52/1938 Sb.
Vládní vyhláška, kterou se uvádí v prozatímní platnost obchodní smlouva mezi republikou Československou a královstvím Maďarským ze dne 17. listopadu 1937.

52.
Vládní vyhláška
ze dne 10. února 1938,
kterou se uvádí v prozatímní platnost obchodní smlouva mezi republikou Československou a královstvím Maďarským ze dne 17. listopadu 1937.

Se souhlasem presidenta republiky uvádí se podle čl. VII zákona ze dne 22. června 1926, č. 109 Sb. z. a n., v prozatímní platnost s účinností od 1. dubna 1938 obchodní smlouva mezi republikou Československou a královstvím Maďarským, podepsaná v Praze dne 17. listopadu 1937.

Dr. Hodža v. r.


(Překlad.)
Obchodní smlouva
mezi Československou republikou a Maďarským královstvím.
President Československé republiky a Jeho Výsost Nejjasnější správce Maďarského království rozhodli se uzavříti smlouvu za účelem usnadnění a rozvoje obchodních styků mezi Československou republikou a Maďarským královstvím a jmenovali svými plnomocníky:
President Československé republiky:
J. E. pana Dr. Kamila Kroftu,
ministra zahraničních věcí,
Jeho Výsost Nejjasnější správce Maďarského království:
J. E. pana Jana Wettsteina de Westersheimb,
mimořádného vyslance a zplnomocněného ministra,
kteří, shledavše své plné moci v dobré a náležité formě, shodli se na těchto článcích:
Článek I.
Příslušníci obou smluvních stran budou požívati na území druhé strany zacházení podle doložky o nejvyšších výhodách, zvláště pokud jde o cestování, pobytu, nastupování a provozování obchodu, živnosti a jakéhokoli jiného zaměstnání i práv a zájmů z toho plynoucích. Pokud jde o jejich právní postavení, jejich movitý a nemovitý majetek, jejich práva a zájmy, bude se s nimi nakládati stejně příznivě jako s příslušníky, kteréhokoli třetího státu.
Příslušníci obou smluvních stran budou svobodně spravovati své záležitosti na území druhé strany buď osobně nebo prostředníkem podle své vlastní volby, aniž budou podléhati v tomto směru jiným omezením než těm, kteráž jsou ustanovena obecně platnými zákony a nařízeními v onom území. Budou míti právo, buď osobně, buď prostředníkem, vystupovati před soudy a budou míti volný přístup k správním úřadům druhé strany, aniž budou podléhati jiným omezením než oněm, kteráž jsou všeobecně ustanovena zákony a nařízeními v onom území a bude se s nimi nakládati v každém směru stejně jako s příslušníky kteréhokoli jiného státu.
Na podkladě předcházejících ustanovení smluvní strany nemohou se dovolávati pro své příslušníky výhodnějšího zacházení než toho, které přiznají v kterékoli části své vlastní země příslušníkům druhé strany.
Článek II.
S příslušníky jedné smluvní strany, kteří se odebírají na veletrhy a trhy v území druhé strany, bude se navzájem nakládati jako s vlastními příslušníky.
Článek III.
Obchodníci, továrníci a jiní živnostníci jedné smluvní strany, kteří prokáží předložením živnostenské legitimace, vydané příslušnými úřady své země, že jsou tam oprávněni provozovati obchod nebo živnost a že tam platí zákonité daně a dávky, budou míti právo buď osobně nebo cestujícími, kteří jsou v jejich službách, nakupovati na území druhé smluvní strany zboží u obchodníků nebo výrobců nebo ve veřejných prodejnách. Rovněž mohou přijímati zakázky, i podle vzorků, od obchodníků nebo jiných osob, které pro svůj obchod nebo živnost používají zboží podobného tomu, jež se nabízí, aniž za to musí platiti nějakou zvláštní daň nebo dávku.
Obchodníci a živnostníci, kteří mají živnostenskou legitimaci, a obchodní cestující, kteří jsou v jejich službách, smějí sice bráti s sebou vzorky nebo modely, nikoli však zboží.
Živnostenské legitimace musejí souhlasiti se vzorem uvedeným v mezinárodní úmluvě o zjednodušení celních formalit, podepsané v Ženevě dne 3. listopadu 1923.
Smluvní strany si oznámí navzájem, které úřady jsou zmocněny, aby vydávaly živnostenské legitimace.
Obchodníci nebo živnostníci (obchodní cestující), kteří mají živnostenskou legitimaci, nebudou míti právo ani uzavírati obchody ani je zprostředkovati pro jiné obchodníky a živnostníky než vyjmenované v živnostenské legitimaci. Smějí, jen cestujíce, vyhledávati zakázky a nakupovati zboží.
Pokud jde o formality všeho druhu, kterým jsou podřízeni tito obchodníci nebo živnostníci (obchodní cestující) na územích smluvních stran, zabezpečují si obě strany nakládání stejně příznivé jako nakládání, jež jest nebo bude přiznáno kterémukoli státu.
Článek IV.
Příslušníci obou smluvních stran budou osvobozeni na území druhé strany od jakéhokoli závazku v osobní službě vojenské jak ve vojsku pozemním, námořním nebo vzdušném, tak v jiných zařízeních vojenských nebo vojensky organisovaných, určených k obraně státu a k udržování pořádku a bezpečnosti uvnitř státu; rovněž budou osvobozeni od všech dávek, ukládaných místo této služby.
Budou však přidrženi k tomu, aby se podrobili jiným plněním než osobní službě vojenské (jako na př. rekvisicím, ubytování vojska, přípřežím atd.) v rozsahu a podle pravidel používaných pro vlastní příslušníky.
Na druhé straně nebude se jim nijak brániti, aby plnili svoji vojenskou povinnost ve svém vlastním státě.
Rovněž budou osvobozeni od každé povinné úřední funkce povahy soudní, správní nebo samosprávné, vyjma závazek, že vezmou na sebe poručenství (opatrovnictví) nad svými spoluobčany.
Článek V.
Akciové společnosti a jiné obchodní, průmyslové a finanční společnosti, včetně pojišťovacích společností, jakož i výdělková, hospodářská a úvěrová společenstva, které mají sídlo na území jedné smluvní strany a které podle jejích zákonů jsou po právu ustaveny, budou míti právo také na území druhé strany, budou-li dbáti příslušných zákonů a nařízení, uplatňovati všechna svá práva a zejména vystupovati před soudy jako žalobce nebo žalovaný.
Článek VI.
Příslušníci obou smluvních stran, včetně obchodních a průmyslových společností a jiných sdružení téhož druhu, nebudou platiti za provozování obchodu nebo živnosti na území druhé strany žádné jiné nebo vyšší daně, dávky nebo poplatky, než jaké se vybírají od vlastních příslušníků.
Při vyměřování dávek všeho druhu z obchodu a živností nebude míti původ zboží, jehož se používá v těchto podnicích, sám o sobě za následek nepříznivější vyměřování.
Článek VII.
Akciové společnosti a jiné obchodní a průmyslové společnosti, které jsou na území jedné strany po právu ustaveny a přejí si rozšířiti, jakmile tato smlouva vstoupí v platnost, svou obchodní činnost na území druhé strany, připustí se podle zákonů a nařízení platných v dotčeném státním území, pokud k tomu potřebují zvláštního povolení. Nicméně budou tyto společnosti požívati jak v tomto, tak v každém jiném směru týchž práv jako společnosti téhož druhu kteréhokoliv třetího státu, které byly uznány za ustavené po právu.
Článek VIII.
Vnitřní dávky vybírané na účet kohokoli, které zatěžují nebo budou zatěžovati výrobu, úpravu nebo spotřebu nějakého zboží na území jedné smluvní strany, nesmějí postihnouti výrobky druhé strany z jakéhokoli důvodu více nebo nepříznivěji než domácí výrobky téhož druhu nebo výrobky jiné země.
Článek IX.
Obě smluvní strany zabezpečí na svém území příslušníkům druhé strany účinnou ochranu proti nekalé soutěži a budou s těmito příslušníky nakládati v tomto směru stejně jako s vlastními příslušníky.
Obě smluvní strany se zavazují, že budou dbáti zákonů a nařízení platných v území druhé strany, které jim byly řádně oznámeny příslušnými úřady a upravují používání označení místního původu, včetně označení krajin a zemí, výrobků z vinné révy, piva, minerálních vod a výrobků z minerálních vod. Dovoz, vývoz, prodej, uvádění do obchodu nebo vůbec uvádění do oběhu výrobků opatřených označeními, jež se příčí těmto zákonům a nařízením, musí býti zakázány a potlačovány vhodnými opatřeními.
Československo se zavazuje, že učiní vhodná opatření k tomu, aby maďarské paprice (füszerpaprika), která byla vyrobena na území maďarského státu a byla dovezena do území Československé republiky a tam uváděna do obchodu nebo oběhu, byla poskytnuta, jako specificky maďarskému výrobku, podle platných československých předpisů vhodná ochrana ať proti porušování jakosti či proti nesprávnému označování jejího místního původu. Maďarská vláda oznámí k tomu cíli vládě Československé příslušné předpisy, jež se vztahují na ochranu papriky.
Pod názvem „československý chmel“, zvláště pod pojmenováním „český chmel“ („žatecký chmel“, „roudnický chmel“, „úštěcký chmel“, „dubský chmel“), „moravský chmel“ („tršický chmel“), smí se uváděti v Maďarsku do oběhu jen chmel známkovaný a provázený ověřovací listinou některé veřejné československé známkovny podle zákonných předpisů o označování původu chmele, platných v Československé republice. Mimo to musí býti takový chmel v původním balení, t. j. v obalu opatřeném označením původu, pečetí a plombou, podle zmíněných československých předpisů.
