOZIDEL, ŠKOLENÍ, ZKOUŠKY A PŘEZKOUŠENÍ ZKUŠEBNÍCH KOMISAŘŮ
HLAVA I
ZKUŠEBNÍ KOMISAŘI
(K § 34 odst. 3 a k § 36 odst. 5 zákona)
§ 14
Základní a zdokonalovací školení pro zkušební komisaře
(1) Základní školení pro zkušební komisaře je zaměřeno zejména na
a) znalost předpisů o provozu na pozemních komunikacích a předpisů souvisejících,
b) znalost ovládání a údržby vozidla, bezpečnosti při manipulaci s nákladem, hospodárného řízení z hlediska spotřeby pohonných hmot, provozních nákladů a šetrnosti k životnímu prostředí, technických vlastností vozidel a jejich konstrukčních celků, zejména řízení, pneumatik, brzd, světel, a fyzikálních vlastností vozidel, zejména rychlosti, tření, dynamiky a energie,
c) základy psychologie a pedagogiky se zaměřením na aplikaci základních pedagogicko-psychologických zásad a postupů při komunikaci s žadatelem o řidičské oprávnění při vedení zkoušky a následném hodnocení výsledků zkoušky, s důrazem na nácvik přesného vyjadřování, volbu gramaticky a stylisticky vhodných výrazů, terminologii, gestikulaci, jednotnost a důslednost hodnocení a zdokonalování verbálních schopností zkušebního komisaře,
d) metodiku výuky a výcviku žadatelů o řidičská oprávnění, včetně metodiky výuky a výcviku tělesně postižených žadatelů o řidičská oprávnění,
e) znalost obsahu výuky a výcviku,
f) znalost organizace, obsahu a rozsahu zkoušek z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel se zaměřením na důsledné plnění zákonných požadavků na prověřování znalostí, dovedností a chování žadatele o řidičské oprávnění při zachování jednotných principů hodnocení dílčích částí zkoušky z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel,
g) znalost zdravotnické přípravy v rozsahu § 4 odst. 4 a § 5 odst. 4,
h) znalost praktického ovládání vozidla, jeho řízení a manipulace s vozidlem v návaznosti na rozsah oprávnění k provádění zkoušek z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel, jehož je zkušební komisař držitelem, nebo které hodlá získat, a to nejméně v rozsahu požadavků na zkoušky z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel pro příslušnou skupinu vozidel.
(2) Zdokonalovací školení pro zkušební komisaře je zaměřeno zejména na
a) prohloubení znalostí, které jsou obsahem základního školení pro zkušební komisaře,
b) znalost změn, ke kterým došlo ve věcech, které jsou obsahem základního školení pro zkušební komisaře.
(3) Základní i zdokonalovací školení pro zkušební komisaře se provádí v rozsahu předmětů, které jsou obsahem zkoušky z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel.
(4) Učební osnovy základního a zdokonalovacího školení pro zkušební komisaře jsou uvedeny v příloze č. 4.
(5) Při rozšíření rozsahu oprávnění k provádění zkoušek o další skupinu vozidel se v rámci zdokonalovacího školení pro zkušební komisaře minimální počty hodin v jednotlivých předmětech učební osnovy zdokonalovacího školení přizpůsobí tomuto rozšíření.
§ 15
Zkouška a přezkoušení zkušebního komisaře
(1) Zkoušku zkušebního komisaře lze složit do šesti měsíců ode dne ukončení základního školení pro zkušební komisaře.
(2) Při zkoušce podle odstavce 1 žadatel o získání průkazu zkušebního komisaře prokazuje znalosti a dovednosti
a) z předpisů o provozu na pozemních komunikacích a zdravotnické přípravy,
b) z předpisů souvisejících s předpisy o provozu na pozemních komunikacích,
c) z provádění zkoušky z předpisů o provozu na pozemních komunikacích a předpisů souvisejících,
d) z ovládání a údržby vozidla a provádění zkoušky z ovládání a údržby vozidla,
e) z teorie řízení a zásad bezpečné jízdy,
f) z praktického ovládání vozidla příslušné skupiny vozidel a provádění zkoušky z praktické jízdy s výcvikovým vozidlem.
(3) Zkouška znalostí podle odstavce 2 písm. a) se provádí písemně zkušebním testem shodným se zkušebním testem pro zkoušku z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel. Zkouška je hodnocena stupněm „prospěl“, dosáhl-li žadatel o získání průkazu zkušebního komisaře plný počet bodů a žadatel o prodloužení platnosti průkazu zkušebního komisaře nejméně 47 bodů z maximálního možného počtu 50 bodů.
(4) Zkouška znalostí a dovedností podle odstavce 2 písm. b) až e) se provádí ústně.
(5) Zkouška znalostí a dovedností podle odstavce 2 písm. f) se provádí při praktické jízdě s vozidlem. Žadatel o získání průkazu zkušebního komisaře musí prokázat vysokou úroveň znalostí a dovedností při řízení motorových vozidel těch skupin, pro které je oprávněn provádět zkoušky žadatelů o řidičská oprávnění.
(6) Výsledek každé části zkoušky podle odstavce 2 se hodnotí stupněm „prospěl“ nebo „neprospěl“. Jestliže žadatel o získání průkazu zkušebního komisaře byl v některé části zkoušky hodnocen stupněm „neprospěl“, může tuto část zkoušky opakovat pouze jednou. Opakovaná část zkoušky může být provedena nejdříve za pět pracovních dní, nejdéle však do šesti měsíců ode dne konání části zkoušky, při které byl žadatel o získání průkazu zkušebního komisaře hodnocen stupněm „neprospěl“.
(7) Přezkoušení zkušebního komisaře se provádí na závěr zdokonalovacího školení pro zkušební komisaře. Pro přezkoušení zkušebního komisaře a jeho hodnocení platí obdobně ustanovení odstavců 2 až 6.
§ 16
Průkaz zkušebního komisaře
(K § 35 odst. 4 zákona)
(1) Průkaz zkušebního komisaře je čtyřstranný tiskopis o rozměrech 150 x 108 mm.
(2) Technickou ochranu tiskopisu průkazu zkušebního komisaře tvoří hologram, který je umístěn na jeho titulní straně.
(3) Každý tiskopis průkazu zkušebního komisaře je opatřen evidenčním číslem. Evidenční číslo tvoří alfanumerický kód složený z kombinace dvou písmen a šesti číslic. Písmena jsou vždy umístěna v evidenčním čísle na prvním místě.
