46/2008 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí, kterým se mění a doplňuje sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 58/2007 Sb. m. s.

46
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí,
kterým se mění a doplňuje sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 58/2007 Sb. m. s

Ministerstvo zahraničních věcí vyhlašuje nové znění českého překladu Mezinárodni úmluvy proti dopingu ve sportu1), které nahrazuje český překlad Úmluvy vyhlášený pod č. 58/2007 Sb. m. s. Příloha I – Seznam zakázaných látek a metod dopingu, jež je nedílnou součástí Úmluvy, je každoročně doplňována a novelizována. Příloha I ve znění platném k 1. lednu 2008 byla vyhlášena pod č. 2/2008 Sb. m. s.


MEZINÁRODNÍ ÚMLUVA PROTI DOPINGU VE SPORTU
Paříž, 19. října 2005
MEZINÁRODNÍ ÚMLUVA
PROTI DOPINGU VE SPORTU
Generální konference Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu, nadále jen UNESCO, která se sešla v Paříži 3. až 21. října 2005 na svém 33. zasedání,
majíc na zřeteli, že cílem UNESCO je přispět k míru a bezpečnosti podporou spolupráce mezi národy prostřednictvím vzdělání, vědy a kultury,
odkazujíc na existující mezinárodní dokumenty vztahující se k lidským právům,
vědoma si Rezoluce 58/5 přijaté Valným shromážděním Spojených národů 3. listopadu 2003, která se týkala sportu jako nástroje na podporu vzdělávání, zdraví, rozvoje a míru, především jejího odstavce 7,
uvědomujíc si, že sport by měl hrát důležitou roli v ochraně zdraví, v morální, kulturní a tělesné výchově a v podpoře mezinárodního porozumění a míru,
berouc v úvahu potřebu podporovat a koordinovat mezinárodní spolupráci vedoucí k odstranění dopingu ve sportu,
znepokojena používáním dopingu sportovci ve sportu a důsledky, které to má pro jejich zdraví, zásady čestného jednání, odstranění podvádění a budoucnost sportu,
majíc na paměti, že doping ohrožuje etické principy a výchovné hodnoty zakotvené v Mezinárodní chartě UNESCO pro tělesnou výchovu a sport a v Olympijské chartě,
připomínajíc, že Antidopingová úmluva a její Dodatkový protokol přijaté v rámci Rady Evropy jsou mezinárodní úřední listiny veřejného práva, které tvoří základ národních antidopingových politik a mezivládní spolupráce,
připomínajíc doporučení týkající se dopingu přijatá na 2., 3. a 4. Mezinárodní konferenci ministrů a vysokých státních úředníků odpovědných za tělesnou výchovu a sport, kterou organizovalo UNESCO v Moskvě (1988), v Punta del Este (1999) a v Aténách (2004), a 32/C/Resoluce 9 přijaté generální konferencí UNESCO na jejím 32. zasedání (2003),
majíc na paměti Světový antidopingový kodex přijatý Světovou antidopingovou agenturou na Světové konferenci o dopingu ve sportu v Kodani, dne 5. března 2003 a Kodaňskou deklaraci proti dopingu ve sportu,
vědoma si rovněž vlivu, který mají vrcholoví sportovci na mládež,
uvědomujíc si stálou potřebu provádět a podporovat výzkum s cílem zdokonalit odhalování dopingu a zlepšit pochopení faktorů ovlivňujících jeho používaní, aby preventivní opatření byla co nejúčinnější,
uvědomujíc si rovněž důležitost neustálé výchovy sportovců, jejich doprovodného personálu a společnosti jako takové, v oblasti prevence dopingu,
majíc na paměti potřebu vybudovat v Účastnických státech kapacitu pro realizaci antidopingových programů,
vědoma si toho, že orgány veřejné správy a organizace odpovědné za sport mají komplementární odpovědnost za prevenci a boj s dopingem ve sportu, zejména musí zajistit správný postup na základě principu čestného jednání (fair play) při sportovních akcích a chránit zdraví těch, kteří se jich účastní,
uznávajíc, že tyto orgány a organizace musí za tímto účelem pracovat společně a zajistit nejvyšší možný stupeň nezávislosti a průhlednosti na všech patřičných úrovních,
rozhodnuta učinit další a důraznější společná opatření směřující k odstranění dopingu ve sportu,
uznávajíc, že odstranění dopingu ve sportu záleží částečně na progresivní harmonizaci antidopingových standardů a postupů ve sportu a na spolupráci na národní a globální úrovni,
přijímá tuto Úmluvu devatenáctého dne měsíce října 2005.
I.
Rozsah platnosti
Článek 1
– Účel Úmluvy
Účelem této Úmluvy, v rámci strategie a programu činnosti UNESCO v oblasti tělesné výchovy a sportu, je podpořit prevenci a boj proti dopingu ve sportu s cílem jeho odstranění.
Článek 2
– Definice
Následující definice je třeba chápat v kontextu Světového antidopingového kodexu. Avšak v případě konfliktu ustanovení platí ustanovení Úmluvy.