Maďarsko se zavazuje, že použije na všechny případy jsoucí v rozporu s ustanoveními předchozího odstavce, ustanovení zákonného článku XLVI z roku 1895. Kdyby Maďarsko nahradilo zmíněný zákonný článek novými zákonnými ustanoveními, zabezpečilo by československému chmelu alespoň stejně účinnou ochranu novým zákonodárstvím.
Smluvní strany prohlašují ochotu, že budou stíhati a trestati podle předpisů o tom platných padělání cejchovních známek druhé smluvní strany, spáchaná na jejich území. Rozumí se, že jest pokládati vzájemnost za zaručenu, pokud tyto předpisy vyžadují vzájemnosti.
Článek X.
Zboží, zemské plodiny a průmyslové výrobky, pocházející z jedné smluvní strany, nebudou podléhati při dovozu na území druhé strany jinému nebo nepříznivějšímu nakládání, než jaké bylo přiznáno kterékoli jiné zemi, a zejména nebudou podrobeny ani vyšším ani jiným clům nebo dávkám, včetně všech vedlejších dávek a přirážek než oněm, které se vybírají ze stejných výrobků nebo zboží kterékoli jiné země.
Zboží, zemské plodiny a průmyslové výrobky, pocházející z jedné smluvní strany, nebudou při vývozu na území druhé strany zatíženy cly, dávkami a celními předpisy nepříznivějšími než oněmi, jaké jsou stanoveny při vývozu stejného zboží do země posuzované nejpříznivěji v tomto směru.
Článek XI.
Dovozní cla v Československu na výrobky maďarské vyjmenované v příloze A této smlouvy a dovozní cla v Maďarsku na výrobky československé vyjmenované v příloze B této smlouvy nepřekročí sazeb vyznačených v těchto přílohách.
Článek XII.
Nakládání podle doložky o nejvyšších výhodách, stanovené v předchozích článcích, nebude zahrnovati:
1. Výsady přiznané jednou ze smluvních stran, aby se usnadnil pohraniční styk se sousedními státy.
2. Práva a výsady plynoucí z celní unie.
3. Práva a výsady, přiznané některou ze smluvních stran třetím státům v mnohostranných úmluvách, na nichž by druhá strana nebyla zúčastněna, jestliže tato práva a výsady byly sjednány v mnohostranných úmluvách, sjednaných pod záštitou Společnosti národů nebo jí zaznamenaných a otevřených k přístupu všech států. Dotčená smluvní strana může však požadovati výhodu z těchto práv nebo výsad, jestliže tato práva nebo výsady byly sjednány také v jiných úmluvách než mnohostranných, odpovídajících shora uvedeným podmínkám nebo také je-li strana, která požaduje, aby jich byla účastna, ochotna poskytnouti navzájem stejné nakládání.
Článek XIII.
Maďarsko zabezpečuje bezpodmínečné osvobození od cel a dávek československým průvozním zásilkám, které procházejí maďarským územím na dílčí trati Drégelypalánk—Ipolytarnócz v lomené dopravě, to jest v kombinované dopravě na veřejných cestách a železnicích a které k tomu cíli se podávají k přepravě nebo přejímají na maďarských železničních stanicích, ležících na zmíněné trati.
Stejně zabezpečuje Československo bezpodmínečné osvobození od cel a dávek maďarským průvozním zásilkám, které procházejí československým územím na dílčích tratích Pastuchov—Šahy a Výlok—Čop—Slovenské Nové Mesto v lomené dopravě, to jest v kombinované dopravě na veřejných cestách a železnicích, a které k tomu cíli se podávají k přepravě nebo přejímají na československých železničních stanicích, ležících na zmíněných tratích.
Tato zvýhodněná doprava se připouští jen na celních cestách, na nichž jsou s obou stran celní úřady.
Zřízencům celních úřadů jedné smluvní strany, kteří budou míti řádně vydané legitimace, dovolí se, aby doprovázeli průvozní zásilky v území druhé smluvní strany od hranice až k železniční stanici a naopak, jakož i aby projednali celní formality v dotčené cizí železniční stanici.
Bližší podrobnosti této zvýhodněné dopravy stanoví se vzájemnou dohodou mezi celními správami obou stran.
Obě vlády jsou ochotny sjednati a připustiti podobnou dopravu také na jiných dílčích tratích, bude-li toho potřebí.
Článek XIV.
Smluvní strany se zavazují, že nebudou zatěžovati žádným způsobem vzájemný obchod obou zemí zákazy neb omezeními v dovozu a vývozu.
Vyhrazují si však právo, aby mohly učiniti výjimky z této zásady z důvodů níže vyjmenovaných a pokud tyto zákazy neb omezení budou zároveň platiti pro všechny ostatní země, jež jsou v podobném postavení:
1. Zákazy neb omezení vztahující se k bezpečnosti státu a veřejné bezpečnosti;
2. zákazy neb omezení vydané z důvodů mravnosti nebo lidskosti;
3. zákazy neb omezení týkající se oběhu zbraní, střeliva a válečného materiálu nebo za výjimečných okolností všeho ostatního válečného zásobování;
4. zákazy neb omezení vydané na ochranu veřejného zdravotnictví, nebo k ochraně zvířat nebo rostlin proti nemocem, hmyzu a škodlivým cizopasníkům;
5. zákazy neb omezení vývozu k ochraně národního majetku uměleckého, historického neb archeologického;
6. zákazy neb omezení vztahující se k zlatu, ke stříbru, k penězům, k papírové měně a k cenným papírům;
7. zákazy neb omezení mající za účel rozšířiti na cizozemské výrobky úpravu zavedenou uvnitř země, pokud jde o výrobu, obchod, dopravu a spotřebu podobných domácích výrobků;
8. zákazy neb omezení uplatňované na výrobky, které jsou nebo budou uvnitř země předmětem státního monopolu nebo monopolu prováděného pod dozorem státu, pokud jde o výrobu neb obchod.
Článek XV.
Bez újmy ustanovení platných v tomto směru a bude-li se níže uvedené zboží dovážeti nebo vyvážeti podle předpisů upravujících jeho oběh, bude se tento oběh prováděti takto:
1. Při dovozu a vývozu budou vzájemně osvobozeny od cla a dávek:
a) vzorky, též na lepence, jichž se nemůže jinak použíti, avšak s výjimkou zboží státního monopolu nebo poživatin;
b) známkované obaly všeho druhu, již upotřebené, jde-li o obaly vrácené, pocházející z vyvezených zásilek a vracejí-li se v určené lhůtě.
2. Níže vyjmenované předměty budou dočasně osvobozeny od dovozních a vývozních cel s podmínkou, že podléhají při proclení záznamnímu řízení:
a) předměty určené k opravě, při čemž se rozumí, že to, co se v cizině přidalo, podléhá clu a dávkám platným v tomto směru;
b) předměty určené k vyzkoušení, k pokusům nebo napodobení;
c) nástroje a nářadí, určené pro strojníky ať jsou dováženy neb vyváženy jimi samými, nebo ať jsou jim zasílány před tím nebo potom, co strojníci překročili hranice;
d) zboží dovážené jako vzorek;
e) zboží, dovážené na výstavy, soutěže a veletrhy;
f) stěhovací vozy, které přestupují hranici k dopravě předmětů z území jedné smluvní strany na území strany druhé, i když se vracejí s novým nákladem, ať na kterémkoliv místě převzatým, s výhradou, že se jich zatím nepoužilo ke vnitřní dopravě. Rozumí se, že se tyto dopravní prostředky rozumějí s příslušenstvím potřebným k pravidelným účelům dopravním a že lhůta k zpětnému vývozu jest omezena na šest měsíců;
g) vzorky a modely ve smyslu článku 10 mezinárodní úmluvy o zjednodušení celních formalit sjednané v Ženevě dne 3. listopadu 1923;
h) vnější obaly všeho druhu, již upotřebené, které se dovážejí k naplnění a znovu vyvážejí naplněné.
3. Jestliže zboží, odeslané z jedné z obou zemí do druhé, bylo vráceno původnímu odesilateli proto, že jeho příjemce ho nepřijal, nebo z jiných příčin, upustí se při zpětném vývozu od vybrání vývozního cla a dávek a vrátí se dovozní clo a dávky již zaplacené nebo se upustí od požadování dlužných cel dovozních a dávek za podmínky, že zboží zůstalo až do zpětného vývozu pod dozorem celního úřadu nebo veřejného dopravního podniku a že se zpětný vývoz provedl ve lhůtě tří měsíců, počítajíc od dovozu stejnou dopravní listinou, aniž se cokoli změnilo na zboží.
Clo a vedlejší dávky dovozní již zaplacené budou vráceny též tehdy, bude-li zboží odbavené do volného oběhu vráceno příjemcem odesilateli v témže stavu, nebo bude-li zboží odesláno z příkazu a na účet zasilatele jiné osobě v zemi zásilky, nebo v kterékoli třetí zemi proto, že se příjemce zřekl obchodu nebo proto, že mu zboží nevyhovovalo, za podmínky, že se zpětný vývoz provede u téhož celního úřadu, který zboží při dovozu odbavil, že se tak stalo v dvouměsíční lhůtě ode dne odbavení a konečně, že důvody zpětného vývozu byly řádně prokázány a že totožnost zboží byla zjištěna.
Článek XVI.