(4) Údaje se do průkazu zkušebního komisaře vypisují vždy černou barvou na tiskárně výpočetní techniky nebo psacím strojem. Zápis údaje do kolonky „Jiné záznamy“ a do kolonek „Platnost prodloužena do:“ lze provést též otiskem razítka nebo čitelně propisovacím perem modré nebo černé barvy. Podpis oprávněné osoby vydávající průkaz zkušebního komisaře nebo prodlužující jeho platnost se provádí čitelně propisovacím perem modré nebo černé barvy.
(5) Dojde-li ke změně údaje uvedeného v průkazu zkušebního komisaře nebo k doplnění údaje nového a nelze-li tuto změnu uvést v kolonce „Jiné záznamy“, vydá ministerstvo nový průkaz zkušebního komisaře.
(6) Průkaz zkušebního komisaře se opatřuje fotografií jeho držitele, která je v technickém provedení podle zvláštního právního předpisu.5)
(7) Vzor průkazu zkušebního komisaře je uveden v příloze č. 5.
HLAVA II
ZKOUŠKY Z ODBORNÉ ZPŮSOBILOSTI K ŘÍZENÍ MOTOROVÝCH VOZIDEL
§ 17
Zkouška z předpisů o provozu na pozemních komunikacích a zdravotnické přípravy
(K § 40 odst. 3 zákona)
(1) Test, kterým se provádí zkouška z předpisů o provozu na pozemních komunikacích a zdravotnické přípravy, je složen z 25 otázek s možností získání 50 bodů.
(2) Otázky v testu jsou sestaveny takto:
a) 10 otázek ověřujících znalost pravidel provozu na pozemních komunikacích a jejich užití řidičem,
b) 4 otázky ověřující znalost zásad bezpečné jízdy a ovládání vozidla,
c) 3 otázky ověřující znalost dopravních značek, světelných a akustických signálů, výstražných světel, speciálních označení vozidel a osob, dopravních zařízení a zařízení pro provozní informace včetně náležitého chování řidiče, jež odpovídá jejich významu,
d) 3 otázky ověřující schopnost řešení dopravních situací,
e) 2 otázky ověřující znalost předpisů o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích,
f) 2 otázky ověřující znalost předpisů souvisejících s provozem na pozemních komunikacích,
g) 1 otázka ověřující znalost zdravotnické přípravy.
(3) V testu jsou použity následující typy otázek:
a) otázka, ke které jsou přiřazeny 3 odpovědi, z nichž pouze jedna je správná,
b) otázka, ke které jsou přiřazeny odpovědi „ano“ nebo „ne“,
c) otázka, ke které jsou přiřazeny tři obrázky, z nichž pouze jeden je ve vztahu k otázce správný.
(4) Otázky v testu podle odstavce 2 písm. b), e) a f) jsou zaměřeny na prokázání znalostí žadatele o řidičské oprávnění v následujících oblastech:
a) význam sledování situace v provozu na pozemních komunikacích, ohleduplného a ukázněného chování k ostatním účastníkům provozu na pozemních komunikacích,
b) vliv únavy, alkoholu, návykových látek a léčiv na reakční a rozpoznávací schopnosti řidiče, na reakční dobu a změnu v chování řidiče obecně,
c) nejdůležitější zásady týkající se dodržování bezpečnostní vzdálenosti mezi vozidly, brzdných drah a řízení vozidla v souvislosti s různými povětrnostními podmínkami,
d) vliv povětrnostních podmínek na stav pozemní komunikace a rizik vyplývajících z těchto změn pro řízení vozidla, včetně vlivu změn denní a noční doby na řízení vozidla,
e) způsob řízení vozidla na jednotlivých kategoriích pozemních komunikací a rizik spojených s řízením vozidla na různých kategoriích pozemních komunikací při různé hustotě provozu, vlastností různých stavebních provedení pozemních komunikací a jejich vliv na bezpečnost řízení vozidla, způsob bezpečného řízení vozidla v tunelech,
f) zvláštní rizikové faktory, týkající se nedostatku zkušeností ostatních účastníků provozu na pozemních komunikacích, jako jsou zejména děti, chodci, cyklisté a lidé se sníženou pohyblivostí,
g) rizika spočívající v odlišnostech způsobu řízení různých druhů motorových vozidel, problematika zorného pole a zrakového vnímání řidiče při řízení různých druhů vozidel,
h) doklady požadované při provozu vozidla,
i) zásady chování a jednání v případě vzniku dopravní nehody nebo podobné události a opatření, která mají být v těchto případech provedena (označení místa dopravní nehody, oznámení dopravní nehody, poskytnutí první pomoci),
j) pravidla zajištění bezpečné přepravy osob a věcí,
k) bezpečnostní opatření při vystupování z vozidla,
l) konstrukční součásti vozidla, které mají vliv na bezpečnost jízdy, zejména systém řízení, systém zavěšení kol, brzdový systém, pneumatiky, světlomety, světla, ukazatele směru, odrazová skla, zpětná zrcátka, ostřikovače čelního skla a stěrače, výfukový systém, bezpečnostní pásy a zvukové výstražné zařízení, včetně rozpoznání jejich běžných poruch a závad,
m) bezpečnostní vybavení vozidla, zejména bezpečnostní pásy, opěrky hlav a dětské zádržné systémy,
n) pravidla týkající se užívání vozidla ve vztahu k životnímu prostředí, zejména přiměřené používání zvukových výstražných zařízení, spotřeba pohonných hmot, omezení znečišťujících emisí.
(5) Otázky v testu podle odstavce 2 písm. b), e) a f) jsou vedle oblastí uvedených v odstavci 4 u skupin vozidel AM, A1, A2 a A dále zaměřeny na prokázání znalostí žadatele o řidičské oprávnění v následujících oblastech:
a) používání ochranné výstroje, zejména rukavic, bot, oblečení a ochranné přilby,
b) viditelnost motocyklisty pro jiné účastníky provozu na pozemních komunikacích,
c) rizikové faktory vyplývající ze stavu pozemní komunikace, se zřetelem na kluzké části pozemní komunikace např. kryty kanalizace, vodorovné dopravní značky a tramvajové koleje.
(6) Otázky v testu podle odstavce 2 písm. b), e) a f) jsou vedle oblastí uvedených v odstavci 4 u skupin vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D a D+E dále zaměřeny na prokázání znalostí žadatele o řidičské oprávnění v následujících oblastech:
a) doba řízení, bezpečnostní přestávky, doba odpočinku a užívání záznamových zařízení,
b) přeprava nákladu nebo cestujících,
c) doklady potřebné pro provoz vozidla a doklady potřebné pro vnitrostátní a mezinárodní přepravu nákladu nebo cestujících,
d) zásady chování a jednání v případě vzniku dopravní nehody nebo podobné události a opatření, která mají být v těchto případech provedena, včetně pravidel uplatňovaných při provádění záchranných akcí nebo evakuace cestujících, a základní znalost poskytování první pomoci,