Pro účely této Úmluvy:
1. „Akreditované laboratoře dopingové kontroly“ označuje laboratoře akreditované Světovou antidopingovou agenturou.
2. „Antidopingová organizace“ označuje orgán, který je odpovědný za přijetí pravidel pro iniciování, zavedení a dodržování jakékoliv části procesu dopingové kontroly. Jde např. o Mezinárodní olympijský výbor, Mezinárodní paralympijský výbor, další organizátory významných akcí, kteří provádějí testování v průběhu těchto akcí, Světovou antidopingovou agenturu, mezinárodní federace a národní antidopingové organizace.
3. „Porušení antidopingových pravidel“ ve sportu označuje jednu nebo více věcí z následujícího výčtu:
(a) přítomnost zakázané látky nebo jejích metabolitů nebo indikátorů ve vzorku získaném z těla sportovce,
(b) použití nebo pokus o použití zakázané látky nebo zakázané metody,
(c) odmítnutí nebo nedostavení se k odběru vzorku bez náležitého důvodu po oznámení učiněném na základě příslušných antidopingových pravidel nebo jiný způsob, jak se vyhnout odběru vzorku,
(d) porušení příslušných podmínek týkajících se dostupnosti sportovce pro testování mimo soutěž, včetně neposkytnutí požadovaných informací o pobytu a zmeškání testů, které jsou vyžadovány odůvodněnými pravidly,
(e) podvádění nebo pokus o podvádění v průběhu kterékoli části dopingové kontroly,
(f) držení zakázaných látek a metod,
(g) nelegální nakládání s jakoukoli zakázanou látkou nebo zakázanou metodou,
(h) podávání nebo pokus o podání zakázané látky nebo zakázané metody jakémukoli sportovci nebo podporování, podněcování, napomáhání, navádění, zakrývání skutečnosti nebo jiná spoluvina, která je porušováním nebo pokusem o porušování antidopingových pravidel.
4. „Sportovec“ označuje pro účely dopingové kontroly každou osobu, která se účastní sportu na mezinárodní nebo národní úrovni, kterou definují jednotlivé národní antidopingové organizace a uznávají ji Účastnické státy, a jakoukoli další osobu, která se účastní sportu nebo sportovní akce nižší úrovně uznané státy, smluvními stranami. Pro účely programů antidopingového vzdělávání a odborné přípravy označuje „sportovec“ každou osobu, která se účastní sportu, který spadá do pravomoci sportovní organizace.
5. „Doprovodný personál sportovce“ označuje kouče, trenéra, manažera, agenta, člena realizačního týmu, funkcionáře, lékařský nebo střední zdravotnický personál, kteří pracují se sportovcem nebo léčí sportovce, který se účastní sportovní soutěže nebo se na ni připravuje.
6. „Kodex“ označuje Světový antidopingový Kodex, přijatý Světovou antidopingovou agenturou 5. března 2003 v Kodani, který je Dodatkem č. 1 této Úmluvy.
7. „Soutěž“ označuje jednotlivý závod, zápas, hru nebo jednotlivou sportovní soutěž.
8. „Dopingová kontrola“ označuje proces zahrnující rozhodování o provedení testů, odběr vzorků a nakládání s nimi, laboratorní analýzu, nakládání s výsledky, slyšení a odvolání proti rozhodnutí.
9. „Doping ve sportu“ označuje situaci, ve které dochází k porušení antidopingových pravidel.
10. „Řádně oprávněné týmy dopingové kontroly“ jsou týmy, které byly pověřeny prováděním dopingové kontroly mezinárodními nebo národními antidopingovými organizacemi.
11. Testování „při soutěži“ označuje, pro účely rozlišování mezi testováním při soutěži a mimo soutěž, testování, pro které je sportovec vybrán v souvislosti s určitou soutěží, pokud pravidla mezinárodní federace nebo jiné příslušné antidopingové organizace nestanoví jinak.
12. „Mezinárodní standard pro laboratoře“ označuje standard, který je Dodatkem č. 2 této Úmluvy.
13. „Mezinárodní standard pro testování“ označuje standard, který je Dodatkem č. 3 této Úmluvy.
14. „Testování bez předchozího oznámení“ označuje dopingovou kontrolu, která se koná bez předchozího varování sportovce, kdy sportovec je soustavně doprovázen od chvíle předání výzvy až do poskytnutí vzorku.
15. „Olympijské hnutí“ označuje všechny ty, kteří souhlasí s tím, že se budou řídit Olympijskou chartou, a kteří uznávají autoritu Mezinárodního olympijského výboru, a to: mezinárodní federace sportů, které jsou na programu Olympijských her, národní olympijské výbory, organizační výbory Olympijských her, sportovce, soudce a rozhodčí, asociace a kluby a rovněž všechny organizace a instituce uznané Mezinárodním olympijským výborem.