Úmluva veterinární týkající se dopravy zvířat, zvířecích surovin a produktů, včetně ustanovení o desinfekci železničních vozů a lodí (Příloha C) bude nedílnou součástí této smlouvy a zůstane tak dlouho v platnosti jako ona.
Článek XVII.
Bez újmy ustanovení úmluvy stanovící definitivní dunajský statut podepsané v Paříži dne 23. července 1921, která se vztahuje na režim na zmezinárodněné dunajské síti, bude se používati, pokud jde o vnitřní plavbu, těchto ustanovení:
S příslušníky, majetkem a vlajkami jedné smluvní strany bude se v každém směru nakládati ve všech přístavech a na všech vnitřních vodních cestách druhé smluvní strany stejně příznivě, jako s příslušníky, majetkem a vlajkami této smluvní strany.
Lodi a vory obou smluvních stran jsou zejména oprávněny dopravovati cestující a zboží všeho druhu, přicházející z kteréhokoli přístavu a veřejného nákladiště nebo výkladiště druhé smluvní strany nebo tam určené za podmínek, které nebudou nepříznivější než podmínky, jichž se používá na lodi a vory této strany.
S těmito loďmi a vory bude se nakládati na základě úplné rovnosti jako s loďmi a vory pobřežního státu samého, jak pokud jde o používání přístavu a veřejných nákladišť a výkladišť s jejich výstroji a zařízením, tak pokud jde o přístavní dávky a poplatky všeho druhu, aniž se bude bráti v úvahu, zda tato výstroj nebo zařízení se spravuje nebo používá státem, obcemi nebo veřejnými korporacemi nebo soukromými koncesionáři.
Dávky a poplatky budou se požadovati jen za skutečné použití shora zmíněné výstroje nebo zařízení.
Doprava cestujících a zboží podrobí se jen omezení, která vyplývají z celních a policejních řádů, ze zdravotnických a veterinárních předpisů, z předpisů o přistěhovalectví a vystěhovalectví, jakož i ze zákazů neb omezení dovozu a vývozu.
Projíždějící lodi nebudou platiti žádnou dávku za průvod a prohlídku. Bude-li však třeba loď doprovázeti, bude museti majitel lodi ubytovati zdarma a přiměřeným způsobem na palubě členy průvodu a dodati za nákupní ceny za náhradu v penězích úředníkům stravu lodních důstojníků a zřízencům stravu posádky.
O vzájemném uznávání lodních papírů, které by byly vydány příslušnými úřady obou smluvních stran, budou jednati zvláštní dohody, které se mají sjednati ve lhůtě co nejkratší.
Obě smluvní strany se zavazují, že zjednoduší nutné formality celního a jiného dozoru tak, aby se zamezilo zbytečné zdržování.
Článek XVIII.
Používání silnic a jiných cest, prámů (přepravních bárek) a mostů, pokud jsou určeny k veřejné dopravě, povoluje se příslušníkům druhé smluvní strany za týchž podmínek a zaplatí-li se tytéž daně a dávky, které platí vlastní příslušníci.
Článek XIX.
Smluvní strany se shodují v tom, že ve svých vzájemných stycích budou používati ustanovení mezinárodní úmluvy o zjednodušení celních formalit, podepsané v Ženevě dne 3. listopadu 1923.
Článek XX.
Obě smluvní strany budou ve svých stycích, pokud jde o průvoz jejich územím, vzájemně používati ustanovení úmluvy a statutu o volnosti průvozu, která byla podepsána v Barceloně dne 20. dubna 1921.
Článek XXI.
Pokud jde o poštovní, telegrafní a telefonní styky mezi oběma státy, bude se používati ustanovení platných úmluv, dohod a prováděcích úprav světové poštovní unie a mezinárodní úmluvy a prováděcích úprav o telegrafii potud, pokud tyto styky nebudou upraveny ustanoveními zvláštních dohod, které byly nebo budou sjednány mezi dotčenými správami.
Článek XXII.
Zboží podané ku přepravě na území jedné ze smluvních stran a přepravované do území druhé smluvní strany nebo přepravované v průvozu tímto územím do území některého státu třetího, bude, pokud jde o jeho výpravu, přepravu, výpočet přepravného podle vnitřních tarifů (místních nebo přímých), jakož i o veřejné dávky týkající se přepravy požívati za týchž podmínek týchž výhod jako zboží téhož druhu podané ku přepravě na území druhé smluvní strany a přepravované v témže směru a na téže trati.
Této zásady bude se rovněž používati pro zboží, které je na území druhé smluvní strany přepravováno přes hranice jinými dopravními prostředky než železnicemi a potom dále přepravováno železnicí. V tomto případě nesmí se činiti žádný rozdíl mezi plavebními společnostmi smluvních stran, pokud jde o přepravné na železnici, počítajíc v to poplatky za překládání.
Nicméně obě smluvní strany shodují se v tom, že používání železničních tarifů, slev a jiných úlev pro přepravu zboží téhož druhu z území jedné ze smluvních stran do území druhé strany nebo v průvozu tímto územím do některého třetího státu bude moci záviseti na podmínkách níže uvedených:
a) podmínka přepravy určitého nejmenšího stanoveného množství zboží týmž odesilatelem nebo témuž příjemci ve stanovené lhůtě;
b) podmínka, že zboží bude najednou podáno ku přepravě v množství dostatečném pro sestavení celého vlaku nebo části vlaku;
c) podmínka vnitřní spotřeby;
d) podmínka, že předchází nebo následuje přeprava po vodě nebo vzduchem.
Každá jiná podmínka vylučující použití sníženého vnitřního tarifu, právě jako všechny podmínky odporující zásadám stanoveným v tomto článku, budou se považovati, pokud jde o výše zmíněné přepravy, za neúčinné a neplatné.
Při přepravě cestujících, zavazadel a spěšnin po železnicích nebude se činiti rozdíl v nakládání mezi příslušníky smluvních stran, pokud jde o výpravu, přepravu, použití přepravného a o veřejné dávky týkající se této přepravy. Železniční správy obou smluvních stran budou povinny zajistiti vhodné spoje osobními vlaky a oběh přímých vozů. Vynasnaží se také se své strany, aby zjednodušily a urychlily pokud možno provádění celních a pasových formalit, a budou dbáti toho, aby zabezpečily rychlou a pravidelnou přepravu zboží.
Výpočet nejnižšího dovozného vyplývající z použití zásad v tomto článku stanovených se vezme na žádost jedné ze smluvních stran za podklad pro sestavení přímých tarifů, na nichž oba státy mají zájem.
Ustanovení tohoto článku se nevztahují na slevy poskytované ve prospěch dobročinných účelů, ani na slevy poskytované při přechodné veřejné pohromě, ani na slevy poskytované veřejným zaměstnancům, zaměstnancům dopravních podniků neb obchodním cestujícím, ani na slevy poskytované pro vzorkové kufry, ani na slevy poskytované ve prospěch přeprav konaných pro železniční správy nebo pro státní veřejnou správu občanskou nebo vojenskou.
Článek XXIII.
Zvláště jest podle možnosti usnadniti vzájemné dopravní styky zavedením výhodných jízdních řádů s dobrými spoji v osobní a nákladní dopravě, jakož i přímým přechodem jednotlivých vozů a vozových skupin.
Smluvní strany budou pečovati o to, aby se jejich železniční správy dohodly o rychlém a bezpečném provádění přepravy zboží nutné potřeby, zejména potravin, živých zvířat, paliva, nafty a jejích derivátů.
Smluvní strany budou pečovati o to, aby jejich železniční správy usnadnily vzájemnou dopravu, přihlížejíce pokud možno ke vzájemným přáním.
Pro přejímání, vracení, přechod a používání železničních vozů budou platiti ustanovení právě platné úmluvy o vzájemném užívání nákladních vozů v mezinárodní dopravě (R. I. V.) a ustanovení úmluv Svazu pro používání osobních a zavazadlových vozů v mezinárodní dopravě (R. I. C.).
Železniční správy se vynasnaží všemi prostředky, jež jsou jim po ruce, aby zamezily všeliké přerušení dopravy.
Musela-li by býti doprava přerušena nebo omezena pro dopravní obtíže, vejdou postižené železniční správy co nejrychleji ve styk se železniční správou druhého státu, aby se s ní dohodly o vhodných opatřeních k zajištění vstupu nebo přechodu na území druhého státu. Dotčené správy odstraní překážky v dopravě již vzniklé všemi prostředky, jež mají po ruce.
Doprava cestujících a zboží po železnicích bude mezi smluvními stranami prováděna podle Mezinárodní úmluvy o přepravě cestujících a zavazadel po železnicích sjednané v Bernu dne 23. října 1924 (C. I. V.) a podle Mezinárodní úmluvy o přepravě zboží po železnicích sjednané v Bernu téhož dne (C. I. M.), jakož i podle jednotných doplňujících ustanovení vypracovaných Mezinárodním železničním přepravním výborem a podle Jednotné úmluvy železničních správ o mezinárodní přepravě zboží po železnicích z 1. dubna 1932 (C. T. M.), jakož i podle úmluv a úprav, jež budou v budoucnosti sjednány a k nimž smluvní strany přistoupí.
Nahradí-li nové mezinárodní úmluvy úmluvy uvedené v předcházejícím odstavci a přistoupí-li k nim smluvní strany, budou tyto nové úmluvy přijaty smluvními stranami místo zmíněných úmluv.
Smluvní strany vyzvou své železniční správy, aby se postaraly o to, aby podle vývoje a potřeby dopravy cestujících a zboží byly sestaveny přímé tarify a dány k použití zákaznictvu pro přepravu mezi jejich územími, jakož i mezi územím jedné smluvní strany a územím některého třetího státu v průvozu územím druhé smluvní strany.
