57/2005 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí, kterým se nahrazuje sdělení Ministerstva zahraničních věcí vyhlášené pod č. 119/1996 Sb. o přijetí Antidopingové úmluvy

57
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí,
kterým se nahrazuje sdělení Ministerstva zahraničních věcí vyhlášené pod č. 119/1996 Sb. o přijetí Antidopingové úmluvy

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 16. listopadu 1989 byla ve Štrasburku přijata Antidopingová úmluva.
Jménem České republiky byla Úmluva podepsána ve Štrasburku dne 28. dubna 1995. Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 15 odst. 1 dne 1. března 1990. Pro Českou republiku vstoupila v platnost podle odstavce 2 téhož článku dne 1. června 1995.
Při projednávání Dodatkového protokolu k Antidopingové úmluvě*) bylo s ohledem na změnu některých právních předpisů České republiky rozhodnuto předložit Úmluvu dodatečně ke schválení Parlamentu České republiky a k ratifikaci prezidentu republiky. Parlament vyslovil s Úmluvou dodatečný souhlas a prezident republiky Úmluvu ratifikoval.
Anglické znění Úmluvy a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
ANTIDOPINGOVÁ ÚMLUVA
Preambule
Členské státy Rady Evropy, další státy, které jsou účastníky Evropské kulturní úmluvy, a další státy, které jsou signatáři tohoto (dokumentu).
S ohledem na to, že cílem Rady Evropy je dosáhnout větší jednoty mezi jejími členy za účelem ochrany a uvědomění si ideálů a principů, které jsou jejich společným dědictvím, a podpory jejich hospodářského a sociálního vývoje.
Vědomy si, že sport by měl hrát závažnou roli při ochraně zdraví, v morální a fyzické výchově a v rozšiřování mezinárodního porozumění.
Znepokojeny rostoucím užíváním dopingových prostředků a metod sportovci a sportovkyněmi v celé šíři sportu a důsledky tohoto na zdraví účastníků a budoucnost sportu.
Dbajíce na to, že tento problém ohrožuje etické principy a výchovné hodnoty ztělesněné v Olympijské chartě, Mezinárodní chartě pro sport a tělesnou výchovu UNESCO a v Rezoluci (76)41 Komise ministrů Rady Evropy, známé jako „Evropská charta sportu pro všechny“.
Majíce na vědomí antidopingové předpisy, politiku a deklarace přijaté mezinárodními sportovními organizacemi.
Vědomy si toho, že veřejná správa a dobrovolné sportovní organizace mají komplementární odpovědnost za boj proti dopingu ve sportu, zejména za zajištění řádného vedení sportovních aktivit, založeného na zásadách čestného jednání (fair play), a za ochranu zdraví těch, kteří se jich účastní.
Uvědomujíce si, že tyto orgány a organizace musí z těchto důvodů pracovat společně na všech vhodných úrovních.
Připomínajíce si rezoluce o dopingu, přijaté Konferencí evropských ministrů odpovědných za sport, a zejména Rezoluci č. 1 přijatou na 6. konferenci v Reykjaviku v roce 1989.
Připomínajíce si, že Komise ministrů Rady Evropy již přijala Rezoluci (67)12 o dopingu atletů, Doporučení č. R(79)8 o dopingu ve sportu, Doporučení č. R(84)19 o „Evropské antidopingové chartě pro sport“ a Doporučení č. R(88)12 o zavedení dopingové kontroly bez ohlášení mimo soutěže.
Připomínajíce si Doporučení č. 5 o dopingu přijaté 2. Mezinárodní konferencí ministrů a vyšších činovníků odpovědných za sport a tělesnou výchovu, pořádanou UNESCO v Moskvě (1988).
Rozhodnuty však podniknout další a důraznější kooperativní aktivitu zaměřenou na snížení a případnou eliminaci dopingu ve sportu, uplatňujíce jako základnu etické hodnoty a praktická opatření obsažená v těchto nástrojích,
Se dohodly následovně:
Článek 1
Účel Úmluvy
Účastníci, s myšlenkou na snížení a případnou eliminaci dopingu ve sportu, se zavazují, v rámci svých příslušných ústavních předpisů, podniknout kroky nutné pro realizaci ustanovení této Úmluvy.
