129/1958 Ú. l.
Vyhláška ministra zdravotnictví o soukromých ordinacích lékařů a dentistů

129
VYHLÁŠKA
ministra zdravotnictví
ze dne 6. srpna 1958
o soukromých ordinacích lékařů a dentistů
Ministr zdravotnictví stanoví podle § 29 nařízení ministra zdravotnictví č. 24/1952 Sb., o organizaci preventivní a léčebné péče:

§ 1
(1) Nové lékařské a dentistické soukromé ordinace se nepovolují.
(2) Za novou ordinaci se nepokládá ordinace, kterou lékař (dentista) přenese do místa svého nového působiště se souhlasem odboru zdravotnictví rady krajského národního výboru.
§ 2
Oprávnění obstarávat některé úkoly preventivní a léčebné péče v dosavadních soukromých ordinacích může být ponecháno nadále, pokud jsou splněny podmínky stanovené touto vyhláškou, pouze některým
a) akademikům, vysokoškolským profesorům a docentům a doktorům lékařských věd, kteří prokazatelně pokračují ve vědecké práci, popřípadě i jiným vynikajícím odborníkům-lékařům, mají-li tito pracovníci plný pracovní úvazek pro státní zdravotní nebo školskou správu,
b) lékařům a dentistům, kteří pobírají plný invalidní důchod, nebo kteří pobírají starobní důchod a jsou starší 60 let (ženy 55 let), pokud u nich nepřichází v úvahu plné zapojení do práce ve veřejných zdravotnických zařízeních.
§ 3
(1) O ponechání oprávnění uvedeného v § 2 (dále jen „oprávnění”) rozhoduje odbor zdravotnictví rady krajského národního výboru na návrh odboru pracovních sil, zdravotnictví a sociálního zabezpečení rady okresního národního výboru.
(2) Oprávnění může být ponecháno jen na určitou dobu; může být také vázáno na podmínku, že se lékař dohodne s dalšími lékaři o střídavém užívání ordinace, popřípadě mohou být uložena ještě další omezení.
(3) Odbor zdravotnictví rady krajského národního výboru může kdykoliv oprávnění trvale nebo dočasně odejmout, zejména
a) prokáže-li se, že lékař (dentista) nedodržuje podmínky, stanovené pro provoz ordinací, nebo že zanedbává své povinnosti ve zdravotnickém zařízení,
b) dopustí-li se lékař (dentista) přestupku v souvislosti s poskytováním preventivní a léčebné péče.
c) zjistí-li se v ordinaci hrubé hygienické nebo epidemiologické závady nebo nedostatky v úrovni poskytované preventivní a léčebné péče anebo
d) není-li řádně plněna daňová povinnost.
§ 4
(1) V soukromé ordinaci
1. lze poskytovat preventivní a léčebnou péči nemocným jen na jejich vlastní účet,
2. není přípustné provádět
a) chirurgické úkony, ke kterým je třeba celkového znecitlivění, čítajíc v to lumbální znecitlivění, nebo k jejichž provedení je třeba více než jednoho dalšího pracovníka mimo zdravotní sestru.
b) rádiovou terapii,
c) jakékoliv práce s drahými kovy v péči o chrup,
3. nelze uznávat pracovní neschopnost ani podávat návrhy na lázeňskou péči,*)
4. nelze odesílat nemocné na jiná odborná vyšetřeni do veřejných zařízení,
5. musí být vedena táž zdravotnická dokumentace jako ve veřejných zdravotnických zařízeních,
6. pro předpisování léků se nesmí používat tiskopisů, jichž se pro ten účel používá ve veřejných zdravotnických zařízeních; na tyto tiskopisy se nesmějí léky z receptů vystavených v soukromých ordinacích ani přepisovat.
(2) Lékař (dentista) je povinen zasílat odboru pracovních sil, zdravotnictví a sociálního zabezpečení rady okresního národního výboru v pravidelných lhůtách, které tento odbor určí, přehlednou zprávu o své činnosti v soukromé ordinaci; opis této zprávy zašle obvodnímu lékaři.
§ 5
(1) Pro soukromou ordinaci není dovoleno používat místností veřejných zdravotnických zařízení.
(2) Ordinační místnost a čekárna soukromé ordinace a její vybavení musí odpovídat podmínkám stanoveným odborem zdravotnictví rady krajského národního výboru a okresním hygienikem.
(3) Soukromá ordinace musí být zřetelně označena. Z označení musí být patrno, že jde o soukromou ordinaci; jinak smí označení obsahovat pouze jméno a příjmení lékaře (dentisty) s vyznačením vědecké hodnosti, vědeckopedagogického titulu, akademického titulu, popřípadě označení, zda jde o člena Akademie věd, jeho obor a přesnou dobu, v níž se poskytuje preventivní a léčebná péče.**)
§ 6
Odbor pracovních sil, zdravotnictví a sociálního zabezpečení rady okresního národního výboru vykonává stálý dozor na soukromé ordinace a provádí v nich soustavný průzkum.
§ 7
Ministerstvo zdravotnictví vydá v dohodě s Ústřední radou odborů bližší pokyny pro vedení zdravotnické dokumentace v soukromých ordinacích a v dohodě s ministerstvem financí a Ústřední radou odborů stanoví sazby za lékařské úkony v těchto ordinacích.
§ 8
Soukromé ordinace, které nebyly ponechány podle § 3, se zrušují dnem 1. ledna 1959.
§ 9
Ministr zdravotnictví může v zájmu účelného rozmístění soukromých ordinací lékařů a dentistů nebo z jiných důvodů hodných zvláštního zřetele povolit odchylky z ustanovení této vyhlášky.
§ 10
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem vyhlášení.

První náměstek ministra:
Dr. Štich v. r.

*) Lékař však může v soukromé ordinaci doporučit indikovanou lázeňskou péči osobám, které ji hodlají hradit z vlastních prostředků (samoplátcům).
**) Jiné údaje, jako „přednosta I. interní kliniky”, „emeritní asistent kliniky” apod., jsou nepřípustné.