Při tvoření přímých tarifů se bude podle možnosti přihlížeti také ke slevám sazeb poskytnutým vyhláškami pro dotčené přepravní trati. Všechny tarify, změny tarifů a všechny tarifní slevy ve vnitřní a svazové dopravě musí býti náležitě uveřejněny dříve, než vejdou v platnost. Tajné slevy, tajné refakce a jiné tajné výhody, jichž účelem by bylo snížiti sazby uveřejněných tarifů, nejsou přípustné.
Vozidla — počítajíc v to lokomotivy, motorové vozy, atd. —, movité předměty všeho druhu, které jsou v těchto vozidlech a náležejí železnici, jakož i pokladní hotovosti a pohledávky železnice vyplývající z mezinárodní dopravy nesmí se zabaviti na území jiného státu než toho, jemuž podléhá vlastnická správa, vyjma případ, kdy se zabavení stalo na základě rozsudku vyneseného soudem státu, jemuž náleží vlastnická železnice.
Článek XXIV.
Obě smluvní strany prohlašují, že jsou ochotny sjednati zvláštní úmluvu upravující úlevy v pohraničním styku.
Článek XXV.
Obě smluvní strany prohlašují, že jsou ochotny sjednati zvláštní úmluvu o vzájemné pomoci při celním řízení, zamezování, stíhání a trestání přestupků celních předpisů a o vzájemné právní pomoci v celních trestních záležitostech.
Článek XXVI.
Smluvní strany se zavazují, že budou blahovolně zkoumati otázku nakládání s pracovníky a zaměstnanci jedné smluvní strany na území druhé, pokud jde o ochranu pracovníků a zaměstnanců a pokud jde o sociální pojištění, aby se s obou stran těmto pracovníkům a zaměstnancům zaručilo vhodnými dohodami nakládání, skýtající jim výhody co možná stejně hodnotné. Tyto úpravy budou ustanoveny zvláštní úmluvou.
Článek XXVII.
Obě smluvní strany se shodují v tom, že se vyhrazují zvláštní konsulární úmluvě otázky týkající se připouštění konsulů (generálních konsulů, konsulů, místokonsulů a konsulárních agentů), jakož i otázky týkající se jejich výsad, výhrad a práv.
Jest však shoda v tom, že až do sjednání této úmluvy konsulové jedné smluvní strany budou požívati, po připuštění druhou smluvní stranou a za předpokladu vzájemnosti, na území druhé strany týchž výsad, výhrad a práv, jako požívají nebo budou požívati konsulové kterékoli třetí země.
Obě smluvní strany se dále shodují v tom, že neposkytnou se zřetelem na podmínku vzájemnosti výsady, výhrady a práva, které — v důsledku doložky o nejvyšších výhodách — jest nutno poskytnouti konsulům jedné strany na území druhé, v širším rozsahu než se přiznávají konsulárním zástupcům této smluvní strany na území první strany.
Článek XXVIII.
Tato smlouva bude ratifikována a ratifikační listiny budou vyměněny v Budapešti co nejdříve.
Smlouva vstoupí v platnost 30 dní po výměně ratifikačních listin.
Nicméně obě vlády mohou se dohodnouti o tom, aby byla uvedena v prozatímní platnost též před ratifikací.
Tato smlouva zůstane v platnosti tak dlouho, dokud nebude vypověděna jednou ze smluvních stran; výpověď nabude účinnosti za šest měsíců ode dne jejího oznámení.
Obchodní dohoda sjednaná v Budapešti dne 14. června 1935 a dodatková dohoda sjednaná v Praze dne 15. června 1936, jakož i oba závěrečné protokoly pozbývají účinnosti v okamžiku, kdy vstoupí v platnost tato smlouva.
Dáno dvojmo v jazyku francouzském v Praze dne 17. listopadu 1937.
Čemuž na svědomí plnomocníci podepsali tuto smlouvu a připojili k ní své pečeti.
Dr. K. KROFTA v. r.
J. WETTSTEIN v. r.

Příloha A.
Dovozní cla na československém celním území.
Položka čsl. celního sazebníkuPojmenování zbožíCelní sazba  v Kčza 100 kgex 37Ovoce výslovně nejmenované, čerstvé:ex a) jemné ovoce stolní:višně od 1. června do 31. července100˙—  z hrubé váhyex 109Víno, ovocné víno, vinný a ovocný mošt, šťávy z plodů, ovoce a bobulí, nezahuštěné; medovina:ex a) v sudech:vína maďarského původu z vinorodých krajů Sopron, Neszmély, Mór, Somlyó, Badacsony—Balatonfüred—Csopak, Balaton-mellék, Mecsek, Villány—Siklós, Szekszárd, Dunántul, Eger, Gyöngyös—Visonta, Debrő, Nyirség, Felföld, Alföld a přicházející z Maďarska, jsou-li doprovázena osvědčením původu, vydaným maďarským úřadem k tomu oprávněným210˙—ex b) v lahvích:vína maďarského původu z vinorodých krajů Sopron, Neszmély, Mór, Somlyó, Badacsony—Balatonfüred—Csopak, Balaton-mellék, Mecsek, Villány—Siklós, Szekszárd, Dunántul, Eger, Gyöngyös—Visonta, Debrő, Nyirség, Felföld, Alföld a přicházející z Maďarska, jsou-li doprovázena osvědčením původu, vydaným maďarským úřadem k tomu oprávněným420˙—ex 110Víno šumivé:šumivá vína, pocházející a přicházející z Maďarska, vyrobená z vín krajů vyjmenovaných shora v saz. čís. 109, jsou-li doprovázena osvědčením původu, vydaným maďarským úřadem k tomu oprávněným1.100˙—ex 119Sýry a tvaroh:ex a) sýry:ex 2. ostatní:Puszta, Pálpusztai294˙—ex 132Poživatiny výslovně nejmenované:cibule, česnek, na prach rozmělněné420˙—Poznámka k čís. 298, 299 a 300. Oznámení, plakáty a brožury, doporučující návštěvu maďarských turistických míst, lázní, nebo propagující cizinecký ruch v Maďarsku vůbec, projednávají se bez ohledu na rozsah anonční části beze cla podle čísla 647 československého celního sazebníku.
Příloha B.
Dovozní cla na maďarském celním území.
Položka maďarského celního sazebníkuPojmenování zbožíCelní sazba ve zlatých korunáchza 100 kg22Sýr liptovský (bryndza)10˙—ex 195Telegrafní tyče a tyče pro elektrické vedení (nenapuštěné)beze claex 203/a/1Důlní krajinkybeze claex 458/dPřírodní karlovarská vřídelní sůl, přírodní karlovarská sůl z vřídelního louhu, přírodní mariánskolázeňská zřídelní sůl, mariánskolázeňská sůl z vřídel. louhu15% z cenyPoznámka k čís. 533. Letáky, oznámení a brožury, které doporučují návštěvu československých turistických a lázeňských míst nebo které vůbec propagují cestovní ruch v Československu, budou vyclívány bez ohledu na rozsah anonční části beze cla.ex 876Automobilové chassis a jejich rámy, též odmontované, jakož i motory s nimi spojené, o váze jednoho kusu:e) 1. méně nežli 800 kg, ale nejméně 700 kg95˙—2. méně nežli 700 kg125˙—ex poznámka  k 876Ustanovení o přirážce ke karoserii:a) otevřené osobní automobily a jejich karoserie, podle obsahu válců:za kus2 až 4místné:s válci o obsahu až do 1600 cm3200˙—s válci o obsahu od 1600 do 2500 cm3300˙—s válci o obsahu nad 2500 cm3400˙—c) automobily osobní, zavřené, limousiny nebo přeměnitelné na zavřené, nebo jejich karoserie, podle obsahu válců:2 až 4místné:s válci o obsahu až do 1600 cm3250˙—s válci o obsahu od 1600 do 2500 cm3400˙—s válci o obsahu nad 2500 cm3600˙—za 100 kgex 942c) skleněné knoflíky450˙—

Závěrečný protokol
k obchodní smlouvě mezi Československou republikou a Maďarským královstvím.
Přistupujíce k podpisu obchodní smlouvy mezi Československou republikou a Maďarským královstvím z dnešního dne, podepsaní plnomocníci učinili tato prohlášení, která budou tvořiti nedílnou součást smlouvy samé.
K článku I.
Jest shoda v tom, že příslušníci jedné smluvní strany, provozující v okamžiku uvedení v platnost této smlouvy obchod nebo živnosti na území druhé strany, budou používati, pokud jde o toto provozování, téhož zacházení jako vlastní příslušníci, ovšem bez újmy zákonů, nařízení a předpisů v zemi platných.
K článku II.
Platné předpisy o dovozu a vývozu nejsou dotčeny ustanoveními článku II.
K článku III.
Daň z obratu a přepychová daň nepokládají se za zvláštní daně nebo dávky spadající pod ustanovení odstavce 1 článku III, pokud nezatěžují příslušníků druhé smluvní strany více než vlastní příslušníky.
K článku VI.
Ustanovení odst. 1 článku VI nevylučují vybírání poplatků za připuštění obchodních a průmyslových společností a podobných sdružení jedné smluvní strany k podnikání na území druhé strany, pokud se vybírají poměrně stejně vysoké poplatky také od domácích společností téhož druhu při jich ustavení, udělení povolení nebo připuštění k provozování.
Jest shoda v tom, že poplatek za připuštění jest počítán jediné z části jmění vázaného v zemi, kde poplatek jest vybírán.
K článku VII.
