209/1951 Ú. l. I
Vyhláška ministerstev zemědělství a potravinářského průmyslu o pěstování, dodávce a ceně řepy cukrovky ze sklizně 1951.

209.
VYHLÁŠKA
ministerstev zemědělství a potravinářského průmyslu
ze dne 31. května 1951
o pěstování, dodávce a ceně řepy cukrovky ze sklizně 1951.
Ministerstva zemědělství a potravinářského průmyslu vyhlašují v dohodě s ministerstvem vnitřního obchodu podle § 1 zákona č. 80/1948 Sb., kterým se ministr zemědělství zmocňuje k opatřením v zemědělské výrobě, podle §§ 1 a 6 dekretu presidenta republiky č. 118/1945 Sb., o opatřeních v řízení vyživovacího hospodářství, ve znění zákona č. 274/1948 Sb., a podle § 7 vládního nařízení č. 235/1949 Sb., o plánování a jiné tvorbě cen:

§ 1.
Pěstování.
(1) Pěstitelé řepy cukrovky pečují o řádné a včasné obdělání řepy cukrovky. Zaorati řepu lze jen se souhlasem okresního národního výboru, který si po případě vyžádá vyjádření cukrovaru, a uloží pěstiteli nové osetí, případně náhradní osev.
(2) Pěstovati krmné okopaniny (na př. polocukrovku, krmnou řepu, krmnou mrkev, tuřín) a jiné plodiny (na př. mák) v řepě cukrovce není dovoleno.
§ 2.
Dodávka.
(1) Pěstitelé jsou povinni dodat cukrovaru to množství řepy, na jehož dodávku uzavřeli smlouvu o dodávce zemědělských výrobků; nedošlo-li k uzavření smlouvy, jsou povinni dodat množství řepy předepsané jim k povinné dodávce. Řepu sklizenou nad smluvní množství nebo nad množství určené k povinné dodávce, jakož i řepu vypěstovanou mimo výrobní úkol, je pěstitel povinen nabídnout a dodat cukrovaru.
(2) Cukrovar je povinen provésti s pěstitelem řepní odpočet a zaplatiti za dodanou řepu stanovenou cenu, a to nejpozději do 21 dnů po odevzdání řepního lístku.
§ 3.
Dovozné.
(1) Pěstiteli náleží dovozné za řepu z území jedné obce na území jiné obce za každý kilometr a metrický cent čisté váhy při dovozu:
a) do cukrovaru, který je v provozu60 hal.b) na filiálku nádražní, polní nebo vodní nebo filiálku úzkokolejné dráhy30 hal.
Základem pro výpočet kilometrů je vzdálenost od středu obce (osady) k přejímací váze. Přesahuje-li započatý kilometr 500 m, počítá se za celý kilometr; ke vzdálenosti do 500 m se nepřihlíží.
(2) Vyžadují-li to dopravní poměry, je pěstitel povinen na vyzvání cukrovaru řepu, kterou dodal na polní filiálku, dovézt svými potahy nebo dát dovézt na svůj náklad do cukrovaru nebo na nádražní filiálku. Za tento dovoz řepy obdrží za každý kilometr a metrický cent hrubé váhy dovozné v částce 80 hal. Základem pro výpočet kilometrů je směrodatná skutečně ujetá vzdálenost s místa skladu na filiálce na váhu v cukrovaru nebo na železniční stanici. Nevyhoví-li pěstitel vyzvání cukrovaru, rozhodne o jeho povinnosti okresní národní výbor. Rovněž může okresní národní výbor v případě nutné potřeby na návrh cukrovaru uložit dovozcům řepy, aby odvezli řepu skladovanou na železniční filiální váze k vagonům. Za tuto výpomoc náleží dovozcům řepy odměna podle příslušných cenových předpisů.
(3) Za dovoz řepy, který se provádí na území pouze jedné obce, náleží pěstiteli místní dovozné za každý metrický cent čisté váhy bez ohledu na vzdálenost při dovozu:
a) do cukrovaru, který je v provozu60 hal.b) na filiálku nádražní, polní nebo vodní nebo filiálku úzkokolejné dráhy30 hal.