Článek 2
Definice a rámec Úmluvy
1. Pro účely této Úmluvy:
a) „doping ve sportu“ znamená podávání (poskytnutí) sportovcům či sportovkyním nebo použití jimi farmakologických skupin dopingových prostředků nebo dopingových metod,
b) „farmakologické skupiny dopingových prostředků nebo dopingových metod“ znamenají, s ohledem na níže uvedený odstavec 2, ty skupiny dopingových prostředků nebo dopingových metod zakázané příslušnou mezinárodní sportovní organizací a uvedené na seznamech, které byly schváleny Monitorovací skupinou podle podmínek článku 11.1.b,
c) „sportovci a sportovkyně“ jsou ty osoby, které se pravidelně účastní organizovaných sportovních aktivit.
2. Až do té doby, kdy bude schválen seznam zakázaných farmakologických skupin dopingových prostředků a dopingových metod Monitorovací skupinou v souladu s podmínkami článku 11.1.b, bude užíván referenční seznam, uvedený v příloze této Úmluvy.
Článek 3
Domácí koordinace
1. Účastníci budou koordinovat politiku a aktivitu svých vládních orgánů a jiných veřejných institucí zaměřených na boj proti dopingu ve sportu.
2. Účastníci zajistí, že dojde k praktickému provádění této Úmluvy, a speciálně, že budou splněny požadavky uvedené v článku 7 tím, že svěří, tam, kde je to vhodné, zavedení některých ustanovení této Úmluvy určenému vládnímu nebo nevládnímu orgánu nebo sportovní organizaci.
Článek 4
Opatření k omezení dostupnosti a užívání dopingových prostředků a metod
1. Účastníci přijmou tam, kde je to přiměřené, zákony, předpisy nebo administrativní opatření k omezení dostupnosti (včetně zajištění kontroly pohybu, držení, dovozu, distribuce či prodeje) a užívání ve sportu zakázaných dopingových prostředků a dopingových metod, zejména anabolických steroidů.
2. Za tím účelem Účastníci nebo tam, kde je to přiměřené, příslušné nevládní organizace učiní kritériem poskytnutí veřejných dotací sportovním organizacím jejich účinné uplatňování antidopingových směrnic.
3. Dále Účastníci:
a) budou nápomocni svým sportovním organizacím při financování dopingových kontrol a analýz buď přímými dotacemi nebo příspěvky, nebo uznáním nákladů takových kontrol a analýz při určování celkových dotací nebo příspěvků, které mají být přiznány těmto organizacím,
b) přijmou příslušné kroky k odepření přispět dotacemi z veřejných zdrojů pro účely tréninku jednotlivým sportovcům a sportovkyním, kteří byli diskvalifikováni pro dopingový přestupek ve sportu, po dobu jejich diskvalifikace,
c) podpoří a tam, kde je to přiměřené, budou nápomocni provádění dopingových kontrol jejich sportovními organizacemi, které jsou požadovány příslušnými mezinárodními sportovními organizacemi, ať již při soutěžích, či mimo ně, a
d) podpoří a budou nápomocni jednání sportovních organizací o smlouvách připouštějících testování jejich členů řádně pověřenými týmy dopingové kontroly v jiných státech.
4. Účastníci si vyhrazují právo přijímat antidopingové směrnice a organizovat dopingové kontroly na základě své vlastní iniciativy a na vlastní odpovědnost za podmínky, že jsou slučitelné s příslušnými principy této Úmluvy.
Článek 5
Laboratoře
1. Každý Účastník se zavazuje:
a) buď zřídit nebo být nápomocen zřízení jedné či více laboratoří dopingové kontroly na svém území, přicházejících v úvahu k akreditaci podle kritérií přijatých příslušnou mezinárodní sportovní organizací a schválených Monitorovací skupinou v souladu s podmínkami článku 11.1.b, nebo
b) napomáhat svým sportovním organizacím v zajištění přístupu do takové laboratoře na území jiného Účastníka.