1. Ježto v Maďarsku obchodní zákoník předpisuje pro usazení se cizozemských akciových společností a společností s ručením omezeným jen, aby se prokázaly příslušnému soudu podmínky předepsané v obchodním zákoníku, a ježto se nečiní usazení odvislým na státním povolení, kdežto v Československé republice přísluší připuštění cizozemských akciových společností správním úřadům, musejí, pokud bude tato různost právních předpisů trvati, ony československé akciové společnosti, které chtějí se usaditi v Maďarsku, dříve než podají žádost o protokolování firmy u příslušného soudu, požádati královské ministerstvo obchodu a dopravy o připuštění k provozování obchodů a současně učiniti zadost podmínkám stanoveným §em 211 obchodního zákoníka (článek XXXVII zákona z roku 1875) a nebudou moci žádati protokolování z důvodů společenských, dokud neobdržely připuštění a dokud zároveň nepředloží povolení o připuštění. Připuštění, jež bylo povoleno, jest důkazem vzájemnosti předepsaným v § 211, bod 7 maďarského obchodního zákoníka. Královské maďarské ministerstvo obchodu a dopravy použije při vyřizování žádostí o připuštění týchž zásad, kterými se řídí československá vláda při připouštění maďarských akciových společností a společností s ručením omezeným a bude s československými akciovými společnostmi a se společnostmi s ručením omezeným nakládati stejně jako s akciovými společnostmi a společnostmi s ručením omezeným jiných států, v nichž jest zapotřebí státního připuštění k usazení se cizích akciových společností a společností s ručením omezeným.
2. Československá vláda sdělí královské maďarské vládě předpisy, jichž používá při připouštění maďarských akciových společností a společností s ručením omezeným.
K článku VI. a VII.
Výdělková, hospodářská a úvěrní společenstva nepokládají se za společnosti, o něž jde v článcích VI a VII.
Ustanovení článku VI a VII nevztahují se na banky a pojišťovací společnosti. Otázka připouštění bank a pojišťovacích společností zůstává vyhrazena zvláštním dohodám.
K článku IX.
Předpisy zmíněnými v odstavci 3, článku IX rozumějí se maďarské zákony a zákonná nařízení, která jsou směrodatná pro posouzení složení, jakosti, zeměpisného a botanického původu, jakož i pro výrobu a uvedení v oběh maďarské papriky (füszerpaprika).
Souhlasně se stanoví, že kvalifikační známka, sloužící k potvrzení o zeměpisném a botanickém původu, k třídění, jakož i k plombování papriky, nebo že nálepka plombovaného obalu, jakož i ostatní uzávěrové známky, které mají potvrzovati neporušenost, jemnost, jakost (druh), místní a botanický původ a provenienci maďarské papriky, jsou veřejnými listinami, které v maďarském státě vydávají veřejné státní úřady (chemické pokusné stanice) k tomu příslušné, v mezích svých úředních oprávnění a v předepsané formě.
Souhlasně se stanoví, že olověné plomby a otisky pečeti, které jsou připojeny na obalech maďarských zásilek papriky, jest, pokud pocházejí od státních úřadů zmíněných pod bodem 2., klásti na roveň označení kolkem, pečetí nebo známkou, které jsou zavedeny veřejnými ústavy a jejichž napodobení se stíhá podle československých zákonů.
Souhlasně se stanoví, že používání obalu (nádob, krabic a pod.), pokud je určen nebo způsobilý, aby vzbudil omyl o původu neb jakosti papriky, možno stíhati podle československých zákonů jak civilně-právně, tak trestně-právně.
Maďarská vláda, aby umožnila československé vládě uplatnění zásad zmíněných pod body 1—4, dodá československé vládě vzorky obalů (krabic), sloužících k balení, státní kvalifikační známky, nálepky, plomby, pečeti, jiné uzávěrové známky, jimiž se mají opatřovati obaly, jakož i podpisy odborníků, kteří jsou oprávněni k podpisování státních kvalifikačních známek (uzávěrových známek). Nad to bude dodávati československé vládě v přiměřených časových obdobích zvláštní vzorky různých druhů uherské papriky (füszerpaprika).
Československá vláda upraví, jakmile to stav vnitřního zákonodárství dovolí, obchod t. zv. uherským salámem, tak, aby tento salám v území Československé republiky směl se uvádět v oběh jen s označením firmy (firemní značky) výrobce a místa výrobního. Stejným způsobem a v téže době upraví královská maďarská vláda v maďarském území obchod se šunkou.
Smluvní strany prohlašují, že jsou ochotny uvažovati o případném rozšíření ustanovení odst. 2 čl. IX na jiné výrobky, jež odvozují své zvláštní vlastnosti z půdy nebo podnebí.
Aby se zabezpečila ochrana označení maďarských vín, učiní československá vláda po notifikaci zmíněné v odst. 2 čl. IX nutná opatření, aby zcelená vína (mošty) se uváděla do oběhu jen tehdy pod označením „uherských“ vín (moštů), bylo-li použito jak k zacházení s nimi, tak i k jejich zcelování výlučně vín vypěstěných v maďarských krajinách, jež přicházejí v úvahu.
Zvláštní dohoda ustanoví, která vína smějí se označovati za tokajská vína. Do té doby zůstávají směrodatnými zákonná ustanovení, která upravují nyní tuto věc v obou státech.
K článku XII.
Jest shoda v tom, že doložka o nejvyšších výhodách se nevztahuje na zvláštní úmluvy, které uzavřela nebo v budoucnosti uzavře jedna smluvní strana s třetí mocností o vzájemné úpravě přímého zdanění. S příslušníky jedné smluvní strany v území druhé strany nesmí se však nakládati ve věcech přímého zdanění nepříznivěji než s vlastními příslušníky tam bydlícími.
K článku XIII.
Se strany maďarské označují se jako další trati pro takové přepravní styky pohraniční trati Fiľakovo—Bánréve, Hernadčany—Hidasnémeti a Košice—Sátoraljauhely.
K článku XIV.
Podmínky, upravující výměnu zboží mezi oběma stranami, budou stanoveny vzájemnou dohodou příslušných úřadů.
K článku XV.
Závisí-li řešení případu na volné úvaze úřadu, bude tento, přihlížeje k zájmům tuzemské výroby, postupovati ohledně povolování styků zmíněných v článku XV s největší blahovůlí.
Dobytek, který se dopraví z území jedné smluvní strany na trhy do území strany druhé a který se odtamtud vrací neprodán, bude s obou stran celně projednán s největším možným usnadněním. Zpravidla se bude považovati za dostatečné k zajištění totožnosti, bude-li dobytek označen podle druhu, počtu kusů a barvy a budou-li udány případné zvláštní znaky.
K článku XVII.
Vyhrazuje se zvláštním dohodám otázka, zda a v jaké míře mohou lodi jedné smluvní strany udržovati mezi přístavy druhé smluvní strany pravidelnou místní službu pro dopravu cestujících a domácího nebo zdomácnělého zboží.
Vyhrazuje se zvláštní dohodě otázka o výstavbě trvalých zařízení pro plavbu (na př. vyloďovacích zařízení, jeřábů, skladišť a loděnic) v přístavech a veřejných nákladištích nebo výkladištích jedné smluvní strany příslušníky druhé strany.
S výhradou příslušných platných celních předpisů jest shoda v tom, že zboží, které se dopravuje loďmi jedné smluvní strany do některého přístavu druhé strany a tam se přechodně vyloďuje, aby se dále dopravilo po lodích do druhých přístavů této strany nebo některé třetí země, nebude se pokládati za zdomácnělé v důsledku vylodění v přístavě, o nějž jde.
Se zřetelem na výhradu učiněnou Československou republikou při podpisu dodatkového protokolu k barcelonské úmluvě o režimu splavných cest mezinárodního významu ze dne 20. dubna 1921 uzavře se ve vhodné době zvláštní dohoda mezi oběma smluvními stranami, bude-li dokončena navrhovaná stavba průplavu Dunaj—Labe—Odra, pokud jde o správu, jež bude platiti na této vodní cestě.
K článku XXIII, odstavec 7.
Smluvní strany se dohodly o tom, že budou zachovávati zvláštní ustanovení sjednaná na podkladě ustanovení Mezinárodní úmluvy o přepravě zboží po železnicích (C. I. M.), vztahujících se k zavedení příznivějších podmínek pro předměty připuštěné ku přepravě podmíněně.
Praha, dne 17. listopadu 1937.
Dr. K. KROFTA v. r.
J. WETTSTEIN v. r.

K příloze A.
(Dovozní cla na československém území celním.)
K čís. 109.
Zásilky maďarských vín musejí býti při dovozu do Československé republiky doprovázeny nejen osvědčením původu, nýbrž i nálezem o rozboru.
Osvědčení o původu jsou oprávněny vydávati tyto úřady:
1. všechny královské maďarské obvodové vinařské inspektoráty (Magyar királyi szölészeti és borászati kerületi felügyelöségek),
2. obchodní a průmyslové komory (Kereskedelmi és Iparkamarák),
3. zemědělské komory (Mezögazdasági kamarák).
Nálezy o rozboru jest oprávněn vydávati královský maďarský ústav ampelologický v Budapešti (Magyar királyi szőlő és borgazdasági központi kisérleti állomás).
Nález o rozboru bude zejména obsahovati:
specifickou váhu,
alkoholovou stupňovitost,
obsah všech kyselin,
obsah těkavých kyselin,
obsah extraktu (výtažku),
obsah cukru,
obsah extraktu (výtažku) bez cukru,
obsah popele (nerostných látek).