e) bezpečnostní opatření při demontáži nebo výměně kol,
f) hmotnosti a rozměry vozidla,
g) omezení zorného pole řidiče vyplývající z konstrukčního provedení vozidla,
h) zásady platné pro nakládání vozidla, kontrolu nákladu, uložení a upevnění nákladu, charakteristické vlastnosti některých druhů nákladu (sypké materiály, tekutiny, zavěšené náklady), způsoby nakládky a vykládky rozměrných věcí při užití nakládacího zařízení (pouze u skupin vozidel C1, C1+E, C a C+E),
i) principy odpovědnosti řidiče platné pro přepravu cestujících s ohledem na zajištění pohodlí a bezpečnosti cestujících, zvláštnosti přepravy dětí, včetně kontroly prováděné před odjezdem vozidla (pouze u skupin vozidel D1, D1+E, D a D+E),
j) základy konstrukce a funkce spalovacího motoru, palivového systému, elektrického systému, zapalovacího systému a převodového ústrojí, funkce provozních kapalin, zásady jejich kontroly, doplňování a výměny, zásady mazání jednotlivých částí vozidla a jejich kontroly a údržby v rámci ochrany před mrazem (pouze u skupin vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D, D+E),
k) zásady konstrukce, montáže a správného užívání pneumatik, včetně údržby,
l) typy brzdných systémů, jejich funkce, hlavní části, zapojení, užívání a denní údržba brzdných systémů a regulátorů rychlosti, používání brzd s protiblokovacím systémem,
m) typy spojovacích systémů, jejich funkce, hlavní části, zapojení, užívání a denní údržba (pouze u skupin vozidel C1+E, C+E, D1+E a D+E),
n) metody používané k odhalení příčin poruch,
o) zásady preventivní údržby vozidel a nezbytných běžných oprav,
p) odpovědnost řidiče při nakládce, přepravě a vykládce nákladu (pouze u skupin vozidel C1, C1+E, C a C+E).
(7) Jednotlivé správné odpovědi jsou hodnoceny jedním, dvěma nebo čtyřmi body. Jedním bodem se hodnotí správné zodpovězení otázek podle odstavce 2 písm. c), e) a g). Dvěma body se hodnotí správné zodpovězení otázek podle odstavce 2 písm. a), b) a f). Čtyřmi body se hodnotí správné zodpovězení otázek podle odstavce 2 písm. d).
(8) Pro hodnocení testu stupněm „prospěl“ je potřebné získání nejméně 43 bodů.
§ 18
Zkouška ze znalostí ovládání a údržby vozidla
(K § 41 odst. 3 zákona)
(1) Při zkoušce z ovládání a údržby vozidla prokazuje žadatel o řidičské oprávnění pro skupiny vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D a D+E znalosti základních soustav vozidla a činitelů, které mají vliv na bezpečnost jízdy, ekonomiku provozu a na životní prostředí, znalosti v provádění údržby vozidla, jakož i rozpoznávání a odstraňování vyskytujících se poruch s ohledem na požadavky bezpečnosti provozu motorových a přípojných vozidel.
(2) Tělesně postižená osoba prokazuje znalosti podle odstavce 1 k vozidlu konstrukčně přizpůsobenému jejímu postižení.
(3) Úplné znění otázek ke zkoušce z ovládání a údržby vozidla pro skupiny vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D a D+E je uvedeno v příloze č. 6.
§ 19
Zkouška z praktické jízdy
(K § 42 odst. 5 zákona)
(1) V první části zkoušky z praktické jízdy žadatel o řidičské oprávnění prokazuje následující znalosti a dovednosti:
a) u všech skupin vozidel s výjimkou skupin vozidel AM, A1, A2 a A
1. před zahájením jízdy prověřit stav pneumatik, osvětlení vozidla a směrových světel, zvukového výstražného zařízení, funkčnost řízení a brzd, čelního skla, stěračů, provozních kapalin, přístrojové desky a funkčnost sdělovačů, přizpůsobit si sedadlo a opěrku hlavy do správné polohy, přizpůsobit si zpětná zrcátka, zapnout si bezpečnostní pás a ověřit, že jsou zavřeny všechny dveře, u skupin vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D a D+E navíc prověřit stav posilovačů brzd a systémů řízení, kol, disků kol, blatníků, oken a záznamového zařízení,
2. následně nastartovat motor a provést plynulé rozjetí vozidla (v průběhu zkoušky provést rozjezd do kopce a z kopce), couvat se zatáčením vlevo i vpravo, zabrzdit vozidlo na přesnost zastavení, zaparkovat vozidlo a opustit parkovací prostor, zajet k obrubníku a vyjet od něho, objet stojící vozidla a překážky, u skupiny vozidel B a B1 navíc otočit vozidlo přední částí do protisměru za použití chodu vpřed a zpětného chodu,
b) před zahájením jízdy u skupiny vozidel AM, A1, A2 a A prověřit stav pneumatik, brzd, řízení, vnějšího osvětlení vozidla, směrových světel, spínače výstražných světel, je-li k dispozici, výstražného zvukového zařízení, převodu hnací síly, například sekundárního řetězu, hnacího řemenu nebo hřídele, hladiny oleje v motoru a hladiny brzdové kapaliny, upravit si ochrannou výstroj, včetně rukavic, bot a oblečení, řádně upevnit na hlavě ochrannou přilbu a provést následující zvláštní jízdní úkony vyobrazené v příloze č. 7 k této vyhlášce, kterými žadatel prokazuje dostatečnou připravenost a schopnost samostatného ovládání motocyklu bez přítomnosti druhé osoby na sedadle spolujezdce:
1. sejmout motocykl ze středového stojanu, vést jej bez použití motoru vpřed a vzad se zatočením doleva a doprava, se zaparkováním do omezeného prostoru a postavit motocykl na středový stojan; v případě, že je motocykl vyroben pouze s podpěrným stojanem, použije se podpěrný stojan,
2. provést jízdu při nízké rychlosti zahrnující následování zkušebního komisaře rychlostí chůze v přímém směru, bezpečné otočení o 180° projetím zatáčky tvaru „U“, slalom, jízdu po dráze ve tvaru „8“, opakované rozjetí s jednou nohou na stupačce přesunutím druhé nohy na stupačku a zastavení s následnou oporou jednou nebo oběma nohama pro udržení stability motocyklu,
3. provést jízdu ve vyšších rychlostech zahrnující slalom v rychlosti nejméně 40 km.h-1 a vyhýbání se překážce při rychlosti nejméně 50 km.h-1 (u skupiny vozidel AM při rychlosti 45 km.h-1),