§ 4.
Cukr.
(1) Osobám, které provedly jarní řepní práce, t. j. první okopávku, jednocení a druhou okopávku řepy, náleží dávka cukru v úhrnném množství 6,5 kg za každý hektar skutečně obdělané plochy včetně plochy sazečky.
(2) Osobám, které provedly sklizeň a dodávku řepy, náleží dávka cukru v úhrnném množství 6 kg za každých 100 q čisté váhy dodané řepy.
(3) Za řepu dodanou nad smluvní nebo určenou dodávkovou povinnost obdrží osoby, které provedly sklizeň a dodávku řepy, ještě další zvláštní dávku cukru, a to v úhrnném množství 7 kg za každých 100 q čisté váhy navíc dodané řepy.
(4) Při výpočtu úhrnného množství dávek cukru podle odstavců 1 až 3 se množství cukru připadající na část plochy nedosahující 1 ha nebo na množství dodané řepy nedosahující 100 q vypočte poměrnou částkou.
(5) Zjistí-li místní národní výbor, že práce uvedené v odstavci 1 nebyly řádně provedeny, sníží, po případě nepřizná dávku cukru připadající na plochu, na níž zmíněné práce byly vadně provedeny.
(6) Dávky cukru podle odstavců 1 až 5 rozvrhne místní národní výbor na osoby, které provedly uvedené práce a to poměrně podle jejich přímé účasti na těchto pracích. Na takto zjištěná množství vystaví místní národní výbor pro oprávněné osoby odběrní doklady na dávky cukru, na něž lze zakoupiti za cenu vázaného trhu množství cukru v odběrním dokladu vyznačené. Toto množství cukru se nezapočítává do spotřebitelské dávky. Odběrní doklady na dávky cukru platí pouze dva měsíce ode dne vydání místním národním výborem. Podrobnější předpisy o výdeji a zúčtování odběrních dokladů a o odběru cukru vydá ministerstvo vnitřního obchodu.
§ 5.
Řízky.
(1) Pěstiteli náleží zdarma za dodanou řepu čerstvé řízky o obsahu 8% sušiny a to v množství rovnajícím se 60% čisté váhy dodané řepy. Vydává-li cukrovar řízky s obsahem 10% sušiny, náleží pěstiteli řízky v množství rovnajícím se 48% čisté váhy dodané řepy, při sušině 12% pak 40%. Dodá-li cukrovar řízky sušené, dodá v poměru na 100 kg čerstvých řízků s obsahem 8% sušiny 6 kg sušených nebo 6,5 kg řízků melasových.
(2) Dodávka řízků se rozumí loko cukrovar nebo franko železniční, úzkokolejná nebo vodní filiálka, podle toho, kam pěstitel řepu dodal. Řízky za řepu dodanou na polní filiálku je povinen cukrovar dodati na železniční stanici nejbližší k této polní filiálce. Dohodne-li se cukrovar s pěstitelem na jiném způsobu odběru řízků, než jak výše stanoveno, jde úspora ve prospěch pěstitele, zdražení na jeho vrub.
(3) Pěstitelé jsou povinni odebírati řízky ihned po zahájení provozu cukrovaru, a to podle pokynů cukrovaru. Neodeberou-li pěstitelé řízky ve stanovené době, ztrácejí nárok na dodávku řízků a jejich hodnota jim bude nahrazena v penězích podle platných cenových předpisů. Je-li ohrožena v důsledku neodebírání řízků jejich jakost a trvanlivost nebo nestačí-li skladovací prostory cukrovaru, jsou pěstitelé povinni odebírati řízky i v neděli a ve svátek podle pokynů cukrovaru.
(4) S přebytečnými řízky (čerstvými i sušenými) může cukrovar nakládat jen podle pokynů ministerstva zemědělství udělených prostřednictvím generálního ředitelství „Československých cukrovarů a čokoládoven“.