16. Dopingová kontrola „Mimo soutěž“ je označení pro jakoukoli dopingovou kontrolu, která není prováděna při soutěži.
17. „Seznam zakázaných látek a metod dopingu“ označuje seznam, který je uveden v Příloze I této Úmluvy a specifikuje zakázané látky a zakázané metody.
18. „Zakázaná metoda“ označuje jakoukoliv metodu, která je uvedena na Seznamu zakázaných látek a metod dopingu v Příloze I této Úmluvy.
19. „Zakázaná látka“ označuje jakoukoliv látku, která je uvedena v Seznamu zakázaných látek a metod dopingu v Příloze I této Úmluvy.
20. „Sportovní organizace“ označuje jakoukoli organizaci, která řídí sportovní událost v jednom nebo několika sportech.
21. „Standardy pro udělování terapeutických výjimek“ označují standardy uvedené v Příloze II této Úmluvy.
22. „Testování“ označuje tu část procesu dopingové kontroly, která zahrnuje rozhodování o provedení testu, odběr vzorku, nakládání se vzorkem a jeho transport do laboratoře.
23. „Terapeutická výjimka“ označuje výjimku udělenou v souladu se Standardy pro udělování terapeutických výjimek.
24. „Použití“ označuje aplikaci, požití, injektování nebo konzumaci zakázané látky nebo zakázané metody jakýmkoli způsobem.
25. „Světová antidopingová agentura“ (WADA) označuje nadaci ustavenou podle švýcarského zákona dne 10. listopadu 1999.
Článek 3
– Způsoby plnění Úmluvy
Aby byla Úmluva naplněna, Účastnické státy se zavazují:
(a) na národní a mezinárodní úrovni přijmout příslušná opatření, která budou v souladu s principy Kodexu;
(b) podporovat všechny formy mezinárodní spolupráce, jejichž cílem je ochrana sportovců, etika ve sportu a vzájemné sdílení výsledků výzkumu;
(c) prohlubovat mezinárodní spolupráci mezi státy, smluvními stranami, a vedoucími organizacemi v boji proti dopingu ve sportu, zejména se Světovou antidopingovou agenturou.
Článek 4
– vztah Úmluvy ke Kodexu
1. Za účelem koordinace při realizaci boje proti dopingu ve sportu na národní a mezinárodní úrovni se Účastnické státy zavazují k dodržování zásad Kodexu, který je základem pro opatření uvedená v článku 5 této Úmluvy. Úmluva neobsahuje nic, co by bránilo státům, smluvním stranám, v přijetí dalších opatření komplementárních ke Kodexu.
2. Kodex a nejnovější verze Dodatků č. 2 a 3 jsou uvedeny pro informaci a nejsou integrální součástí této Úmluvy. Dodatky jako takové nepředstavují pro Účastnické státy žádné závazné povinnosti podle mezinárodního práva.
3. Přílohy jsou nedílnou součástí této Úmluvy.
Článek 5
– Opatření k dosažení cílů Úmluvy
Dodržováním závazků obsažených v této Úmluvě bere na sebe každý stát, smluvní strana, povinnost přijmout příslušná opatření. Tato opatření se mohou týkat legislativy, předpisů, směrnic nebo administrativních postupů.
Článek 6
– Vztah k jiným mezinárodním dokumentům
Tato Úmluva nijak nemění práva a závazky Účastnických států, které vyplývají z jiných smluv uzavřených dříve a které jsou v souladu s předmětem a účelem této Úmluvy. Tímto není ovlivněno uplatňování práv dalších států, smluvních stran, nebo plnění jejich závazků podle této Úmluvy.
II.
Antidopingová činnost na národní úrovni
Článek 7
– Koordinace na vnitrostátní úrovni
Účastnické státy zajistí uplatňování současné Úmluvy zejména prostřednictvím koordinace na vnitrostátní úrovni. Aby mohly lépe vyhovět svým závazkům vyplývajícím z Úmluvy, mohou se Účastnické státy opírat o antidopingové organizace a rovněž o sportovní orgány a organizace.
Článek 8
– Omezení dostupnosti a používání zakázaných látek a metod
1. Účastnické státy přijmou, kde to bude vhodné, opatření k omezení dostupnosti zakázaných látek a metod, aby zamezily jejich užívání sportovci při sportovní činnosti, pokud pro užití není udělena terapeutická výjimka. Tyto kroky zahrnují opatření bránící sportovcům nelegálně se zakázanými látkami a metodami nakládat, tedy opatření s cílem kontroly produkce, pohybu, dovozu, distribuce a prodeje.
2. Účastnické státy přijmou, případně kde to bude vhodné, vyzvou příslušné subjekty spadající do jejich pravomoci k přijetí opatření k zabránění a omezení použití a držení zakázaných látek a metod sportovci při sportovní činnosti, pokud pro užití není terapeutická výjimka.
3. Žádná opatření přijatá v důsledku této Úmluvy nebudou bránit dostupnosti látek a metod, jejichž použití je jinak ve sportu zakázáno nebo regulováno, pro zákonné účely.