4. provést brzdění na přesnost ve stanoveném úseku z rychlosti nejméně 50 km.h-1, nouzové brzdění na stanovenou vzdálenost z rychlosti nejméně 50 km.h-1 (u skupiny vozidel AM z rychlosti 45 km.h-1).
c) u skupiny vozidel B, B+E, C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D, D+E a T
1. provést kontrolu karoserie, dveří pro řidiče a cestující, prvků povinné výbavy vozidla, jejich umístění a použitelnost včetně schopnosti sestavení výstražného trojúhelníku a kontrolu ostatního bezpečnostního vybavení,
2. prokázat znalosti v umístění, upevnění a zajištění nákladu na vozidle nebo přípojném vozidle včetně bezpečnosti práce při jeho nakládání a vykládání z vozidla nebo přípojného vozidla a dovednosti, bezpečného zaparkování a zajištění vozidla pro nakládku a vykládku,
d) u skupiny vozidel B+E, C1+E, C+E, D1+E, D+E a T připojit přívěs nebo návěs, aby se vytvořila jízdní souprava, přičemž tento úkon musí začínat s tažným vozidlem zaparkovaným vedle přívěsu nebo návěsu, tj. nikoliv v jedné řadě, a provést kontrolu spojovacího zařízení, brzd a elektrických spojení, umístění, upevnění a zajištění předepsaného nákladu a tento přívěs nebo návěs po všech předepsaných jízdních úkonech odpojit a tažné vozidlo zaparkovat vedle přívěsu nebo návěsu do původní pozice,
e) u skupiny vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D, D+E a T prokázat znalosti použití záznamových zařízení, principů brzdových systémů a omezovačů rychlosti a prověřit odlehčovací brzdu a řídicí systémy,
f) u skupiny vozidel D1, D1+E, D a D+E
1. provést kontrolu nouzových východů, hasicích přístrojů a ostatního bezpečnostního vybavení,
2. prokázat znalost pravidel týkajících se zastavení a stání s ohledem na bezpečné nastupování cestujících do autobusu a vystupování z něj.
(2) Ve druhé části zkoušky z praktické jízdy žadatel o řidičské oprávnění prokazuje následující znalosti a dovednosti:
a) u všech skupin vozidel
1. schopnost ovládání motorového vozidla v podmínkách provozu na pozemních komunikacích, zejména zachování správného směru jízdy, řízení s ohledem na snížení spotřeby paliva a emisí, zrychlení vozidla až na vhodnou rychlost a udržování této rychlosti i během řazení jednotlivých rychlostních stupňů, jízda v zatáčkách, vjetí do křižovatky a její bezpečné projetí, přizpůsobení rychlosti vozidla při odbočování vlevo a vpravo, jízda na pozemních komunikacích v přímém směru, míjení protijedoucích vozidel, včetně úseků s omezeným prostorem, přizpůsobení rychlosti vozidla podmínkám provozu na pozemních komunikacích, zařazení se do jiného jízdního pruhu, dodržování správné vzdálenosti mezi vozidly v jednotlivých jízdních pruzích, předjíždění jiných vozidel, je-li to možné, jízda kolem překážek, například zaparkovaných vozidel, dodržování bezpečného bočního odstupu, popřípadě předjíždění jinými vozidly, odbočení na křižovatce vlevo i vpravo, odbočení mimo pozemní komunikaci, rozjezd po zaparkování, po zastavení v provozu a po výjezdu z vozovky,
2. znalost jízdy na kruhovém objezdu, přejíždění železničního úrovňového přejezdu, jízdy podél zastávek tramvají, autobusů a trolejbusů, přejíždění přechodů pro chodce, jízdy s kopce a do kopce při velkém podélném sklonu, vjezd na dálnici nebo výjezd z dálnice nebo silnice pro motorová vozidla, zařazení do pruhu s rychleji jedoucími vozidly, přejezd do pruhu s pomaleji jedoucími vozidly, průjezd dálničním uzlem a tunelem, pokud jsou takové dopravní situace v místě konání zkoušky dostupné a
3. provedení nezbytných bezpečnostních opatření při opouštění vozidla,
b) u skupiny vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D, D+E a T znalost vlastností vozidla, které mohou zabránit řidiči ve výhledu, vlivu větru na jízdu vozidla, opatření nutných pro předjíždění při stříkajícím blátě, užívání různých brzdových systémů, používání zpomalovací brzdy a přizpůsobení stopy délce vozidla a jeho přesahu při odbočování,
c) při zkoušce z praktické jízdy k získání nebo rozšíření rozsahu řidičského oprávnění pro skupinu vozidel B na jízdní soupravy složené z vozidla skupiny B a přípojného vozidla o největší povolené hmotnosti převyšující 750 kg, pokud největší povolená hmotnost této jízdní soupravy převyšuje 3 500 kg, avšak nepřevyšuje 4 250 kg, prokazuje žadatel o řidičské oprávnění znalosti a dovednosti obdobně jako u skupiny B+E.
(3) Po celou dobu druhé části zkoušky z praktické jízdy podle odstavce 2 musí žadatel o řidičské oprávnění prokazovat ohleduplné, ukázněné, předvídavé a přizpůsobivé řidičské chování.
(4) Hodnocení zkoušky z praktické jízdy zahrnuje
a) bezpečný, předvídavý, ohleduplný, přizpůsobivý a rozhodný způsob jízdy,
b) dodržování povinností řidiče v provozu na pozemních komunikacích, přizpůsobení jízdy stavu a povaze vozovky, aktuálním povětrnostním vlivům a jiným podmínkám provozu na pozemních komunikacích,
c) respektování ostatních účastníků provozu na pozemních komunikacích, správné a včasné reakce na jejich chování, se zvýšenou opatrností vůči dětem, chodcům, cyklistům, osobám s omezenou schopností pohybu a orientace a jiným zranitelným účastníkům provozu na pozemních komunikacích,
d) schopnost ovládání vozidla z hlediska správného nastavení a používání bezpečnostních pásů, zpětných zrcátek, opěrek hlavy, sedadel, správné používání světel, schopnost ovládání výstražných směrových světel, stěračů, ventilátoru topení, klimatizace a ostatního vybavení vozidla,
e) správné používání ovládacích prvků s ohledem na způsob a kvalitu jízdy, ovládání spojky, převodovky, akcelerátoru, řízení, brzdového systému včetně pomocných brzdových systémů, je-li jimi vozidlo vybaveno, používání jiných postupů zpomalování jízdy než brzdění a využívání parkovací brzdy k bezpečnému rozjezdu do svahu,
