453/1991 Sb.
Sdělení federálního ministerstva zahraničních věcí o sjednání Dohody o vzájemné podpoře a ochraně investic mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Francouzskou republikou

453
SDĚLENÍ
federálního ministerstva zahraničních věcí

Federální ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 13. září 1990 byla v Praze podepsána Dohoda o vzájemné podpoře a ochraně investic mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Francouzskou republikou.
S Dohodou vyslovilo souhlas Federální shromáždění České a Slovenské Federativní Republiky a prezident České a Slovenské Federativní Republiky ji ratifikoval.
Dohoda vstoupila v platnost na základě svého článku 13 dnem 27. září 1991.
České znění Dohody se vyhlašuje současně.


DOHODA
o vzájemné podpoře a ochraně investic mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Francouzskou republikou
Česká a Slovenská Federativní Republika a Francouzská republika, dále označované jako „smluvní strany“
vedeny přáním posílit hospodářskou spolupráci mezi oběma státy a vytvořit příznivé podmínky pro československé investice ve Francii a francouzské investice v Československu;
jsouce přesvědčeny, že podpora a ochrana těchto investic napomáhá převodům kapitálu a technologie mezi oběma státy v zájmu jejich hospodářského rozvoje;
dohodly se na následujících ustanoveních:
Článek 1
Pro účely této Dohody:
1. Pojem „investice“ označuje všechna aktiva, jako je majetek a práva všeho druhu, a to zejména:
a) movitý a nemovitý majetek, jakož i všechna věcná práva, zejména hypotéky, přednostní práva, záruky a užívací práva;
b) akcie a všechny ostatní formy účasti na společnostech založených na území jedné smluvní strany, jakož i všechna práva z nich vyplývající;
c) obligace, pohledávky a práva k jakémukoli plnění, které mají hospodářskou hodnotu;
d) autorská práva, průmyslová práva (jako jsou patenty, ochranné známky, průmyslové vzory a modely), technologické postupy, licence, obchodní jména a klientela;
e) koncese udělené na základě zákona nebo smlouvy, zejména koncese týkající se průzkumu, kultivace, těžby nebo využívání přírodního bohatství, včetně toho, které se nachází v přímořském pásmu smluvních stran;
přičemž se rozumí, že tato aktiva jsou nebo byla investována v souladu s právním řádem smluvní strany, na jejímž území a nebo v jejímž přímořském pásmu je investice uskutečněna.
Pojem „investice“ označuje rovněž nepřímé investice, uskutečněné investory jedné ze smluvních stran na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany prostřednictvím investora z třetího státu.
Jakákoli změna formy investování aktiv nemění jejich povahu jako investice ve smyslu této Dohody za podmínky, že tato změna není v rozporu s právním řádem smluvní strany, na jejímž území nebo v jejímž přímořském pásmu je investice uskutečněna.
2. Pojem „investor“ označuje:
a) každou fyzickou osobu, která je občanem jedné ze smluvních stran a která může v souladu s jejím právním řádem uskutečňovat investice na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany;
b) každou právnickou osobu zřízenou na území jedné ze smluvních stran v souladu s jejím právním řádem a která má na něm své sídlo.
3. Pojem „výnosy“ označuje všechny částky plynoucí z investice během daného období, zejména zisk, dividendy, úroky, poplatky, provize.
4. Tato Dohoda platí na území každé smluvní strany, jakož i v přímořském pásmu každé smluvní strany, které je definováno jako ekonomická zóna a kontinentální šelf, které se rozprostírají za hranicemi teritoriálních vod každé smluvní strany a na nichž tyto smluvní strany vykonávají v souladu s mezinárodním právem svrchovaná práva a soudní pravomoc ve sféře průzkumu, těžby a ochrany přírodních zdrojů.
Článek 2
Každá smluvní strana umožňuje a podporuje v rámci svého právního řádu a ustanovení této Dohody investice uskutečňované investory druhé smluvní strany na svém území a ve svém přímořském pásmu.
Článek 3
Každá smluvní strana sa zavazuje zabezpečit na svém území a ve svém přímořském pásmu investicím investorů druhé smluvní strany spravedlivé a rovnoprávné zacházení, v souladu s principy mezinárodního práva, vylučující jakékoli nespravedlivé nebo diskriminační opatření, které by mohlo být na překážku jejich správě, udržování, využívání nebo likvidaci investic a činit tak způsobem, aby výkon práva takto uznaného nebyl omezován ani právně ani fakticky.
Zásada spravedlivého a rovnoprávného zacházení se vztahuje zejména na nákup a dopravu surovin a pomocných materiálů, energie a paliva, stejně jako na výrobní prostředky všeho druhu a na prodej a dopravu výrobků uvnitř země a do zahraničí.
