27/1968 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Úmluvě o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké přepravě prováděné jinou osobou než smluvním dopravcem, doplňující Varšavskou úmluvu

27
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 31. ledna 1968
o Úmluvě o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké přepravě prováděné jinou osobou než smluvním dopravcem, doplňující Varšavskou úmluvu

Dne 18. září 1961 byla v Guadalajaře sjednána Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké přepravě prováděné jinou osobou než smluvním dopravcem, doplňující Varšavskou úmluvu.
President republiky Úmluvu ratifikoval a ratifikační listina byla uložena u vlády Spojených států mexických, depozitáře Úmluvy, dne 27. července 1967.
Úmluva na základě svého článku XIII, odstavce 1 vstoupila v platnost dnem 1. května 1964. Pro Československou socialistickou republiku vstoupila v platnost dnem 25. října 1967.
Český překlad Úmluvy se vyhlašuje současně.

David v. r.


ÚMLUVA
o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké přepravě prováděné jinou osobou než smluvním dopravcem, doplňující Varšavskou úmluvu
Státy, které podepsaly tuto Úmluvu
vědouce, že Varšavská úmluva neobsahuje zvláštní pravidla upravující mezinárodní leteckou přepravu prováděnou osobou, která není stranou v přepravní smlouvě a
majíce za to, že je proto žádoucí stanovit pro takovéto případy pravidla, dohodly se na tomto:
Článek I.
V této Úmluvě
a) „Varšavská úmluva“ znamená Úmluvu o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě podepsanou ve Varšavě 12. října 1929 nebo Varšavskou úmluvu pozměněnou v Haagu 1955 podle toho, kterou z nich se řídí smlouva uvedená v odstavci b);
b) „smluvním dopravcem“ se rozumí osoba, která jako podnikatel uzavřela přepravní smlouvu podle Varšavské úmluvy s cestujícím nebo zasilatelem nebo s osobou jednající jménem cestujícího nebo zasilatele;
c) „skutečným dopravcem“ se rozumí osoba jiná než smluvní dopravce, která na základě zmocnění smluvního dopravce provádí celou nebo část přepravy uvedenou v odst. b), která však se zřetelem k takové účasti není nástupcem dopravce ve smyslu Varšavské úmluvy. Takovéto zmocnění se předpokládá, pokud není dokázán opak.
Článek II.
Provádí-li skutečný dopravce celou nebo část přepravy, která podle smlouvy uvedené v článku I odst. b) je založena na Varšavské úmluvě, vztahují se ustanovení této Úmluvy jak na smluvního tak i skutečného dopravce, nebude-li jinak stanoveno v této Úmluvě, přičemž pro smluvního dopravce platí pro celou přepravu, pro kterou byla smlouva uzavřena, a pro skutečného dopravce jen pro přepravu, kterou provádí.
Článek III.
1. Jednání nebo opominutí skutečného dopravce, jeho zaměstnanců a zástupců, kteří jednají v rámci svého zaměstnání, se považují, ve vztahu k přepravě prováděné skutečným dopravcem, také za jednání a opominutí smluvního dopravce.
2. Jednání a opominutí smluvního dopravce, jeho zaměstnanců a zástupců, kteří jednají v rámci svého zaměstnání, se považuje ve vztahu k přepravě prováděné skutečným dopravcem také za jednání a opominutí skutečného dopravce. Avšak za žádné takové jednání nebo opominutí neponese skutečný dopravce odpovědnost převyšující hranice určené v článku 22 Varšavské úmluvy. Jakákoliv zvláštní dohoda, kterou smluvní dopravce přijímá na sebe závazky, které mu nejsou uloženy Varšavskou úmluvou nebo jakékoliv zřeknutí se práv, která mu z ní vyplývají nebo jakékoliv zvláštní prohlášení o zájmu na dodání, které má na mysli článek 22 řečené Úmluvy, se nevztahují na skutečného dopravce, pokud by s tím nesouhlasil.
Článek IV.
Jakákoli stížnost nebo příkaz, které jsou dány dopravci podle Varšavské úmluvy, mají stejnou účinnost ať již byly adresovány smluvnímu nebo skutečnému dopravci. Příkazy uvedené v článku 12 Varšavské úmluvy budou však účinné pouze tehdy, budou-li adresovány smluvnímu dopravci.
Článek V.
Ve vztahu k přepravě prováděné skutečným dopravcem má kterýkoli zaměstnanec nebo zástupce tohoto dopravce nebo smluvního dopravce, prokáže-li, že jednal v rámci svého zaměstnání, právo dovolávat se hranic odpovědnosti, kterých podle této Úmluvy lze použít vůči dopravci, jehož je zaměstnancem nebo zástupcem, pokud se neprokáže, že jednal způsobem, který podle Varšavské úmluvy brání tomu, aby se dovolával hranic odpovědnosti.
Článek VI.
Pokud jde o přepravu prováděnou skutečným dopravcem, úhrn částek vymahatelných na dopravci a smluvním dopravci nebo na jejich zaměstnancích nebo zástupcích, kteří jednají v rámci svého zaměstnání, nepřevýší nejvyšší částku, k níž by mohl být smluvní nebo skutečný dopravce podle této Úmluvy odsouzen, ale žádná z výše uvedených osob nebude odpovědna za částku, která přesahuje hranice, které lze na ni použít.
Článek VII.
Pokud jde o přepravu prováděnou skutečným dopravcem, může být žaloba o náhradu škody podána podle volby žalobce proti tomuto dopravci nebo smluvnímu dopravci nebo na oba společně nebo zvlášť. Bude-li podána žaloba proti některému z těchto dopravců, má tento dopravce právo žádati druhého dopravce, aby se připojil k soudnímu řízení, přičemž řízení, jakož i jeho následky se budou spravovat právním řádem soudu, který případ projednává.