f) schopnost ovládání vozidla za různých podmínek a při různých rychlostech, s ohledem na druh, vlastnosti, hmotnost a rozměry vozidla nebo jízdní soupravy; u skupin vozidel B+E, C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D, D+E se posuzuje schopnost ovládání vozidla s ohledem na hmotnost a druh nákladu, u skupin vozidel D1, D1+E, D, D+E schopnost zajistit pohodlí cestujících při jízdě, bez náhlého zvýšení rychlosti, s plynulým řízením a plynulým řazením rychlostních stupňů, a bez prudkého brzdění,
g) u skupin vozidel B, B+E, C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D, D+E schopnost řídit hospodárně a šetrně k životnímu prostředí s přihlédnutím k otáčkám motoru za minutu, k přeřazování rychlostních stupňů, k brzdění a zrychlování,
h) včasné zpomalování, brzdění a zastavování podle okolností, předvídavost, u skupin vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E, D, D+E schopnost používání různých brzdových systémů,
i) pozorovací schopnosti, panoramatické vidění, správné a včasné používání zpětných zrcátek, vidění na dlouhé, střední a krátké vzdálenosti v souvislosti se schopností včasné a správné reakce,
j) dodržování přednosti v jízdě na křižovatkách a dálničních uzlech, dávání přednosti v jízdě za jiných okolností, například při změně směru, přejíždění mezi jízdními pruhy, zvláštních jízdních úkonech,
k) schopnost vyhodnocovat světelnou signalizaci, dopravní značky a ostatní značení, dodržování správného chování na světelné signalizaci, dodržování pokynů osob řídících dopravní provoz, správné chování podle dopravních značek, například zákazových nebo příkazových, přiměřené jednání podle vodorovného značení na vozovce,
l) schopnost udržování odstupu, dodržování bezpečné vzdálenosti před vozidlem, bezpečný boční odstup po stranách vozidla, dostatečná a bezpečná vzdálenost od ostatních účastníků provozu na pozemních komunikacích,
m) schopnost udržování směru jízdy a správného umístění na pozemní komunikaci při řazení do jízdních pruhů, na kruhových objezdech, v zatáčkách, přiměřeně podle druhu a vlastností vozidla nebo jízdní soupravy a schopnost předvídání změny zařazení,
n) schopnost dodržovat a nepřekračovat nejvyšší dovolenou rychlost při nepřekročení nejvyšší povolené rychlosti, nejet nepřiměřeně nízkou rychlostí při optimálních podmínkách dovolujících rychlost vyšší, přizpůsobit rychlost povětrnostním podmínkám a podmínkám provozu na pozemních komunikacích, zvolit takovou rychlost, aby byl schopen bezpečně zastavit vozidlo na vzdálenost, na kterou má rozhled,
o) schopnost dávat znamení podle potřeby správně a včas, zejména o změně směru jízdy, přiměřeně reagovat na všechna znamení dávaná ostatními účastníky provozu na pozemních komunikacích včetně světelných výstražných znamení.
(5) Záznam o zkoušce z praktické jízdy obsahuje tyto náležitosti:
a) jméno, příjmení a datum narození žadatele o řidičské oprávnění nebo držitele řidičského oprávnění,
b) skupiny vozidel, pro které se zkouška z praktické jízdy provádí,
c) registrační značka výcvikového vozidla nebo výcvikových vozidel spojených do jízdní soupravy,
d) údaj o datu a době trvání zkoušky z praktické jízdy,
e) údaje o znalostech, dovednostech a chování prověřovaných v rámci zkoušky z praktické jízdy a jejich zhodnocení,
f) jméno, příjmení a číslo zkušebního komisaře,
g) podpis a otisk razítka zkušebního komisaře,
h) podpis žadatele o řidičské oprávnění nebo držitele řidičského oprávnění,
i) podpis učitele autoškoly pouze v případě, že žadatel o řidičské oprávnění nebo držitel řidičského oprávnění odmítne záznam o zkoušce z praktické jízdy podepsat, a
j) lhůta pro skartaci dokumentu v souladu s právním předpisem upravujícím výkon spisové služby.
§ 20
Protokol o zkouškách z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel
(K § 39 odst. 4 zákona)
(1) Protokol o zkouškách z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel (dále jen „protokol o zkouškách“) je evidenční doklad o provedených zkouškách z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel žadatelů o řidičská oprávnění. Protokol o zkouškách vede zkušební komisař.
(2) Protokol o zkouškách obsahuje evidenční číslo, datum založení, celkový počet listů, které jsou vzestupně číslované, otisk razítka obecního úřadu obce s rozšířenou působností a podpis osoby, která provedla evidenci protokolu o zkouškách.
(3) V protokolu o zkouškách uvede zkušební komisař u každého žadatele o řidičské oprávnění, se kterým provádí zkoušku z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel, následující záznamy:
a) jméno, příjmení, případný titul a datum narození žadatele o řidičské oprávnění,
b) název autoškoly, v níž žadatel o řidičské oprávnění absolvoval výuku a výcvik,
c) skupinu vozidel, pro jejíž získání skládá žadatel o řidičské oprávnění zkoušku z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel,
d) datum provedení zkoušky z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel,
e) hodnocení (prospěl - neprospěl) u všech částí, ze kterých se skládá zkouška z odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel.
Správnost údajů zapsaných v protokolu o zkouškách potvrdí zkušební komisař svým podpisem a otiskem svého razítka.
(4) Opravu údaje v protokolu o zkouškách lze provádět výhradně jen přeškrtnutím celého řádku v protokolu a zapsáním nového údaje do řádku následujícího. Původní text v přeškrtnutém řádku musí zůstat čitelný. Každá oprava se opatřuje datem, podpisem zkušebního komisaře, který opravu provedl, a otiskem jeho razítka.
(5) Protokol o zkouškách uzavírá zkušební komisař na konci každého kalendářního roku podtržením posledního zápisu s uvedením data uzavření. Uzavření protokolu potvrdí zkušební komisař svým podpisem a otiskem svého razítka. Po uzavření protokolu lze aktualizovat pouze údaje podle odstavce 3 písm. d) a e).
(6) Protokol o zkouškách se ukládá u obecního úřadu obce s rozšířenou působností po posledním provedeném zápisu po dobu pěti let. Po pěti letech se protokol o zkouškách ukládá do archivu.