Článek 9
– Opatření týkající se doprovodného personálu sportovců
Účastnické státy přijmou opatření nebo podpoří, aby sportovní organizace a antidopingové organizace přijaly opatření, včetně sankcí nebo trestů, týkající se doprovodného personálu sportovců, který poruší antidopingová pravidla nebo jinak přestoupí pravidla spojená s dopingem ve sportu.
Článek 10
– Potravinové doplňky
Účastnické státy budou podporovat, kde to bude vhodné, aby producenti a distributoři potravinových doplňků při podpoře prodeje a distribuci potravinových doplňků zavedli do praxe nejvhodnější metody, včetně informací, týkající se jejich analytického složení a zajištění kvality.
Článek 11
– Finanční opatření
Účastnické státy, kde to bude vhodné:
(a) budou v rámci svých příslušných rozpočtů poskytovat prostředky na podporu národního programu testování ve všech sportech či napomáhat sportovním organizacím a antidopingovým organizacím financovat dopingové kontroly, a to buď formou přímých dotací a grantů nebo, při stanovování celkového objemu dotací a grantů udělovaných těmto organizacím, uznáváním nákladů spojených s těmito kontrolami;
(b) učiní opatření, aby finanční podpora na sportovní aktivity jednotlivým sportovcům nebo členům doprovodného personálu sportovce, kterým byl udělen zákaz činnosti v důsledku porušení antidopingových pravidel, nebyla poskytována v období zákazu jejich činnosti;
(c) odepřou částečně nebo zcela finanční nebo jinou podporu související se sportem jakékoli sportovní organizaci nebo antidopingové organizaci, která nepostupuje v souladu s Kodexem nebo příslušnými antidopingovými pravidly přijatými ve shodě s Kodexem.
Článek 12
– Opatření k usnadnění dopingové kontroly
Účastnické státy, kde to bude vhodné:
(a) budou podporovat a napomáhat sportovním organizacím a antidopingovým organizacím, do jejichž pravomoci spadá provádění dopingových kontrol, způsobem, který je v souladu s Kodexem, včetně testování bez předchozího oznámení, testování mimo soutěž a při soutěži;
(b) budou podporovat a napomáhat jednání sportovních organizací a antidopingových organizací o dohodách, které umožní, aby jejich členové byli testováni řádně k tomu oprávněnými týmy dopingové kontroly z jiných zemí;
(c) se zaváží pomáhat sportovním organizacím a antidopingovým organizacím spadajícím do jejich pravomoci, aby pro účely analýzy výsledků dopingové kontroly získaly přístup k akreditovaným laboratořím dopingové kontroly.
III.
Mezinárodní spolupráce
Článek 13
– Spolupráce mezi antidopingovými organizacemi a sportovními organizacemi
Účastnické státy budou podporovat spolupráci mezi antidopingovými organizacemi, orgány veřejné správy a sportovními organizacemi spadajícími do jejich pravomoci a stejnými organizacemi spadajícími do pravomoci jiných států, smluvních stran, s cílem dosáhnout plnění této Úmluvy na mezinárodní úrovni.
Článek 14
– Podpora úlohy Světové antidopingové agentury
Účastnické státy se zavazují podporovat důležitou úlohu Světové antidopingové agentury v mezinárodním boji proti dopingu.
Článek 15
– Rovnoměrné financování Světové antidopingové agentury
Účastnické státy podporují zásadu rovnoměrného financování schváleného základního ročního rozpočtu Světové antidopingové agentury orgány veřejné správy a Olympijským hnutím.
Článek 16
– Mezinárodní spolupráce při dopingové kontrole
Uznávajíce, že boj proti dopingu ve sportu může být účinný pouze tehdy, pokud sportovci mohou být testováni bez předchozího oznámení a vzorky mohou být včas dopraveny k analýze do laboratoří, Účastnické státy budou, kde je to vhodné a v souladu s vnitřními zákony a postupy:
(a) napomáhat úloze Světové antidopingové agentury a antidopingových organizací působících v souladu s Kodexem, za předpokladu, že se řídí předpisy hostitelských zemí při dopingových kontrolách svých sportovců při soutěži i mimo soutěž bez ohledu na to, zda jde o jejich území nebo jiné území;
(b) napomáhat včasnému pohybu přes hranice týmů dopingové kontroly s řádným oprávněním, když provádějí činnost v rámci dopingové kontroly;
(c) spolupracovat při včasné přepravě vzorků expedovaných nebo dopravovaných přes hranice tak, aby byla zachována jejich bezpečnost a neporušenost;
(d) pomáhat mezinárodní koordinaci dopingových kontrol různými antidopingovými organizacemi, a za tímto účelem spolupracovat se Světovou antidopingovou agenturou;
(e) podporovat spolupráci mezi laboratořemi dopingové kontroly spadajícími do jejich pravomoci a těmi, které spadají do pravomoci ostatních států, smluvních stran. Zejména Účastnické státy s akreditovanými laboratořemi dopingové kontroly by měly vést laboratoře spadající do jejich pravomoci, aby pomáhaly dalším státům, smluvním stranám, a aby jim umožnily získat zkušenosti, dovednosti a pracovní postupy nutné k založení vlastních laboratoří, pokud si tak budou přát;
(f) pomáhat vytvářet a podporovat, v souladu s Kodexem, dohody o recipročním testování mezi určenými antidopingovými organizacemi;
(g) vzájemně uznávat postupy dopingové kontroly, nakládání s výsledky testů, včetně z toho vyplývajících sportovních sankcí, jakékoli antidopingové organizace, které jsou v souladu s Kodexem.