2. Tyto laboratoře budou podporovány v tom, aby:
a) vyvinuly přiměřenou aktivitu k zaměstnání a udržení, zaškolení a přeškolení kvalifikovaného personálu,
b) se ujaly přiměřených programů výzkumu a vývoje v oblasti dopingových prostředků a metod používaných nebo podezřelých z použití pro účely dopingu ve sportu a v oblasti analytické biochemie a farmakologie se záměrem získání lepšího porozumění účinkům rozličných látek na lidské tělo a jejich důsledkům na sportovní výkonnost,
c) publikovaly a neprodleně zveřejňovaly nové poznatky svého výzkumu.
Článek 6
Výchova
1. Účastníci se zavazují navrhnout a zavést tam, kde je to přiměřené, ve spolupráci se sportovními organizacemi, jichž se to týká, a s hromadnými sdělovacími prostředky výchovné programy a informační kampaně zdůrazňující nebezpečí pro zdraví tkvící v dopingu a poškození etických hodnot sportu. Takové programy a kampaně budou směrovány jak k mladým lidem ve školách a sportovních klubech, tak k jejich rodičům a dospělým sportovcům a sportovkyním, sportovním činovníkům, koučům a trenérům. Pro ty, kteří jsou angažováni v medicíně, zdůrazní takové výchovné programy respektování lékařské etiky.
2. Účastníci se zavazují podpořit a pomoci prosadit výzkum ve spolupráci se zainteresovanými regionálními, národními a mezinárodními sportovními organizacemi, v oblasti způsobů a prostředků navrhování vědecky založených fyziologických a psychologických tréninkových programů, které respektují integritu lidské osobnosti.
Článek 7
Spolupráce se sportovními organizacemi na opatřeních jimi přijatých
1. Účastníci se zavazují podporovat své sportovní organizace a jejich prostřednictvím mezinárodní sportovní organizace ve formulaci a provádění všech přiměřených opatření, které spadají do jejich kompetence, proti dopingu ve sportu.
2. Pro tento účel budu podporovat své sportovní organizace při vyjasnění a sladění jejich příslušných práv, závazků a povinností, zejména sladěním jejich:
a) antidopingových předpisů na základě předpisů dohodnutých příslušnými mezinárodními sportovními organizacemi,
b) seznamů zakázaných farmakologických skupin dopingových prostředků a zakázaných dopingových metod na základě seznamů dohodnutých příslušnými mezinárodními sportovními organizacemi,
c) procedur dopingové kontroly,
d) disciplinárních postupů, při aplikaci dohodnutých mezinárodních principů přirozené spravedlnosti a zajištění respektu pro základní práva podezíraných sportovců a sportovkyň, k těmto principům patří:
i. oznamující a disciplinární orgány musí být rozdílné,
ii. právo takové osoby na spravedlivé slyšení a na pomoc a zastoupení,
iii. jasná a vymahatelná ustanovení pro odvolání proti jakémukoliv učiněnému posouzení,
e) postupů pro uložení účinných trestů činovníkům, lékařům, veterinárním lékařům, trenérům, fyzioterapeutům a dalším činovníkům nebo spoluviníkům spojeným s porušením antidopingových předpisů sportovci nebo sportovkyněmi.
f) postupů pro vzájemné uznání suspendování a jiných trestů uložených jinými sportovními organizacemi ve stejné či jiných zemích.