V nálezu o rozboru bude udáno, že rozbor se týká téže vinné zásilky, pro niž bylo vydáno příslušné osvědčení původu.
Československým úřadům zůstává vyhrazeno právo přezkoušeti rozbory dovážených vín.
K čís. 110.
Osvědčení o původu pro zásilky šumivých vín budou vydávána příslušnými obchodními a průmyslovými komorami.
K čís. 118.
Salám t. zv. uherský nebude při dovozu do Československa zatížen cly a poplatky vyššími než salámy t. zv. petrinjský nebo sibiňský.
K čís. 119.
Sýry Puszta nebo Pálpusztai jsou sýry měkké, uzrálé, s načervenalým mazem na povrchu, vyrobené z plnotučného mléka, obsahující nejméně 45% tuku v sušině, tvaru kostky, cihličky a pod., o váze kusu od 50 do 220 gr, balené ve staniolu.
K poznámce k číslům 298, 299 a 300.
Jest rovněž shoda v tom, že oznámení, plakáty a katalogy vzorkových veletrhů a výstav, pořádaných na území jedné ze smluvních stran, budou připuštěny k dovozu na území druhé strany beze cla.

K příloze B.
(Dovozní cla na maďarském celním území.)
K poznámce k č. 533.
Je rovněž shoda v tom, že oznámení, plakáty a katalogy vzorkových veletrhů a výstav, pořádaných na území jedné ze smluvních stran, budou připuštěny k dovozu na území druhé strany beze cla.

Příloha C.
(Překlad.)
Veterinární úmluva.
Článek 1.
Doprava zvířat (jednokopytníků, přežvýkavců, vepřového bravu, drůbeže), zvířecích surovin a výrobků a vůbec všech předmětů, jimiž lze přenésti nakažlivinu zvířecích nákaz, jakož i doprava masa čerstvého nebo konservovaného a masných výrobků určených k požívání z území jedné vysoké smluvní strany na území druhé může býti omezena na určité vyjmenované vstupní stanice a tam podrobena veterinární prohlídce státem, na jehož území se má dovážeti.
Článek 2.
1. Při dopravě zvířat z území jedné vysoké smluvní strany na území druhé dlužno předložiti osvědčení původu (dobytčí pas), vydané příslušným místním úřadem. Toto osvědčení bude vyhotoveno tak, aby se mohlo přesně zjistiti místo původu zvířat (obec původu, okres, komitát). Nad to osvědčení původu musí obsahovati počet, druh, přesný popis zvířat, jakož i jméno a adresu majitele.
2. Osvědčení musí býti opatřena stvrzením státního veterináře, že shledal zvířata zdravými a nepodezřelými a že v obci původu, jakož i v oněch, kterými event. zvířata musí projíti, aby se dostala na místo naložení, není v době odeslání nákaz, které dlužno oznámiti a jež jsou přenosné na příslušný druh zvířat, s výjimkou tuberkulosy. V osvědčení budiž ještě uvedeno jméno nakládací stanice, datum naložení, číslo prohlídkového protokolu a místo určení.
3. Jde-li o vývoz zvířat, která se mohou nakaziti:
a) morem skotu a plicní nákazou skotu;
b) nákazou hřebčí, morem vepřů, nákazou vepřů a neštovicemi ovčími;
c) slintavkou a kulhavkou, cholerou drůbeže a morem slepic,
musí býti v osvědčení kromě toho potvrzeno, že se shora uvedené nemoci nevyskytují ani v obci původu ani v sousedních obcích, a to u nemocí uvedených pod písm. a) v posledních 6 měsících, pod písm. b) v posledních 40 dnech, pod písm. c) nejméně v posledních 21 dnech.
4. Osvědčení státního veterináře kromě toho musí potvrzovati u skotu, který není určen na porážku, tyto údaje:
u jalovic, krav a býků, že byli bezprostředně před odesláním při podkožním očkování tuberkulinem uznáni za prosté tuberkulosy a že pocházejí přímo z podniku chovatelského prostého nakažlivého zmetání nebo že zkouška krevní, provedená v některé státní laboratoři, neukázala přítomnost této nemoci.
5. U krav, které nejsou určeny k porážce, v osvědčení musí býti kromě toho potvrzeno, že byly chovány a ošetřovány v podniku prostém nakažlivého zánětu vemene vyvolaného streptokokky nebo že zkouška mléka, provedená v některé státní laboratoři, neukázala přítomnost této nemoci.
6. U koní, kteří nejsou určeni k porážce, musí býti v osvědčení potvrzeno, že pocházejí z obcí, kde nebyla zjištěna infekční anaemie koní ani v době odeslání ani v posledních 6 měsících.
7. Pro jednokopytníky a skot budou se vydávati jednotlivá osvědčení. Pro ovce, kozy, brav vepřový a drůbež jsou přípustná hromadná osvědčení původu (dobytčí pasy); tyto hromadné listiny mohou se týkati pouze zvířat téhož druhu, pocházejících z téhož podniku, naložených do téhož vagonu a odeslaných témuž příjemci.
8. Potvrzení státního veterináře na osvědčení původu má platnost 10 dnů. Uplyne-li tato doba za přepravy, může býti platnost osvědčení prodloužena na stejnou dobu po prohlídce státním veterinářem. Výsledek prohlídky a důvod prodloužení platnosti zaznamená se na osvědčení.
9. Při přepravě zvířat železnicí nebo lodí bude provedena bezprostředně před naložením prohlídka státním veterinářem a nález prohlídky zapsán do osvědčení.
Přepravuje-li se však drůbež po železnici nebo po lodi, bude podrobena veterinární prohlídce před naložením jen tehdy, byla-li pro ni vydána veterinární osvědčení o zdravotním stavu před více než jedním dnem.
10. Vznik vztekliny u psů a koček nebude překážeti, aby se vydala osvědčení o původu a zdravotním stavu pro jiné druhy zvířat; rovněž vznik prašiviny ovcí a koz nebude překážeti, aby se vydala zmíněná osvědčení pro jednokopytníky a naopak.
11. Ojedinělé případy sněti slezinné, sněti šelestivé, puchýřiny a červenky vepřového bravu nepřekáží, aby se vydalo osvědčení pro jatečná zvířata, jestliže tyto nemoci nevyskytují se v hospodářstvích, ze kterých zvířata mají býti přepravena.
Článek 3.
Zabitá zvířata, maso čerstvé nebo konservované mrazením, lůj, sádlo a všechny masné výrobky určené k požívání musejí býti, aby mohly býti připuštěny k dovozu, provázeny osvědčením o původu a zdravotním stavu, vydaným veterinářem státním nebo zmocněným k tomu státem a potvrzujícím, že zvířata, z nichž pocházejí, byla za živa, za porážky i po porážce podle příslušných předpisů veterinářsky prohlédnuta a že byla shledána zdravá a nepodezřelá a že jejich maso jest bezpodmínečně způsobilé k požívání.
U masných výrobků osvědčení kromě toho musí potvrzovati, že neobsahují žádných látek, jejichž používání jest zakázáno předpisy země určení.
Osvědčení budou odpovídati vzoru připojenému k této úmluvě (příloha A.).
Maso čerstvé nebo mražením konservované opatří veterinář razítkem, kterým se zaručuje, že maso bylo shledáno bezpodmínečně způsobilým k požívání a že, pokud jde o vepřové maso, bylo přezkoušeno na trichiny s negativním výsledkem. Razítko jest připojiti též na příslušné osvědčení.
Článek 4.
Zvířecí suroviny a živočišné výrobky, které mají býti připuštěny k dovozu, musí býti provázeny osvědčeními o původu a zdravotním stavu (příloha A.), vydaným státním veterinářem, jež potvrzuje, že pocházejí ze zvířat domácího původu prostých nakažlivých nemocí. V osvědčení bude též prohlášeno, že suroviny a výrobky zvířecího původu, které jsou v něm uvedeny, mohou býti vyvezeny bez nebezpečí přenosu nakažlivých nemocí.
Výše uvedené osvědčení nepotřebují tyto zvířecí suroviny a výrobky: suché kůže všeho druhu; suchá, solená nebo vyvápněná klihovka; vlna vyvápněná nebo po továrensku praná, odpadky vlny, vlna jirchářská, vše v uzavřených pytlích nebo balících; štětiny, zvířecí chlupy (žíně, hřívy atd.), peří, vše úplně suché, vyvařené nebo vyvápněné; rohy, kopyta, paznehty, kosti a zuby vyvařené, odtučněné nebo suché a zbavené měkkých částí; kostní a rybí moučka sterilisovaná vodní parou pod vysokým tlakem; suchá střeva, suché žaludky a měchýře, řádně zabalené v uzavřených bednách nebo sudech nebo dobře uložené v jiných obalech.
Článek 5.
Zásilky, jež neodpovídají shora uvedeným požadavkům, a zvířata, která státní veterinář při prohlídce na hranicích uzná za nemocná, nakažená nebo podezřelá z nakažlivé nemoci, kterou dlužno hlásiti, mohou býti vráceny. Pohraniční veterinář poznamená na osvědčení důvod tohoto vrácení a podepíše své prohlášení. Vyrozumí o tom neprodleně a nejkratší cestou pohraničního veterináře vývozního státu.
Vrácení podezřelých zvířat bude omezeno na zvířata, která byla ve styku se zvířetem nemocným nebo podezřelým.
Nebyla-li zásilka vrácena a zjistí-li se u dovážených zvířat některá nakažlivá nemoc, až když zvířata prošla pohraniční stanicí dovozní země, budou podléhati zásilky příslušným ustanovením zdravotně-policejním.