Článek 4
Každá smluvní strana poskytuje na svém území a ve svém přímořském pásmu investorům druhé smluvní strany, pokud jde o jejich investice a činnosti s těmito investicemi spojené, zacházení ne méně příznivé, než přiznává v souladu se svým právním řádem svým investorům nebo než zacházení přiznávané investorům ze státu požívajícího nejvyšších výhod, pokud je toto výhodnější.
Toto zacházení se však nevztahuje na výhody, které smluvní strana přiznává investorům ze třetího státu na základě své účasti nebo příslušnosti k pásmu volného obchodu, celní unii, společnému trhu, organizaci vzájemné hospodářské pomoci nebo každé jiné formě regionální hospodářské organizace nebo na základě dohody o zamezení dvojího zdanění nebo každé jiné mezinárodní dohody v daňové oblasti.
Investoři oprávnění pracovat na území nebo v přímořském pásmu jedné ze smluvních stran musí mít přiměřené podmínky pro výkon své odborné činnosti. Smluvní strany budou v rámci svého právního řádu příznivě posuzovat žádosti o vstup a povolení k pobytu, práci a pohybu, které předloží občané smluvní strany z důvodu investice na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany.
Článek 5
Investice, které jsou předmětem zvláštního závazku smluvní strany vůči investorům druhé smluvní strany, se budou řídit bez ohledu na ustanovení této Dohody zněním tohoto závazku, pokud obsahuje ustanovení příznivější, než předvídá tato Dohoda.
Článek 6
1. Investice uskutečněné investory jedné ze smluvních stran požívají na území a v přímořském pásmu druhé smluvní strany plnou ochranu a bezpečnost.
2. Výnosy z investic a v případě reinvestic výnosy z těchto reinvestic požívají stejné ochrany jako investice.
3. Smluvní strany nevyvlastní nebo neznárodní investice investorů z druhé smluvní strany nebo neučiní žádná jiná opatření mající pro investory z druhé smluvní strany za následek přímou nebo nepřímou ztrátu vlastnictví investic nacházejících se na jejich území nebo v jejich přímořském pásmu s výjimkou opatření provedených ve veřejném zájmu a za podmínky, že nejsou ani diskriminační ani nebudou v rozporu se zvláštním závazkem ve smyslu článku 5.
Opatření mající za následek odnětí majetku, která by mohla být přijata, musí být doprovázena vyplacením okamžité a odpovídající náhrady, jejíž výše musí odpovídat skutečné hodnotě dotčených investic předcházející jakékoli hrozbě odnětí majetku.
Tato náhrada, její výše i způsob jejího vyplacení budou stanoveny nejpozději k datu odnětí majetku. Tato náhrada volně převoditelná bude vyplacena bez odkladu ve volně směnitelné měně. Po uplynutí 15 dnů ode dne, kdy opatření byla přijata nebo veřejně známa až do data výplaty, se k náhradě připočítávají úroky vypočtené podle příslušné tržní sazby. Tato sazba bude stanovena podle „Mezinárodních finančních statistik“ publikovaných Mezinárodním měnovým fondem, pokud nebude stanovena zvláštní dohodou mezi investorem a kompetentním orgánem dotyčné smluvní strany.
Článek 7
Investoři jedné ze smluvních stran, jejichž investice utrpí ztrátu v důsledku války nebo jakéhokoli jiného ozbrojeného konfliktu, výjimečného stavu, vzpoury nebo jakékoli jiné situace s podobnými následky, ke kterým dojde na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany, budou od ní požívat zacházení ne méně příznivé, než přiznává v souladu se svým právním řádem svým vlastním investorům nebo investorům ze státu požívajícího nejvyšších výhod.
Článek 8
1. Každá smluvní strana na jejímž území nebo v jejímž přímořském pásmu byly investory druhé smluvní strany uskutečněny investice, umožňuje těmto investorům volný převod finančních prostředků vztahujících se k těmto investicím, a to zejména:
a) zisků, dividend, úroků a jiných běžných výnosů;
b) příjmů vyplývajících z práv uvedených v odstavci 1 písm. d) a e) článku 1 této Dohody;
c) splátek řádně sjednaných půjček;
d) výtěžků z postoupení nebo z úplné či částečné likvidace investice, včetně přírůstků hodnoty investovaného kapitálu;
e) náhrady za odnětí majetku nebo ztráty uvedené v článku 6 a 7 této Dohody.
2. Občané každé smluvní strany, kteří získali oprávnění pracovat na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany z důvodu povolené investice, jsou rovněž oprávněni převádět do státu jejich původu přiměřenou část svých peněžních příjmů.
3. Převody uvedené v předchozích odstavcích se provádějí bez odkladu úředním kursem obecně platným v den převodu.
Článek 9
Pokud předpisy jedné ze smluvních stran převídají možnost záruky pro investice uskutečňované v zahraničí, může být tato záruka přiznána po prozkoumání každého jednotlivého případu investicím uskutečňovaným investory této smluvní strany na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany.
Investice investorů jedné smluvní strany uskutečňované na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany nemohou obdržet výše uvedenou záruku, pokud nebyly předem povoleny posledně jmenovanou smluvní stranou.