§ 6.
Melasa.
Pěstiteli náleží zdarma za dodanou řepu čisté váhy 0,5% melasy o minimální polarisaci 50%. II odběru melasy se pěstitel přihlásí při odevzdání řepního lístku a je povinen ji odebrat do 7. února 1952. Jestliže pěstitel melasu do té doby neodebere, pozbývá nároku na její odběr a cukrovar mu za ni zaplatí podle platných cenových předpisů.
§ 7.
Saturační kaly.
Pěstiteli náleží zdarma za dodanou řepu čisté váhy 6% saturačních kalů loko cukrovar, jež nutno odebrat nejpozději do 7. února 1952. Za neodebrané saturační kaly se neposkytuje náhrada v penězích. Místní národní výbor může uložit pěstiteli na návrh cukrovaru povinný odběr stanoveného množství saturačních kalů i po uvedené době v zájmu zajištění plynulého provozu cukrovaru v příští kampani a řádného využití hnojivé hmoty saturačních kalů; při tom místní národní výbor stanoví, do které doby jest nutno saturační kaly odebrat.
Dodací podmínky.
§ 8.
(1) Dodávka řepy se řídí podle dodávkového plánu vypracovaného okresním národním výborem v dohodě s cukrovarem a zástupci pěstitelů.
(2) Pěstitel je povinen dodat řepu zdravou, řádně očištěnou a řádně okleštěnou, jak dovoluje způsob provádění sklizně. Řepa se bude přijímat do 31. října nepřetržitě od 6 do 18 hodin a od 1. listopadu nepřetržitě od 7 do 17 hodin, pokud je denní světlo. Podle potřeby a provozních možností přijímá cukrovar řepu i v neděli a ve svátek, po případě zařídí přijímání i v noci. Řepu namrzlou přijímá cukrovar, jen pokud ji může ihned zpracovati.
(3) U dodané řepy se sráží na nečistotu v každém případě 5% hrubé váhy. U řepy, která vykazuje po zkoušce více než 5% nečistot, je cukrovar oprávněn učiniti další srážku. Není-li pěstitel zkoušce přítomen, považuje se za jeho zástupce místní řepařský důvěrník a není-li přítomen, osoba, která provází povoz. Odmítnou-li tyto osoby součinnost, povolá cukrovar ke zkoušce dva svědky. Paušální srážky jsou přípustné jen ve vzájemné dohodě.
§ 9.
Cukrovar je povinen postarati se o vhodně umístěnou mostní váhu, o snadný příjezd povozů a o rychlé skládání řepy svými zaměstnanci. Nakládání řepy do vagonů, po případě na povozy, jde-li o odvoz řepy z polních filiálek nebo z hromad k vagonům, se děje na náklad cukrovaru.
§ 10.
Ustanovení této vyhlášky se vztahují i na případy, kdy pěstitel dodává řepu podle pokynu cukrovaru jinému řepu zpracujícímu podniku.
§ 11.
Výkupní cena řepy cukrovky.
(1) Výkupní cena řepy cukrovky ze sklizně 1951 činí Kčs 60.— za 100 kg čisté váhy.
(2) Z ceny podle odstavce 1 srazí cukrovary při vyúčtování částku Kčs 2.— za 100 kg řepy cukrovky na úhradu nákladů spojených s hubením škůdců a odvedou ji s vyúčtováním generálnímu ředitelství „Československým cukrovarům a čokoládovnám“ v Praze; generální ředitelství odvede příslušné částky ministerstvu zemědělství.
Ustanovení závěrečná.
§ 12.
Ministerstva zemědělství a potravinářského průmyslu mohou ve vzájemné dohodě povoliti výjimky z ustanovení této vyhlášky.
§ 13.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 5. června 1951.

Za ministra zemědělství:
Nedvěd v. r.
Za ministryni
potravinářského průmyslu:
Ing. Šimůnek v. r.