Článek 17
– Dobrovolný fond
1. Tímto se ustavuje „Fond na vyloučení dopingu ze sportu“, dále jen „Dobrovolný fond“. Dobrovolný fond bude obsahovat svěřené fondy ustavené v souladu s finančními předpisy UNESCO. Veškeré příspěvky států, smluvních stran, a dalších účastníků budou dobrovolné.
2. Zdroje Dobrovolného fondu budou tvořit:
(a) příspěvky států, smluvních stran;
(b) příspěvky, dary a dědické odkazy věnované:
(i) dalšími státy;
(ii) organizacemi a programy sytému Spojených národů, zejména Rozvojovým programem Spojených národů a rovněž dalších mezinárodních organizací;
(iii) veřejných nebo soukromých organizací či jednotlivců;
(c) veškerých úroků plynoucích z prostředků Dobrovolného fondu;
(d) hotovost získaná sbírkami a příjmy z benefičních akcí organizovaných Dobrovolným fondem;
(e) jakékoliv další prostředky schválené směrnicí Dobrovolného fondu, která bude vydána Konferencí států smluvních stran.
3. Příspěvky států, smluvních stran, do Dobrovolného fondu nebudou považovány za náhradu za závazek států, smluvních stran, platit svůj podíl do ročního rozpočtu Světové antidopingové agentury.
Článek 18
– Použití a správa Dobrovolného fondu
Prostředky v Dobrovolném fondu bude Konference Účastnických států v souladu s ustanoveními této Úmluvy a majíc na zřeteli cíle Světové antidopingové agentury, přidělovat na financování aktivit schválených Účastnickými státy, a to zejména na podporu rozvoje a realizace antidopingových programů. Rovněž mohou být využity k pokrytí nákladů na fungování této Úmluvy. Příspěvky do Dobrovolného fondu nesmí být vázány žádnými politickými, ekonomickými nebo jinými podmínkami.
IV.
Vzdělávání a odborná příprava
Článek 19
– Všeobecné zásady vzdělávání a odborné přípravy
1. Účastnické státy se zavazují, v rámci svých možností, podporovat, navrhovat a realizovat vzdělávací a školicí programy zaměřené na prevenci dopingu. Sportovní veřejnosti všeobecně by tyto programy měly přinášet aktuální a přesné informace o:
(a) škodlivosti dopingu pro etické hodnoty ve sportu;
(b) zdravotních důsledcích dopingu.
2. Sportovcům a doprovodnému personálu sportovců, zejména v počátcích tréninku, by vzdělávací a školicí programy měly, kromě shora uvedeného, poskytovat aktuální a přesné informace o:
(a) postupech dopingové kontroly;
(b) právech a povinnostech sportovců ve vztahu k prevenci dopingu, včetně informace o Kodexu a antidopingové politice příslušných sportů a antidopingových organizací. Tyto informace budou obsahovat i důsledky činnosti, která je porušením antidopingového pravidla;
(c) seznamu zakázaných látek a metod dopingu a o výjimkách pro terapeutické účely;
(d) potravinových doplňcích.
Článek 20
– Profesní etický kodex
Účastnické státy podpoří, aby příslušné profesní asociace a instituce vytvořily a zavedly do praxe vhodné etické kodexy a mravní zásady vztahující se k prevenci dopingu ve sportu, které jsou v souladu s Kodexem.
Článek 21
– Spoluúčast sportovců a doprovodného personálu sportovců
Účastnické státy budou prosazovat a v rámci svých možností napomáhat aktivní účasti sportovců a doprovodného personálu sportovců ve všech aspektech antidopingové činnosti, ve sportovních a dalších odpovídajících organizacích a budou podporovat, aby sportovní organizace spadající do jejich pravomoci takto rovněž postupovaly.
Článek 22
– Sportovní organizace a trvalé vzdělávání a školení k prevenci dopingu
Účastnické státy budou podporovat sportovní organizace a antidopingové organizace při průběžné realizaci vzdělávacích a školicích programů pro všechny sportovce a doprovodný personál sportovců, které se týkají témat specifikovaných v článku 19.
Článek 23
– Spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy
Účastnické státy budou spolupracovat vzájemně, a kde to bude vhodné, se budou s příslušnými organizacemi podílet na poskytování informací, expertíz a zkušeností z oblasti účinných antidopingových programů.
V.