ČÁST PÁTÁ
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
§ 25
Zrušovací ustanovení
Zrušují se:
1. Vyhláška č. 470/2000 Sb., kterou se provádí zákon č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů,
2. vyhláška č. 497/2001 Sb., kterou se mění vyhláška Ministerstva dopravy a spojů č. 470/2000 Sb., kterou se provádí zákon č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů.
§ 26
Účinnost
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem vyhlášení.

Ministr:
Ing. Schling v. r.


Příloha č. 1 k vyhlášce č. 167/2002 Sb.


Příloha č. 2 k vyhlášce č. 167/2002 Sb.
Tabulka 1
ZÁKLADNÍ PŘÍPRAVA UČITELŮ VÝUKY A VÝCVIKU
Rozsah oprávnění osvědčení pro učitelePOTPOPPOÚ1. Legislativa (činnost autoškoly, výuka a výcvik, provoz vozidel)1010102. Základy dopravní psychologie1818183. Základy pedagogiky a rétoriky222222Celkem505050
Výuka teorie4. Metodika (didaktika) výuky teoretických předmětůa) Předpisy o provozu na pozemních komunikacích628b) Ovládání a údržba vozidla628c) Teorie řízení a zásady bezpečné jízdy6285. Náslechy a výstupy ve výuce teoriea) Předpisy o provozu na pozemních komunikacích2828b) Ovládání a údržba vozidla1818c) Teorie řízení a zásady bezpečné jízdy2020Celkem teoretické předměty84690
Praktický výcvik6. Metodika (didaktika) výcviku praktických předmětůa) Výcvik v řízení vozidla (obsahová stránka)4812A. Řidičský trenažér (forma získávání základních dovedností)66B. Autocvičiště (stavba překážek - rozměry)1212C. Provoz na pozem. kom. (volba trasy pro etapy výcviku)88b) Praktická údržba vozidla2467. Náslechy a výstupy v praktickém výcvikua) Výcvik v řízení vozidlaA. Řidičský trenažér66B. Autocvičiště88C. Provoz na pozemních komunikacích2020b) Praktická údržba vozidla1212Celkem praktický výcvik68490
Minimální počet hodin
CELKEM140140230
Vysvětlivky:
POT - profesní osvědčení omezené jen pro výuku teorie
POP - profesní osvědčení omezené jen pro výuku praktického výcviku
POÚ - profesní osvědčení úplné
Poznámka: Výuka a výcvik předmětu zdravotnická příprava nejsou obsahem tabulky.
Tabulka 2
ZÁKLADNÍ PŘÍPRAVA UČITELŮ VÝUKY A VÝCVIKU PRO ROZŠÍŘENÍ PROFESNÍHO OSVĚDČENÍ O DALŠÍ SKUPINU (PODSKUPINU) ŘIDIČSKÉHO OPRÁVNĚNÍ
Rozsah oprávnění osvědčení pro učitelePOTPOPPOÚ1. Legislativa (činnost autoškoly, výuka a výcvik, provoz vozidel)5552. Základy dopravní psychologie3333. Základy pedagogiky a rétoriky111Celkem999
Výuka teorie4. Metodika (didaktika) výuky teoretických předmětůa) Předpisy o provozu na pozemních komunikacích314b) Ovládání a údržba vozidla314c) Teorie řízení a zásady bezpečné jízdy3145. Náslechy a výstupy ve výuce teoriea) Předpisy o provozu na pozemních komunikacích66b) Ovládání a údržba vozidla44c) Teorie řízení a zásady bezpečné jízdy636Celkem teoretické předměty25628
Praktický výcvik6. Metodika (didaktika) výcviku praktických předmětůa) Výcvik v řízení vozidla (obsahová stránka)246A. Řidičský trenažér (forma získávání základních dovedností)22B. Autocvičiště (stavba překážek - rozměry)22C. Provoz na pozem. kom. (volba trasy pro etapy výcviku)44b) Praktická údržba vozidla1237. Náslechy a výstupy v praktickém výcvikua) Výcvik v řízení vozidlaA. Řidičský trenažér22B. Autocvičiště22C. Provoz na pozemních komunikacích1010b) Praktická údržba vozidla22Celkem praktický výcvik33033
Minimální počet hodin
CELKEM374570
Vysvětlivky zkratek jsou uvedeny u tabulky 1.
Poznámka: Výuka a výcvik předmětu zdravotnická příprava nejsou obsahem tabulky.