3. Dále, Účastníci doporučí svým sportovním organizacím:
a) zavést, v účinném rozsahu, dopingovou kontrolu nejen při soutěžích, ale též bez předběžného upozornění v kteroukoliv vhodnou dobu mimo soutěž, při čemž takové kontroly musí být vedeny způsobem, který je spravedlivý pro všechny sportovce a sportovkyně a který zahrnuje testování a opakované testování osob vybraných, kde je to vhodné, na základě náhody,
b) sjednávat dohody se sportovními organizacemi jiných zemí, které umožní, aby sportovec nebo sportovkyně trénující v jiné zemi, mohl být testován řádně pověřeným týmem dopingové kontroly této země,
c) vyjasnit a sladit předpisy o způsobilosti účastnit se sportovních akcí, které zahrnou antidopingová kritéria,
d) podpořit aktivní účast sportovců a sportovkyň samotných v antidopingové práci pro mezinárodní sportovní organizace,
e) plně a účelně využít zařízení, která jsou pro dopingovou analýzu k dispozici v laboratořích zajištěných dle článku 5 jak v průběhu sportovních soutěží, tak mimo ně,
f) studovat vědecké tréninkové metody a navrhnout směrnice pro ochranu sportovců a sportovkyň každého věku, přiměřené pro každý sport.
Článek 8
Mezinárodní spolupráce
1. Účastníci budou těsně spolupracovat v otázkách řešených touto Úmluvu a podpoří podobnou spolupráci mezi svými sportovními organizacemi.
2. Účastníci se zavazují:
a) doporučit svým sportovním organizacím pracovat takovým způsobem, který prosazuje provádění ustanovení této Úmluvy v rámci všech příslušných mezinárodních sportovních organizací, ke kterým jsou přidruženy, včetně odmítnutí uznání nároků na světové či regionální rekordy, pokud nebudou doprovázeny ověřenou zprávou negativní dopingové kontroly,
b) podporovat spolupráci mezi pracovníky svých laboratoří dopingové kontroly, zřízenými nebo pracujícími v rámci provádění článku 5, a
c) iniciovat bilaterální nebo multilaterální spolupráci mezi jejich příslušnými orgány, úřady a organizacemi k dosažení, i na mezinárodní úrovni, účelů vytčených v článku 4.1.
3. Účastníci s laboratořemi zřízenými nebo pracujícími v rámci provádění článku 5 se zavazují pomoci jiným účastníkům a umožnit jim získat zkušenosti, kvalifikaci a techniky potřebné pro zřízení vlastních laboratoří.
Článek 9
Poskytnutí informací
Každý Účastník předá generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, v jednom z úředních jazyků Rady Evropy, veškeré závažné informace týkající se legislativních a jiných opatření, které přijme za účelem přizpůsobení podmínkám této Úmluvy.
Článek 10
Monitorovací skupina
1. Pro účely této Úmluvy se tímto zřizuje Monitorovací skupina.
2. Každý Účastník může být zastoupen v Monitorovací skupině jedním nebo více delegáty. Každý Účastník bude mít jeden hlas.
3. Každý stát uvedený v článku 14.1, který není Účastníkem této Úmluvy, může být zastoupen v Monitorovací skupině pozorovatelem.
4. Monitorovací skupina může, jednomyslným rozhodnutím přizvat každý nečlenský stát Rady Evropy, který není Účastníkem této Úmluvy, a každou zainteresovanou sportovní nebo jinou odbornou organizaci k zastoupení pozorovatelem na jednom nebo více ze svých zasedání.
5. Monitorovací skupinu svolává generální tajemník. Její první zasedání se bude konat v nejkratší době, v každém případě do jednoho roku od data, kdy tato Úmluva vstoupí v platnost. Následně se bude setkávat podle potřeby, na základě iniciativy generálního tajemníka nebo některého Účastníka.