V každém případě sepíše státní veterinář protokol o tom, co bylo zjištěno, a uvede učiněná veterinární opatření, která odůvodní, a zašle jej ústřednímu veterinárnímu úřadu své země, který vyrozumí o tom ústřední veterinární úřad země původu. Ke zprávě připojí se osvědčení, jež provázelo zvířata.
O případech, o nichž mluví tento článek, vyrozumí se přímo a bez prodlení zástupce druhé smluvní strany, pokud je jmenován podle článku 8.
Článek 6.
Zjistí-li se na území jedné vysoké smluvní strany mor skotu, bude míti druhá strana právo omeziti nebo zakázati na tak dlouho, pokud trvá nebezpečí nákazy, dovoz a průvoz přežvýkavců, vepřů, surovin a výrobků přicházejících z těchto zvířat a vůbec všech předmětů, jimiž lze přenésti nakažlivinu.
Článek 7.
Byla-li přenesena dopravou dobytka z území jedné vysoké smluvní strany na území druhé některá hlášením povinná nakažlivá nemoc zvířat nebo nabude-li některá z těchto nemocí nebezpečného rázu na území jedné z vysokých smluvních stran, má druhá strana právo omeziti nebo zakázati po dobu trvání nebezpečí nákazy dovoz a průvoz vnímavých zvířat, která přicházejí z území zamořených nebo ohrožených, jakož i dovoz a průvoz masa, zvířecích surovin a předmětů, kterými lze přenésti nakažlivinu.
Tyto omezení a zákazy mohou se vztahovati jen na území zamořená nákazou, odkud zvířata přicházejí, a na území sousední. Pokud jde o maso a živočišné výrobky, omezení a zákazy mohou se týkati pouze masa a výrobků pocházejících ze zvířat, jež mohou onemocněti některou z těchto chorob.
Za území se považuje politický okres (okres — járás).
Doba trvání nebezpečí nákazy u nemocí vyznačených v článku 2, lit. a), b), c), mimo mor skotu a plicní nákazy skotu, bude omezena na dobu stanovenou v témže článku. Tato doba bude se počítati ode dne, kdy nákaza byla vývozním státem prohlášena úředně za zaniklou.
Dovoz nemůže býti zakázán v případech sněti slezinné, sněti šelestivé, nákazy zvěře a skotu, vztekliny, prašiviny a puchýřiny jednokopytníků a skotu, červenky vepřového bravu, jakož i v případech tuberkulosy.
Vyskytnou-li se nakažlivé nemoci zvířat na hranicích nebo v jejich okolí, bude doprava mezi sousedními pohraničními okresy obou států podléhati vydaným omezením a zákazům podle ustanovení příslušných veterinárních zákonů vysokých smluvních stran, aby se tak čelilo nákaze a tato se potlačila.
Zákazy a omezení uvedené v tomto článku netýkají se zásilek provážených uzavřenými kraji železnicí ve vagonech uzavřených a zaplombovaných nebo lodí v uzavřených a oddělených prostorách, avšak jakékoliv nakládání, vykládání nebo zbytečné zdržování v krajích zamořených jest zakázáno.
Článek 8.
Obě vysoké smluvní strany přiznávají si právo po dohodě vyslati na území druhé strany nebo tam trvale přiděliti veterinární zástupce, aby se informovali o zařízeních, opatřeních a podmínkách, týkajících se provádění této úmluvy.
Obě vysoké smluvní strany vyzvou své příslušné úřady, aby poskytly pomoc a daly všechny žádané informace veterinárním zástupcům druhé strany, jakmile o to požádají a jako takoví se prokáží.
Článek 9.
Obě vysoké smluvní strany se zavazují, že uveřejní v době co nejkratší zprávu o zdravotně-veterinárním stavu k 1. a 15. každého měsíce. Tato zpráva bude ihned po uveřejnění zaslána přímo veterinární ústřední službě druhé strany.
Veterinární úřady sousedních pohraničních okresů (okres — járás) oznámí si vzájemně a přímo případy nakažlivých nemocí, jakmile se objeví, a to:
telegraficky — každý případ moru skotu a plicní nákazy skotu, dále případy slintavky a kulhavky, jež by snad opravňovaly, aby se omezil pohraniční styk zvířat;
písemně — ostatní případy slintavky a kulhavky, dále případy sněti slezinné, hřebčí nákazy, vozhřivky, vztekliny, moru vepřů, nákazy vepřů, cholery drůbeže a moru slepic, jakmile budou zjištěny.
Kromě toho veterinární úřady sousedních pohraničních okresů oznámí si vzájemně 1. každého měsíce stav nákaz povinných hlášením v pohraničních okresech, dále obce zamořené, počet zamořených dvorců a počet nemocných zvířat. Nebyla-li zjištěna v příslušném měsíci nákaza, není třeba oznámení.
Jakmile se zjistí na území jedné vysoké smluvní strany mor skotu, plicní nákaza skotu, hřebčí nákaza nebo slintavka a kulhavka, tato ve zhoubné formě s vysokou úmrtností, bude ihned a přímo zpraven ústřední veterinární úřad telegraficky o vzniku a rozsahu nákazy.
Článek 10.
Železniční vozy, lodi, části lodí, kterými byli přepravováni jednokopytníci, přežvýkavci, vepřový brav a drůbež, jakož i nářadí, patřící k těmto přepravním prostředkům, budou čištěny a desinfikovány bezprostředně po použití a to podle předpisů platných v dotčené zemi. Rampy, můstky a použité nářadí budou rovněž čištěny po každé zásilce a podle potřeby desinfikovány. Není námitek, aby se používalo při desinfekci roztoku sodného louhu (žíravé sody).
Zmíněná desinfekce, provedená podle ustanovení odstavce 1 na území jedné vysoké smluvní strany, bude uznána druhou za dostatečnou.
Článek 11.
Ustanoveními této veterinární úmluvy řídí se též doprava zvířat mezi pohraničními pásmy ve smyslu úmluvy o úpravě pohraničního styku, sjednané mezi oběma vysokými smluvními stranami, pokud nebylo v následujícím jinak stanoveno.
1. Přechod zvířat na pastvu z území jedné vysoké smluvní strany na území druhé strany bude dovolen za těchto podmínek:
Vlastníci stád předloží při přechodu hranice celnímu úřadu ku přezkoušení a k potvrzení ve 2 exemplářích seznam zvířat, která chtějí hnáti na pastvu. Seznam bude vydávati místní obecní úřad s udáním jména vlastníka (průvodce), druhu, pohlaví, počtu, jakož i podstatných vnějších známek zvířat.
Úřady místa původu, jakož i obcí, kterými snad zvířata budou hnána, potvrdí, že na jejich území nevyskytují se žádné na dotčená zvířata přenosné nákazy, které dlužno hlásiti.
V seznamech zvířat, jež mají zůstati na pastvině více než 7 dní, budiž však potvrzeno státním veterinářem, že zvířata v seznamu uvedená byla prohlédnuta bezprostředně před vyhnáním na pastvu a shledána zdravými a že ani v obci, z níž mají býti zvířata hnána na pastvu, a budou-li hnána územím jiné obce, ani v této obci se nevyskytuje nákaza, kterou dlužno hlásiti a jež jest přenosná na druh zvířat, o něž jde. Při návratu těchto zvířat s pastvy potvrdí příslušný státní veterinář druhé smluvní strany krom zdravotního stavu těchto zvířat, že v obci, kde zvířata byla na pastvě, ani v obcích; jejichž územím budou snad zvířata hnána, nevyskytuje se žádná z nákaz, které je nutno ohlásiti a jež jsou přenosné na druh zvířat, o něž jde.
2. Doprava zvířat pracovních, k tahu nebo jezdeckých, zvířat určených ke kastraci, k vážení nebo k veterinárnímu ošetření, jakož i jednotlivých zvířat (nejvýše 5 kusů), která jsou hnána každodenně na pastvu, a konečně zvířat, která jsou hnána k napájení a k plavení, jest dovolena oběma směry za podmínky, že platné celní předpisy budou zachovány a zvířata budou opatřena osvědčením (dobytčím pasem) starosty obce, kde je stáj. Jde-li o více zvířat, může se vydati hromadné osvědčení (dobytčí pas). V osvědčení (dobytčím pasu) bude uvedeno místo určení, důvod překročení hranice, jakož i označení, kde zvířata mají pracovati. Krom toho místní úřad potvrdí, že není v obci původu, a budou-li zvířata hnána územím některé jiné obce, ani v této obci žádné nemoci, jež jest přenosná na druh zvířat, o něž jde, a kterou dlužno hlásiti.
V nutných případech (požár, povodeň nebo jakákoli pohroma, pomoc duchovní, lékařská nebo veterinární) dobytčí pasy nebudou žádány.
3. Ojedinělé případy sněti slezinné, sněti šelestivé, nákazy zvěře a skotu, vztekliny, červenky vepřového bravu, tuberkulosy, prašiviny a puchýřiny v obci původu nejsou na závadu, aby se vydala dotčená potvrzení pro zvířata uvedená v bodech 1 a 2, jestliže tato zvířata nepocházejí z nakažených hospodářství. Takové onemocnění musí však býti poznamenáno v osvědčení.
4. Osvědčení, kterým se potvrzuje, že obce jsou prosty nákaz, platí, pokud jde o zvířata určená k práci a na pastvu, jakož i u zvířat, která jsou napájena a plavena — jde-li o častější přecházení hranic — po dobu 30 dnů a pokud jde o zvířata k tahu nebo jezdecká a zvířata určená ke kastraci, veterinářskému ošetření a k vážení po dobu 10 dnů s podmínkou, že za této doby nevyskytne se nákaza, která by vyžadovala zrušení těchto osvědčení. Po uplynutí lhůt shora uvedených mohou býti osvědčení prodloužena.