Článek VIII.
Jakákoli žaloba o náhradu škody podle článku VII. této Úmluvy musí být podána podle volby žalobce, buď u soudu, u něhož je možné podat žalobu proti smluvnímu dopravci, jak stanoví článek XXVIII. Varšavské úmluvy, nebo u soudu, který je příslušný podle místa trvalého pobytu skutečného dopravce nebo podle místa, kde je hlavní sídlo jeho podniku.
Článek IX.
1. Jakékoli smluvní ustanovení směřující ke zproštění smluvního dopravce nebo skutečného dopravce odpovědnosti podle této Úmluvy nebo ke snížení hranice, kterou by bylo nutné použít podle této Úmluvy, je nicotné a neplatné, avšak neplatnost kteréhokoliv z takových ustanovení neznamená neplatnost celé smlouvy, pro niž dále platí ustanovení této Úmluvy.
2. Pokud jde o přepravu prováděnou skutečným dopravcem, nevztahuje se předchozí odstavec na smluvní ustanovení týkající se ztráty nebo škody způsobené skrytou vadou, povahou nebo vlastností dopravovaného zboží.
3. Jakákoli doložka obsažená v přepravní smlouvě a veškeré zvláštní smlouvy uzavřené před vznikem škody, kterými by strany zamýšlely porušit pravidla této Úmluvy buď tím, že určily právo, jehož má být použito, nebo tím, že změnily pravidla o soudní příslušnosti, jsou nicotné a neplatné. Avšak pro přepravu zboží jsou dovoleny arbitrážní doložky při zachování ustanovení této Úmluvy, má-li být arbitrážní řízení konáno v místech, na něž se vztahuje příslušnost soudu podle článku VIII.
Článek X.
Vyjma ustanovení článku VII. nebude se nic v této Úmluvě vztahovat na práva a závazky dvou dopravců mezi sebou.
Článek XI.
Do doby, než tato Úmluva nabude platnosti v souladu s ustanovením článku XIII. zůstane otevřena k podpisu kterémukoliv státu, který bude v uvedené době členem Organizace spojených národů nebo některé odborné organizace.
Článek XII.
1. Úmluva podléhá ratifikaci ze strany států, které ji podepsaly.
2. Ratifikační listiny budou uloženy u vlády Spojených státu mexických.
Článek XIII.
1. Jakmile pět států, které Úmluvu podepsaly, uloží své ratifikační listiny, nabude Úmluva platnosti mezi nimi devadesátý den od uložení páté ratifikační listiny. Úmluva nabude platnosti pro každý stát, který ji později bude ratifikovat, devadesátý den po uložení ratifikačních listin.
2. Jakmile tato Úmluva nabude platnosti, bude vládou Spojených států mexických zaregistrována u Organizace spojených národů a u Mezinárodní organizace pro civilní letectví.
Článek XIV.
1. Tato Úmluva bude po nabytí platnosti otevřena k přístupu kterémukoli státu, který je členem Organizace spojených národů nebo odborné organizace.
2. Přístup státu se provádí uložením listin o přístupu u vlády Spojených států mexických a nabude účinnosti devadesátý den po jejich uložení.
Článek XV.
1. Kterýkoli smluvní stát může vypovědět tuto Úmluvu oznámením adresovaným vládě Spojených států mexických.
2. Výpověď nabude účinnosti 6 měsíců ode dne, kdy vládě Spojených států mexických bylo doručeno oznámení o výpovědi.
Článek XVI.
1. Kterýkoli smluvní stát může buď při ratifikaci nebo při přístupu k této Úmluvě nebo kdykoli později prohlásit oznámením vládě Spojených států mexických, že Úmluva bude platit pro kterékoliv území, za jehož mezinárodní vztahy odpovídá.
2. Pro výše uvedená území nabude Úmluva účinnosti devadesátý den ode dne, kdy vláda Spojených států mexických obdržela takovéto oznámení.
3. Kterýkoli smluvní stát může vypovědět platnost této Úmluvy v souladu s ustanoveními článku XV. jednotlivě pro kterékoli nebo všechna území, za jejichž mezinárodní vztahy uvedený stát odpovídá.
Článek XVII.
K této Úmluvě nelze učinit žádné výhrady.
Článek XVIII.
Vláda Spojených států mexických oznámí Mezinárodní organizaci pro civilní letectví a všem členským státům Organizace spojených národů nebo kterékoliv odborné organizace;
a) každý podpis této Úmluvy a jeho datum;
b) uložení ratifikačních listin nebo listin o přístupu a jejich datum;
c) datum vstupu Úmluvy v platnost podle článku XIII., odst. 1;
d) přijetí každého oznámení o výpovědi a jeho datum;
e) přijetí každého prohlášení nebo oznámení učiněného podle článku XVI. a jeho datum.
Na důkaz toho podepsaní zmocněnci, kteří k tomu byli řádně zmocněni, podepsali tuto Úmluvu.
Dáno v Guadalajaře 18. září 1961 ve třech autentických zněních v jazyce anglickém, francouzském a španělském. V případě rozdílnosti výkladu bude platit znění ve francouzském jazyce, v němž byla sepsána Varšavská úmluva z 12. října 1929. Vláda Spojených států mexických pořídí oficiální překlad znění Úmluvy do ruského jazyka.
Tato Úmluva bude uložena u vlády Spojených států mexických, u které, v souladu s článkem XI, zůstane otevřena k podpisu, a tato vláda zašle její ověřené kopie Mezinárodní organizaci pro civilní letectví a všem členským státům Organizace spojených národů nebo kterékoliv odborné organizace.