Výzkum
Článek 24
– Podpora antidopingového výzkumu
Účastnické státy se zavazují, že v rámci svých možností budou podporovat a napomáhat antidopingovému výzkumu ve spolupráci se sportovními a dalšími odpovědnými organizacemi v oblastech:
(a) prevence, metod detekce, aspektů chování, sociálních aspektů a zdravotních následků dopingu;
(b) nástrojů a způsobu vývoje vědecky podložených fyziologických a psychologických vzdělávacích programů respektujících integritu osobnosti;
(c) použití látek a metod, které se nově objevují v důsledku vědeckého vývoje.
Článek 25
– Povaha antidopingového výzkumu
Bude-li podporován antidopingový výzkum, jak je definován v článku 24, Účastnické státy zajistí, že takový výzkum:
(a) bude v souladu s mezinárodně uznávanými etickými postupy;
(b) nebude zahrnovat aplikaci zakázaných látek a metod sportovcům;
(c) bude prováděn pouze s odpovídajícími opatřeními, která zabrání, aby výsledky antidopingového výzkumu byly zneužity pro doping.
Článek 26
– Vzájemné poskytování informací o výsledcích antidopingového výzkumu
V souladu s příslušnými národními a mezinárodními zákony budou Účastnické státy, kde to bude vhodné, sdílet výsledky dosažené v antidopingovém výzkumu s ostatními Účastnickými státy a Světovou antidopingovou agenturou.
Článek 27
– Výzkum ve sportovní vědě
Účastnické státy budou podporovat:
(a) členy vědeckých a lékařských společností v uskutečňování výzkumu ve sportovní vědě, který je v souladu s principy Kodexu;
(b) sportovní organizace a doprovodný personál sportovců v rámci jejich pravomoci v realizaci výzkumu ve sportovní vědě, který je v souladu s principy Kodexu.
VI.
Monitorování Úmluvy
Článek 28
– Konference stran
1. Tímto se ustavuje Konference stran. Konference stran je vrcholným orgánem Úmluvy.
2. Konference stran se bude běžně setkávat v zásadě každé dva roky. Může se však sejít na mimořádném zasedání, pokud se tak rozhodne, nebo na základě požadavku alespoň jedné třetiny Účastnických států.
3. Na Konferenci stran budou mít Účastnické státy každý jeden hlas.
4. Konference stran přijme svůj vlastní jednací řád.
Článek 29
– Poradní organizace a pozorovatelé na Konferenci stran
Na Konferenci stran bude zvána Světová antidopingová agentura jako poradní organizace. Mezinárodní olympijský výbor, Mezinárodní paralympijský výbor, Rada Evropy a Mezivládní výbor pro tělesnou výchovu a sport (CIGEPS) budou zvány jako pozorovatelé. Konference stran může rozhodnout, že jako pozorovatele pozve další významné organizace.
Článek 30
– Úloha Konference stran
1. Kromě toho, co již bylo uvedeno v jiných ustanoveních této Úmluvy, bude dále úlohou Konference stran:
(a) propagovat účel této Úmluvy;
(b) jednat o vztahu ke Světové antidopingové agentuře a studovat mechanismy financování jejího základního ročního rozpočtu. Státy, které nejsou smluvními stranami, mohou být přizvány k těmto jednáním;
(c) v souladu s článkem 18 přijmout plán na použití zdrojů Dobrovolného fondu;
(d) v souladu s článkem 31 přezkoumat zprávy předkládané státy, smluvními stranami;
(e) nepřetržitě přezkoumávat monitorování souladu s touto Úmluvou v návaznosti na vývoj antidopingových systémů, v souladu s článkem 31. Jakýkoliv monitorovací systém nebo opatření sahající nad rámec článku 31 budou financovány z Dobrovolného fondu ustaveného výše uvedeným článkem 17;
(f) přezkoumávat návrhy na změny této Úmluvy za účelem jejich přijetí;
(g) v souladu s článkem 34 přezkoumat, za účelem jejich schválení, úpravy Seznamu zakázaných látek a metod dopingu a Standardů pro udělování terapeutických výjimek přijaté Světovou antidopingovou agenturou;
(h) definovat a realizovat spolupráci mezi státy, smluvními stranami, a Světovou antidopingovou agenturou v rámci této Úmluvy;
(i) požadovat od Světové antidopingové agentury zprávu o zavádění Kodexu na každém svém zasedání k přezkoumání.
2. Konference stran může při plnění svých úkolů spolupracovat s jinými mezivládními orgány.
Článek 31
– Národní zprávy Konferenci stran
Účastnické státy budou Konferenci stran každé dva roky prostřednictvím Sekretariátu předávat v jednom z oficiálních jazyků UNESCO veškeré relevantní informace týkající se jimi přijatých opatření k zabezpečení plnění ustanovení této Úmluvy.
Článek 32
– Sekretariát Konference stran
1. Generální ředitel UNESCO poskytne Konferenci stran sekretariát.
2. Na základě požadavků Konference stran generální ředitel UNESCO v maximální možné míře využije služeb Světové antidopingové agentury za podmínek schválených Konferencí stran.