6. Zasedání Monitorovací skupiny je usnášeníschopné při účasti většiny Účastníků.
7. Zasedání Monitorovací skupiny budou neveřejná.
8. V návaznosti na ustanovení této Úmluvy Monitorovací skupina připraví a schválí konsensem svůj vlastní jednací řád.
Článek 11
1. Monitorovací skupina bude monitorovat provádění této Úmluvy. Zejména může:
a) stále sledovat ustanovení této Úmluvy a zkoumat jakékoliv nutné modifikace;
b) schválit seznam, a jakékoliv jeho upravené vydání, farmakologických skupin dopingových prostředků a dopingových metod zakázaných příslušnými mezinárodními sportovními organizacemi, zmíněný v článcích 2.1 a 2.2, a kritéria pro akreditaci laboratoří, a jakékoliv jejich upravené vydání, přijatá uvedenými organizacemi, zmíněný v článku 5.1.a, a určit datum, kdy příslušná rozhodnutí vstoupí v platnost;
c) vést konzultace s příslušnými sportovními organizacemi;
d) předkládat doporučení Účastníkům, týkající se opatření, která by měla být přijata pro účely této Úmluvy;
e) doporučovat přiměřená opatření k udržení informovanosti příslušných mezinárodních organizací a veřejnosti o aktivitách realizovaných v rámci této Úmluvy;
f) předkládat doporučení Komisi ministrů týkající se přizvání nečlenských států Rady Evropy k přistoupení k této Úmluvě;
g) předkládat jakákoliv doporučení ke zlepšení účinnosti této Úmluvy.
2. K plnění svých funkcí může Monitorovací skupina, na základě své vlastní iniciativy, uspořádat jednání se skupinami expertů.
Článek 12
Po každém svém zasedání předloží Monitorovací skupina Komisi ministrů Rady Evropy zprávu o své práci a o fungování Úmluvy.
Článek 13
Změny článků Úmluvy
1. Změny článků této Úmluvy mohou být navrženy Účastníkem, Komisí ministrů Rady Evropy nebo Monitorovací skupinou.
2. Každý návrh změny bude předán generálním tajemníkem Rady Evropy státům uvedeným v článku 14 a každému státu, který přistoupil nebo byl přizván k přistoupení k této Úmluvě v souladu s ustanoveními článku 16.
3. Každá změna, navržená Účastníkem nebo Komisí ministrů, bude předána Monitorovací skupině nejméně dva měsíce před zasedáním, na němž má být projednána. Monitorovací skupina předloží Komisi ministrů své vyjádření k navržené změně v případech, ve kterých to bude vhodné, po konzultaci s příslušnou sportovní organizací.
4. Komise ministrů uváží navržené změny a každé vyjádření předložené Monitorovací skupinou a může změnu přijmout.
5. Text každé změny, přijaté Komisí ministrů v souladu s odstavcem 4 tohoto článku, bude předán všem Účastníkům k přijetí.
6. Každá změna přijatá v souladu s odstavcem 4 tohoto článku vstoupí v platnost prvého dne měsíce následujícího po uplynutí lhůty jednoho měsíce po tom, co všichni Účastníci informovali generálního tajemníka o jejich přijetí uvedené změny.
ZÁVĚREČNÉ KLAUZULE
Článek 14
1. Tato Úmluva bude otevřená pro podpis členskými státy Rady Evropy, dalšími státy, které jsou účastníky Evropské kulturní úmluvy, a nečlenskými státy, které se podílely na přípravě této Úmluvy, které mohou vyjádřit svůj souhlas jako vázaný na:
a) podpis bez výhrady co se týká ratifikace, přijetí nebo schválení, nebo
b) podpis s výhradou ratifikace, přijetí nebo schválení následovaný ratifikací, přijetím nebo schválením.
2. Ratifikační listiny a dokumenty o přijetí nebo schválení budou uloženy u generálního tajemníka Rady Evropy.
Článek 15
1. Úmluva vstoupí v platnost prvého dne následujícího po uplynutí lhůty jednoho měsíce po datu, ke kterému pět států, zahrnujících alespoň čtyři členské státy Rady Evropy, vyjádřily souhlas řídit se Úmluvou v souladu s ustanoveními článku 14.
2. Ve vztahu ke každému signatářskému státu, který následně vyjádří svůj souhlas řídit se Úmluvou, Úmluva vstoupí v platnost prvého dne měsíce následujícího po uplynutí lhůty jednoho měsíce po dni podpisu nebo uložení ratifikačních listin, dokumentů o přijetí či schválení.