Příloha č. 3 k vyhlášce č. 167/2002 Sb.
Vzor profesního osvědčení

Příloha č. 4 k vyhlášce č. 167/2002 Sb.
UČEBNÍ OSNOVA základního a zdokonalovacího školení pro zkušební komisaře
Základní školení
Obsah školeníMinimální počet hodin1.Právní problematika362.Konstrukce motorových vozidel163.Základy bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a hospodárného řízení vozidel164.Teoretické základy hodnocení řidičských dovedností285.Rétorika a komunikace, jednání s kandidáty166.Rozvoj praktických dovedností pro hodnocení řidičů547.Rozvoj osobních řidičských dovedností308.Vstupní průběžné a výstupní přezkoušení20Počet hodin celkem216
Zdokonalovací školení
Obsah školeníMinimální počet hodinModul AModul BModul CModul DModul E1.Právní problematika444442.Konstrukce motorových vozidel444403.Základy bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a hospodárného řízení vozidel222224.Teoretické základy hodnocení řidičských dovedností444445.Rétorika a komunikace, jednání s kandidáty444446.Rozvoj praktických dovedností pro hodnocení řidičů888887.Rozvoj osobních řidičských dovedností888888.První pomoc000049.Vstupní průběžné a výstupní přezkoušení22222Počet hodin celkem3636363636
Příloha č. 5 k vyhlášce č. 167/2002 Sb.
Vzor průkazu zkušebního komisaře

Příloha č. 6 k vyhlášce č. 167/2002 Sb.
ÚPLNÉ ZNĚNÍ OTÁZEK ke zkoušce z ovládání a údržby vozidla
Pro skupinu vozidel C1, C1+E, C, C+E, D1, D1+E D a D+E
1. Popište úkony kontroly vozidla před jízdou.
2. Popište kontrolu tlaku vzduchu v pneumatikách a hloubky drážek dezénu pneumatiky.
3. Popište obsah kontroly kol a pneumatik a faktory ovlivňující jejich životnost.
4. Jaké jsou nejčasnější příčiny poškození plášťů pneumatik a jejich projevy.
5. Popište postup při výměně kola.
6. Popište kontrolu množství oleje v motoru a způsob jeho doplňování, časové intervaly pro jeho výměnu.
7. Popište funkci signalizace správné činnosti dobíjení akumulátoru a mazání motoru řidiči vozidla a signalizaci případných projevů poruch během jízdy vozidla.
8. Popište kontrolu a ošetřování kapalinové chladicí soustavy vozidla a zajištění regulace provozní teploty motoru.
9. Popište signalizaci teploty chladicí kapaliny řidiči a postup, došlo-li k přehřátí motoru (např. při dlouhém couvání nebo popojíždění v koloně apod.).
10. Popište kontrolu a ošetřování vzduchové chladicí soustavy vozidla a zajištění regulace provozní teploty motoru.
11. Popište hlavní části palivové soustavy vznětového motoru.
12. V čem spočívá údržba a ošetřování palivové soustavy vznětového motoru.
13. Popište postup při odvzdušnění palivové soustavy vznětového motoru.
14. Popište postup při hledání příčiny zavzdušnění palivové soustavy vznětového motoru.
15. Popište funkci regulátoru otáček vstřikovacího čerpadla a funkci omezovače rychlosti.
16. Popište kontrolu a údržbu výfukového systému motoru.
17. Popište, jakou funkci plní filtr pevných částic, jeho umístění na vozidle a jakými způsoby lze ovlivnit jeho životnost.
18. Popište činnost turbodmychadla, funkci chladiče vzduchu (mezichladiče) a způsob jejich ošetřování.
19. Popište ošetřování čističe vzduchu (suchý, mokrý) a v čem spočívá údržba plnicího systému motoru.
20. Popište, jakou funkci plní u vozidla spojka a jakými způsoby lze ovlivnit její životnost.
21. Popište, jakou funkci plní u vozidla převodovka, rozdělovací převodovka, spojovací hřídel, rozvodovka, diferenciál a kolové redukce, v čem spočívá jejich ošetřování.
22. Popište rozdíl mezi synchronizovanou a nesynchronizovanou převodovkou, způsob jejich ovládání a použití ve vozidlech.
23. Popište význam kombinovaných (půlených) převodovek a jakou funkci plní uzávěrka diferenciálu.
24. Popište, jakou funkci plní na vozidle tlumiče pérování a stabilizátor, projevy jejich nesprávné činnosti na technický stav vozidla a bezpečnost jízdy.
25. Popište účel posilovače brzd a řízení na vozidle, proč se nesmí za jízdy vypínat motor.
26. Popište účel antiblokovacího systému (ABS) na vozidle a kontrolu jeho správné funkce.
27. Popište účel systému regulace prokluzu kol hnacích náprav (ASR) a kontrolu jeho správné funkce.
28. Popište funkci provozní, parkovací, pomocné (odlehčovací) a nouzové brzdy.
29. Popište princip pomocné (odlehčovací) brzdy (motorové, retardéru elektromagnetického a retardéru hydrodynamického).
30. Popište princip činnosti kapalinové brzdy a vzduchokapalinové brzdy.
31. Popište princip činnosti vzduchové brzdy, vyjmenujte její hlavní části.
32. Popište postup při ošetřování a údržbě jednotlivých částí vzduchové brzdy.
33. Popište rozdíl mezi kotoučovou a bubnovou (čelisťovou) brzdou, jejich výhody a nevýhody.
34. Vysvětlete, co se rozumí pod pojmem geometrie řídící nápravy vozidla.
35. Popište nejčastější projevy nesprávné geometrie řídící nápravy vozidla.
36. Popište postup při ošetřování akumulátoru a faktory ovlivňující jeho životnost.
37. Vysvětlete rozdíl mezi paralelním a sériovým zapojením akumulátorů a správný postup při jejich zapojení a odpojení.
38. Popište funkci pojistek v elektrické soustavě vozidla a jejich umístění.
39. Popište, jakým způsobem se provádí výměna žárovek vnějšího osvětlení vozidla.
40. Vysvětlete symboly kontrolek a ovladačů na přístrojové desce (volantu) vozidla.
41. Popište postup při připojení tažného lana a tažné tyče a možnosti jejich použití.
42. Popište postup při montáži sněhových řetězů.
43. Popište základní funkce tachografu a v čem spočívá jeho obsluha.
44. Popište postup při připojování a odpojování přívěsu.
45. Vyjmenujte povinné vybavení vozidla.