3. Finanční náklady související s Úmluvou budou hrazeny z řádného rozpočtu UNESCO v rámci stávajících zdrojů na příslušném stupni, z Dobrovolného fondu, ustaveného výše uvedeným článkem 17 nebo vhodnou kombinací těchto dvou zdrojů, jak bude stanovováno každé dva roky. Financování sekretariátu z řádného rozpočtu bude prováděno důsledně v minimální výši, s vyrozuměním, že měly být k podpoře Úmluvy také poskytovány dobrovolné finance.
4. Sekretariát připraví dokumentaci Konferenci stran a rovněž návrh programu schůzí a zajistí realizaci jejích rozhodnutí.
Článek 33
– Dodatky
1. Každý Účastnický stát může formou písemného oznámení adresovaného generálnímu řediteli UNESCO navrhnout dodatky k této Úmluvě. Generální ředitel rozešle toto oznámení všem Účastnickým státům. Pokud do šesti měsíců od data rozeslání oznámení alespoň polovina Účastnických států dá svůj souhlas, předloží generální ředitel tyto návrhy následujícímu zasedání Konference stran.
2. Dodatky budou přijímány Konferencí stran dvoutřetinovou většinou přítomných a hlasujících Účastnických států.
3. Po přijetí budou dodatky k této Úmluvě předloženy k ratifikaci a souhlasu, schválení nebo přistoupení Účastnickým státům.
4. Pro Účastnické státy, které ratifikovaly, souhlasily, schválily nebo přistoupily k dodatkům k této Úmluvě, vstoupí tyto v platnost tři měsíce po tom, kdy listiny uvedené v odstavci 3 tohoto článku uloží v depozitáři dvě třetiny Účastnických států. Pro každý Účastnický stát, který dodatek následně ratifikoval, přijal, odsouhlasil nebo k němu přistoupil, začne zmíněný dodatek platit tři měsíce po datu, kdy tento Účastnický stát uloží v depozitáři své listiny o ratifikaci, přijetí, souhlasu nebo přistoupení.
5. Stát, který se stane Účastníkem této Úmluvy potom, co v souladu s odstavcem 4 tohoto článku vstoupí v platnost dodatky a nevyjádří-li jiný úmysl, bude považován za:
(a) Účastníka této Úmluvy včetně dodatků;
(b) Účastníka původní Úmluvy ve vztahu k jinému Účastnickému státu, který není vázán dodatky.
Článek 34
– Zvláštní proces přijímání dodatků k Přílohám Úmluvy
1. Jestliže Světová antidopingová agentura upraví Seznam zakázaných látek a metod dopingu nebo Standardy pro udělování terapeutických výjimek, bude o těchto změnách informovat generálního ředitele UNESCO formou písemného sdělení. Generální ředitel neprodleně oznámí navrhované dodatky k příslušným Přílohám této Úmluvy všem státům, smluvním stranám. Dodatky k Přílohám budou schvalovány Konferencí stran buď na jednom z jejích zasedání, nebo formou písemných konzultací.
2. Účastnické státy mohou vyjádřit své námitky k navrhovaným dodatkům do 45 dní od oznámení učiněného generálním ředitelem, a to buď písemným oznámením generálnímu řediteli v případě písemných konzultací, nebo na zasedání Konference stran. Pokud dvě třetiny států, smluvních stran, nevyjádří své námitky, bude dodatek považován Konferencí stran za schválený.
3. O dodatcích schválených Konferencí stran bude Účastnické státy informovat generální ředitel. Dodatky vstoupí v platnost po uplynutí 45 dní od oznámení, nikoliv však pro ty Účastnické státy, které již předtím oznámily, že tyto dodatky nepřijímají.
4. Účastnický stát po oznámení generálnímu řediteli, že nepřijímá dodatek schválený podle předchozího odstavce, zůstává vázán Přílohami bez dodatku.
VII.
Závěrečná ustanovení
Článek 35
– Federální nebo necentralizované ústavní systémy
Následující ustanovení se dotýkají států, smluvních stran, s federálním nebo necentralizovaným ústavním systémem:
(a) Pokud se týče ustanovení této Úmluvy, jejichž implementace spadá do právní působnosti federální nebo centrální zákonodárné moci, závazky federální nebo centrální moci budou stejné jako závazky Účastnických států, které nejsou federálními státy;
(b) Pokud jde o plnění těch ustanovení Úmluvy, která spadají do pravomoci jednotlivých federativních států, krajů, provincií nebo kantonů, které podle v ústavě zakotveného systému federace nejsou povinny činit legislativní opatření, bude federální vláda informovat příslušné úřady takových federativních států, krajů, provincií nebo kantonů o příslušných ustanoveních a doporučí jejich přijetí.
Článek 36
– Ratifikace, přijetí, souhlas nebo přistoupení
Tato Úmluva bude předmětem ratifikace, přijetí, souhlasu nebo přistoupení členskými státy UNESCO v souladu s jejich odpovídajícími ústavními procedurami. Listiny o ratifikaci, přijetí, souhlasu nebo přistoupení budou uloženy v depozitáři generálního ředitele UNESCO.