Článek 16
1. Po vstupu této Úmluvy v platnost může Komise ministrů Rady Evropy, po konzultaci s Účastníky, přizvat k přistoupení k Úmluvě kterýkoliv nečlenský stát na základě rozhodnutí přijatého většinou stanovenou v článku 20.d Statutu Rady Evropy a jednomyslným hlasováním zástupců Smluvních států oprávněných zasedat v Komisi.
2. Ve vztahu k přistoupivšímu státu Úmluvy vstoupí v platnost prvého dne měsíce následujícího po uplynutí lhůty jednoho měsíce po datu uložení dokladu o přistoupení u generálního tajemníka Rady Evropy.
Článek 17
1. Každý stát může, při podpisu nebo při ukládání svých ratifikačních listin či dokumentů o přijetí, schválení nebo přistoupení, specifikovat území, ve kterém se tato Úmluva provádí.
2. Každý stát může, v jakémkoliv pozdějším termínu, deklarací adresovanou generálnímu tajemníkovi Rady Evropy rozšířit provádění této Úmluvy na jakékoliv území specifikované v deklaraci. Ve vztahu k takovému území vstoupí Úmluva v platnost prvého dne měsíce následujícího po uplynutí lhůty jednoho měsíce po přijetí takové deklarace generálním tajemníkem.
3. Každá deklarace připravená v souladu s předchozími dvěma odstavci může být, ve vztahu k jakémukoliv území zmíněnému v takové deklaraci, odvolána sdělením adresovaným generálnímu tajemníkovi. Takové odvolání se stane účinným prvého dne měsíce následujícího po uplynutí lhůty šesti měsíců po datu přijetí sdělení generálním tajemníkem.
Článek 18
1. Každý Účastník může tuto Úmluvu kdykoliv vypovědět prostřednictvím sdělení adresovaného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy.
2. Takové vypovězení se stane účinným prvého dne měsíce následujícího po uplynutí lhůty šesti měsíců od přijetí sdělení generálním tajemníkem.
Článek 19
Generální tajemník Rady Evropy uvědomí Účastníky, další státy Rady Evropy a další státy, které jsou účastníky Evropské kulturní úmluvy, nečlenské státy, které se účastnily přípravy této Úmluvy, a každý stát, který přistoupil k Úmluvě nebo byl přizván k přistoupení, o:
a) každém podpisu v souladu s článkem 14,
b) uložení každé ratifikační listiny či dokumentu o přijetí, schválení či přistoupení v souladu s článkem 14 nebo 16,
c) každém termínu vstupu této Úmluvy v platnost v souladu s články 15 a 16,
d) každé informaci postoupené dle ustanovení článku 9,
e) každé zprávě připravené pro dodržení ustanovení článku 12,
f) každém návrhu změny nebo každé změně přijaté v souladu s článkem 13 a o datu, ke kterému tato změna vstupuje v platnost,
g) každé deklaraci učiněné dle ustanovení článku 17,
h) každém sdělení učiněném dle ustanovení článku 18 a datu, ke kterému nabývá vypovězení účinnost,
i) každém dalším aktu, sdělení či zprávě, vztahujícím se k této Úmluvě.
Na důkaz toho níže podepsaní, jsa náležitě zmocněni, podepsali tuto Úmluvu.
Dáno ve Štrasburku, dne 16. listopadu 1989, v angličtině a francouzštině, s tím, že oba texty jsou stejně autentické, v jediné kopii, která bude uložena v archivech Rady Evropy. Generální tajemník Rady Evropy předá ověřené kopie každému z členských států Rady Evropy, dalším státům, které jsou účastníky Evropské kulturní úmluvy, nečlenským státům, které se účastnily vypracování této Úmluvy, a každému státu, který bude přizván k připojení k ní.
Za ČR podepsal dne 28. dubna 1995 ve Štrasburku Jiří Malenovský (mimořádný a zplnomocněný velvyslanec ČR při Radě Evropy).
Úmluva vstoupila v platnost v ČR 1. června 1995

*) Dodatkový protokol k Antidopingové úmluvě, přijatý dne 12. září 2002 ve Varšavě, byl publikován pod č. 58/2005 Sb. m. s.