Jestliže jedna ze smluvních stran provede na základě záruky poskytnuté investici uskutečněné na území nebo v přímořském pásmu druhé smluvní strany platby jednomu ze svých investorů, vstupuje z tohoto důvodu do všech práv a konání tohoto investora, zejména těch, které jsou uvedeny v článku 10 této Dohody.
Článek 10
1. Každý spor, týkající se investic mezi jednou smluvní stranou a investorem druhé smluvní strany, bude pokud možno vyřešen mezi dotčenými stranami přátelsky.
2. Jakmile obě smluvní strany budou smluvními stranami Úmluvy o řešení sporů z investic mezi státy a občany jiných států, (Washington, 18. března 1965), pak takový spor, pokud nemohl být vyřešen přátelsky do 6 měsíců od okamžiku, kdy byl jednou ze stran ve sporu oznámen, bude na žádost jedné z těchto stran předložen Mezinárodnímu středisku pro řešení sporů z investic k vyřešení arbitrážní cestou.
3. Dokud podmínka předpokládaná v odstavci 2 není splněna a pokud uvedený spor nemohl být vyřešen do 6 měsíců od okamžiku, kdy byl jednou nebo druhou stranou ve sporu nastolen, bude předložen na žádost jedné nebo druhé z těchto stran rozhodčímu soudu „ad hoc“.
Tento rozhodčí soud „ad hoc“ bude vytvořen pro každý případ následujícím způsobem: každá strana ve sporu určí jednoho rozhodce, tito dva rozhodci společně určí třetího rozhodce, občana třetího státu, který bude předsedou soudu. Rozhodci musí být určeni do dvou měsíců, předseda do tří měsíců od data, kdy investor oznámil písemně dotčené smluvní straně svůj úmysl obrátit se na rozhodčí soud.
V případě, že lhůty uvedené shora nebudou dodrženy, každá strana ve sporu může požádat předsedu Rozhodčího soudu Obchodní komory ve Stockholmu, aby provedl potřebná jmenování.
Rozhodčí soud „ad hoc“ stanoví svá procesní pravidla v souladu s platnými procesními pravidly Komise OSN pro mezinárodní právo obchodní.
Článek 11
1. Spory mezi smluvními stranami o výklad nebo provádění této Dohody musí být, pokud je to možné, řešeny diplomatickou cestou.
2. Jestliže spor nebyl vyřešen do 6 měsíců od data, kdy byl předložen jednou ze smluvních stran, bude předložen na žádost jedné ze smluvních stran rozhodčímu soudu.
3. Uvedený soud bude zřízen pro každý zvláštní případ takto: Každá smluvní strana určí jednoho člena a tito dva členové určí společně občana třetího státu, který bude oběma smluvními stranami jmenován předsedou. Všichni členové musí být jmenováni do dvou měsíců od okamžiku, kdy jedna ze smluvních stran oznámila druhé smluvní straně svůj úmysl předložit spor rozhodčímu soudu.
4. Jestliže lhůty uvedené v odstavci 3 nebudou dodrženy, jedna nebo druhá smluvní strana, pokud nebude učiněno jiné dohody, požádá generálního tajemníka OSN, aby učinil nezbytná jmenování. Jestliže generální tajemník je občanem jednoho ze smluvních států nebo jestliže z jiného důvodu nemůže vykonávat tuto funkci, učiní potřebná jmenování služebně nejstarší zástupce generálního tajemníka, který není občanem jedné ze smluvních stran.
5. Rozhodčí soud rozhodne většinou hlasů. Jeho rozhodnutí jsou pro smluvní strany konečná a právně vykonatelná.
Soud stanoví sám svá procesní pravidla. Na žádost jedné ze smluvních stran provádí výklad rozsudku. Pokud soud se zřetelem na zvláštní okolnosti nerozhodne jinak, výlohy rozhodčího řízení, jakož i výlohy rozhodců, hradí smluvní strany rovným dílem.
Článek 12
Tato Dohoda se používá na všechny investice, uskutečněné po 1. lednu 1950.
Článek 13
Každá smluvní strana oznámí druhé smluvní straně, že byly splněny náležitosti požadované jejím právním řádem pro vstup Dohody v platnost, což se stane 30 dnů po obdržení posledního oznámení.
Dohoda je uzavřená na dobu 15 let, zůstane v platnosti po uplynutí této doby, pokud ji jedna ze smluvních stran nevypoví diplomatickou cestou s roční výpovědní lhůtou.
Investice, které byly uskutečněny před ukončením platnosti této Dohody, budou požívat ochranu podle jejich ustanovení ještě dalších 15 let po skončení její platnosti.
Dáno v Praze dne 13. září 1990 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a francouzském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za
Českou a Slovenskou Federativní Republiku:
Václav Klaus v. r.
Za
Francouzskou republiku:
Roland Dumas v. r.