Článek 37
– Vstup v platnost
1. Tato Úmluva vstoupí v platnost první den měsíce následujícího po uplynutí doby jednoho měsíce od uložení třicáté listiny o ratifikaci, přijetí, souhlasu nebo přistoupení.
2. Pro jakýkoli stát, který následně vyjádří souhlas se závazkem plnit Úmluvu, vstoupí tato v platnost první den měsíce následujícího po uplynutí doby jednoho měsíce po uložení listiny o ratifikaci, přijetí, souhlasu nebo přistoupení.
Článek 38
– Uzemní dosah Úmluvy
1. Kterýkoli stát může při ukládání listiny o ratifikaci, přijetí, souhlasu nebo přistoupení specifikovat teritorium nebo teritoria, za která v oblasti mezinárodních vztahů odpovídá a pro která bude Úmluva platit.
2. Kterýkoli Účastnický stát může později, formou prohlášení adresovaného UNESCO, rozšířit aplikaci této Úmluvy na další teritoria specifikovaná v prohlášení. Ve vztahu k takovému teritoriu vstoupí Úmluva v platnost první den následujícího měsíce po uplynutí jednoho měsíce po datu obdržení takového prohlášení depozitářem.
3. Od jakéhokoli prohlášení učiněného podle dvou předešlých odstavců může být, ve vztahu k jakémukoliv teritoriu uvedenému v prohlášení, odstoupeno formou oznámení adresovaného UNESCO. Takové odstoupení se stane účinným první den měsíce následujícího po uplynutí jednoho měsíce od data obdržení tohoto oznámení depozitářem.
Článek 39
– Výpověď
Každý Účastnický stát může Úmluvu vypovědět. Výpověď bude učiněna písemně a uložena u generálního ředitele UNESCO. Výpověď nabude účinnosti první den měsíce následujícího po uplynutí doby šesti měsíců po obdržení listiny o výpovědi. V žádném případě to nebude mít vliv na finanční závazky Účastnického státu do data účinnosti výpovědi.
Článek 40
– Depozitář
Generální ředitel UNESCO bude depozitářem této Úmluvy a dodatků. Jako depozitář bude generální ředitel UNESCO informovat Účastnické státy této Úmluvy a rovněž členské státy organizace o:
(a) uložení jakékoliv listiny o ratifikaci, přijetí, souhlasu nebo přistoupení;
(b) datu vstupu v platnost Úmluvy v souladu s výše uvedeným článkem 37;
(c) jakékoli zprávě připravené v návaznosti na plnění opatření výše uvedeného článku 31;
(d) jakémkoli dodatku Úmluvy, nebo Příloh přijatými v souladu s články 33 a 34 a o datu, kterým tento dodatek vstupuje v platnost;
(e) jakémkoli prohlášení nebo oznámení učiněném podle ustanovení výše uvedeného článku 38;
(f) jakémkoli oznámení učiněném podle ustanovení výše uvedeného článku 39 a o datu, kdy výpověď nabude účinnosti;
(g) jakémkoli dalším úkonu, oznámení nebo sdělení vztahujícím se k Úmluvě.
Článek 41
– Registrace
V souladu s článkem 102 Charty Spojených národů bude tato Úmluva na základě požadavku generálního ředitele UNESCO registrována u Sekretariátu Spojených národů.
Článek 42
– Platné znění
1. Tato Úmluva včetně příloh byla vypracována v arabštině, čínštině, angličtině, francouzštině, ruštině a španělštině, přičemž všech šest znění má stejnou platnost.
2. Dodatky k této Úmluvě budou vypracovány v arabštině, čínštině, angličtině, francouzštině, ruštině a španělštině.
Článek 43
– Výhrady
Žádná výhrada neslučitelná s předmětem a účelem této Úmluvy se nepřipouští.
Příloha I – Seznam zakázaných látek a metod dopingu – mezinárodní standard
Příloha II – Standardy pro udělování terapeutických výjimek
Dodatek 1 – Světový antidopingový kodex
Dodatek 2 – Mezinárodní standard pro laboratoře
Dodatek 3 – Mezinárodní standard pro testování
Sepsáno v Paříži, osmnáctého dne listopadu 2005, ve dvou autentických vyhotoveních nesoucích podpis prezidenta 33. Generální konference UNESCO a generálního ředitele UNESCO, které budou uloženy v archivu UNESCO.
Výše uvedený text je autentický text Úmluvy tímto řádně přijatý 33. Generální konferencí UNESCO, konané v Paříži a ukončené dne dvacátého prvního října 2005.
NA DŮKAZ TOHO níže uvedení podepsali tuto Úmluvu osmnáctého dne listopadu 2005.
Dr. Musa Bin Jaafar Bin Hassan
Prezident Generální konference
Koïchiro Matsuura
Generální ředitel
Potvrzená kopie
Paříž 8. prosince 2005
Právní poradce spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu

1) Mezinárodní úmluva proti dopingu ve sportu, přijatá dne 19. října 2005 v Paříži, byla vyhlášena pod č. 58/2007 Sb. m. s.