Příloha č. 7 k vyhlášce č. 167/2002 Sb.
Zvláštní jízdní úkony pro první část zkoušky z praktické jízdy motocyklů zařazených do skupiny vozidel AM, A1, A2 a A
K § 19 odst. 1 písm. b) bodu 1.
1.1 Sejmutí motocyklu ze středového stojanu a jeho vedení vpřed bez použití motoru se zatočením doleva, následně vzad se zaparkováním do omezeného prostoru a postavení motocyklu na středový stojan. Sejmutí motocyklu ze středového stojanu a jeho vyvedení z omezeného prostoru vpravo. V případě, že je motocykl vyroben pouze s podpěrným stojanem, použije se podpěrný stojan.

K § 19 odst. 1 písm. b) bodu 2.
2.1 provedení jízdy při nízké rychlosti - následování komisaře rychlostí chůze cca 4 km.h-1 v přímém směru (délka dráhy cca 12 m)

2.2 Bezpečné otočení o 180° projetím zatáčky tvaru „U“ rychlostí chůze cca 4 km.h-1

2.3 Slalom při rychlosti chůze cca 4 km.h-1

2.4 Jízda po dráze ve tvaru „8“ při rychlosti chůze cca 4 km.h-1

2.5 Opakované rozjetí se s jednou nohou na stupačce a přesunutím druhé nohy na stupačku a zastavení s následnou oporou jednou nebo oběma nohama pro udržení stability motocyklu

2.6 Dráha pro úkony v pomalé rychlosti

K § 19 odst. 1 písm. b) bodu 3.
3.1 Provedení jízdy ve vyšších rychlostech, slalom v rychlosti 40 km.h-1

3.2 Vyhýbání se překážce při počáteční rychlosti nejméně 50 km.h-1 (u skupiny AM při rychlosti 45 km.h-1)

K § 19 odst. 1 písm. b) bodu 4.
4.1 Brzdění na přesnost ve stanoveném úseku z rychlosti nejméně 50 km.h-1 (u skupiny AM z rychlosti 45 km.h-1)

4.2 Nouzové brzdění na stanovenou vzdálenost z rychlosti nejméně 50 km.h-1 (u skupiny AM z rychlosti 45 km.h-1)

4.3 Dráha pro úkony při vyšší rychlosti

1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (přepracované znění). Směrnice Komise 2012/36/EU ze dne 19. listopadu 2012, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES o řidičských průkazech.  Směrnice Komise 2014/85/EU ze dne 1. července 2014, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES o řidičských průkazech.
1a) Vyhláška č. 301/2001 Sb., o schvalování technické způsobilosti a o technických podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích.
2) ČSN 01 8020 Dopravní značky na pozemních komunikacích.
2a) § 92 odst. 3 zákona č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.
3) Například zákon č. 361/2000 Sb., ve znění pozdějších předpisů.
3a) Zákon č. 168/1999 Sb., o pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pojištění odpovědnosti z provozu vozidla), ve znění pozdějších předpisů.
4) Například zákon č. 111/1994 Sb., o silniční dopravě, ve znění pozdějších předpisů.
5) Vyhláška č. 177/2000 Sb., kterou se provádí zákon o evidenci obyvatel, zákon o občanských průkazech a zákon o cestovních dokladech.
6) § 13 odst. 1 písm. b) a odst. 2 zákona č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů, ve znění zákona č. 297/2011 Sb., kterým se mění zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.