5. Vznikne-li však v době pastvy nebo práce nemoc, která jest nakažlivou pro druh zvířat, o něž jde, buď u části stád na pastvě nebo u pracovních zvířat nebo na území obce, kde jsou zvířata, nebo na cestě, kterou se mají vrátiti, bude návrat zvířat na území druhého státu zakázán, pokud z vyšší moci (nedostatek krmiva, špatné počasí, atd.) nebude nutno učiniti výjimku. V tomto případě vrátí se zvířata jen, bude-li se dbáti zajišťovacích opatření, na nichž se dohodnou příslušné úřady dotčených okresů, aby se zamezil přenos nákaz.
6. Zvířata uvedená v bodech 1 a 2 nebudou podrobena při přechodu hranice pohraniční veterinární prohlídce. Aby bylo možno zjistiti jejich totožnost, zvířata musí se vrátiti touže pohraniční stanicí, kde překročila hranici.
7. Zvláštní předpisy, kterých snad bude potřeba, aby se zabezpečil chod hospodářství v pohraničních pásmech, stanoví se v takových případech společnou dohodou ministerstev zemědělství obou států po slyšení příslušných ministerstev financí.
Článek 12.
Omezení a zákazy, které snad by mohly ještě býti v účinnosti v okamžiku vstupu v platnost této úmluvy a které by nebyly s těmito ustanoveními v souhlase, budou zrušeny.
Článek 13.
Vznikne-li při provádění této úmluvy mezi oběma vysokými smluvními stranami neshoda výkladu a požádá-li o to jedna ze smluvních stran, bude jmenována smíšená komise, jejíž mínění bude vzato v úvahu při rozhodnutí, jež se musí učiniti.
Obě vysoké smluvní strany jmenují po dvou členech, aby utvořili komisi, která bude míti právo přibrati si pátého člena, nebude-li lze dosíci dohody.
Na první schůzi, na níž má býti jmenován pátý člen, bude tento vybrán mezi příslušníky vysoké smluvní strany, určené losem. Na příští schůzi bude pátý člen vybrán mezi příslušníky druhé strany.

Vzor A.


K příloze C.
Závěrečný protokol.
1. Ustanovení veterinární úmluvy týká se, pokud nebylo sjednáno jiných zvláštních ustanovení, jen zboží pocházejícího z území jedné z vysokých smluvních stran.
2. a) Dovoz jatečných zvířat, výrobků a předmětů vyjmenovaných v článku 1 veterinární úmluvy na území jedné z vysokých smluvních stran a přicházejících z území strany druhé děje se bez předběžného povolení.
b) Zvířata chovná a užitková s výjimkou jednokopytníků a drůbeže připustí se k dovozu jen na základě zvláštního povolení dovozního státu.
c) Dovoz zvířat určených pro vědecké účely, zoologické zahrady, obory, cirkusy, zvěřince a jiné podobné podniky řídí se ustanovením bodu 20 závěrečného protokolu.
d) Dovoz králíků, zajíců, divokých masožravců, raků, holubů, pernaté zvěře, divokých ptáků, ptáků chovaných pro zábavu v klecích a ryb určených k požívání jest dovolen bez jakéhokoliv předběžného veterinárního povolení a osvědčení původu a zdravotního stavu s výhradou, že budou splněny předpisy, které by mohly býti vydány o tom a jež by byly oznámeny druhé vysoké smluvní straně.
e) Předběžné veterinární povolení může býti žádáno při dovozu papoušků, včel, medu, vosku a upotřebeného včelařského nářadí. Pro vzorky medu nepřesahující hrubou váhu 350 gr, vzorky včelího vosku nepřesahující hrubou váhu 500 gr, jakož i zásilky medu do 5 kg, sloužící k soukromé potřebě příjemcově, není však třeba předběžného veterinárního povolení ani osvědčení o původu a zdravotním stavu.
f) Psi a kočky mohou býti dováženi bez předběžného povolení jen za podmínky, že budou provázeni osvědčením o původu a zdravotním stavu příslušného státního veterináře, který potvrdí, že zvíře jest zdravé, že bylo v obci původu od svého narození nebo nejméně 3 měsíce a že nebyl zjištěn žádný případ vztekliny v téže době ani v obci původu ani v obcích sousedních.
3. Osvědčení původu a zdravotního stavu u drůbeže mohou býti vydávána též zmocněným veterinářem; takové osvědčení musí obsahovati: počet, druh, pohlaví zvířat a jiná podobná označení.
4. Prohlídky nebo dozor veterinární předepsané veterinární úmluvou může prováděti jen státní veterinář. Rovněž zápisy a osvědčení mohou býti sepsány pouze státním veterinářem. Totéž platí o osvědčeních původu a zdravotního stavu.
5. Vstupní stanice s pohraniční veterinární službou, které přicházejí v úvahu pro vzájemnou dopravu zvířat a zvířecích surovin, budou stanoveny dohodou před uvedením v účinnost veterinární úmluvy a nemohou býti změněny leč společnou dohodou.
Určené vstupní stanice budou opatřeny potřebným zařízením, aby se mohla veterinární služba prováděti bez průtahu. Veterinární služba bude tam upravena tak, aby vyhovovala všem obchodním potřebám obou států.
Dovoz a průvoz zvířat a masa čerstvého a zmrzlého připouští se jen drahou, vyjímajíc dopravu mezi oběma pohraničními pásmy.
Přišly-li by v úvahu jiné přepravní prostředky, dohodnou se obě vysoké smluvní strany o podmínkách dopravy těmito prostředky.
6. Rozdělení obecních území v rozloze více než 150 čtverečních km, jakož i větších isolovaných dvorců nebo souvislých hospodářských celků v menší oblasti je přípustno, dovoluje-li to jejich poloha a jsou-li tu dostatečné záruky s hlediska veterinární policie. O přípustnosti takového rozdělení, jakož i o stanovení přirozených hranic těchto oblastí, se obě strany dorozumí od případu k případu. Při plicní nákaze skotu nemá takové rozdělení platnosti.
7. Všechna zvířata, zvířecí suroviny a výrobky, jakož i maso a masné výrobky budou podléhati po jich připuštění veterinárním předpisům země dovozní, které jsou tam v platnosti.
8. Přeprava má se díti bez přerušení.
Za přepravy jest zakázáno zvířata odstraniti nebo jiná přikládati, jest též zakázáno zvířata překládati vyjma případy vyšší moci. V takovém případě přeložení musí býti provedeno v přítomnosti státního veterináře, který se o tom zmíní v osvědčení provázejícím zásilku.
Uhyne-li jedno nebo více zvířat za přepravy, příslušný státní veterinář učiní nutná opatření a poznamená nález v osvědčení.
9. Živá jatečná zvířata, včetně drůbeže, dovezená z území jedné vysoké smluvní strany, uznána zdravými a odpovídající podmínkám stanoveným touto úmluvou, mohou na území druhé smluvní strany býti poslána jen na tržiště a veřejné jatky, které jsou přímo spojeny kolejnicemi se železnicí a vyhraženy jatečnému dobytku. Jatečná drůbež může býti dovážena též do výkrmen a jatek na to zařízených. Tato zvířata, včetně drůbeže, podléhají předpisům platným pro tato tržiště a jatky. Dovážená zvířata, která přicházejí z trhů na jatečný dobytek, nesmějí býti přepravována do trhů, nýbrž přímo do jatek.
Seznamy těchto jatek a trhů stanoví se vzájemnou dohodou a vymění se mezi příslušnými úřady vysokých smluvních stran a mohou se měniti jen vzájemnou dohodou.
10. Zvířata, která nejsou určena na porážku (skot, ovce, kozy a vepřový brav), musí býti dovážena přímo do hospodářství, kam jsou určena, a kde budou dále chována. Taková zvířata nesmí býti postavena do stájí obchodníků dobytkem.
Dovážená zvířata, jiná než jatečná, mohou býti podrobena na útraty zájemcovy na hranici nebo v místě určení zdravotním opatřením nebo diagnostickým zkouškám, stanoveným předpisy státu určení.
Tato ustanovení se netýkají zvířat provážených.
11. Veterinární opatření a formality, předepsané snad jednou z vysokých smluvních stran pro dovoz dobytka, budou omezeny na nejmenší nutnou míru.
12. Dovoz poražených zvířat, masa čerstvého nebo konservovaného mražením z veřejných a vývozních jatek připouští se jen do jatek a trhů, které byly uvedeny v bodu 9 tohoto protokolu.
Všechny závody, které vyvážejí maso nebo masné výrobky na území druhé strany, musí odpovídati s hlediska veterinárního a zdravotního všem nezbytným požadavkům.
Čerstvé maso může se dovážeti jen z veřejných jatek, kde jest zajištěna stálá veterinární služba, nebo z exportních jatek, kde veterinární služba jest pod stálým dohledem státního veterináře.
13. Pro pohraniční přepravu drůbeže až do 5 kusů nežádá se osvědčení o původu a zdravotním stavu.
Doprava drůbeže až do 25 kusů jest povolena v pohraničním styku, předloží-li se osvědčení původu vydané příslušným obecním úřadem, v němž obecní úřad též potvrdí, že drůbež pochází z dvorců prostých nákaz. Ostatní ustanovení článku 2 nevztahují se na tyto zásilky.
Tyto úlevy budou platiti, pokud správní úřady z důvodů veterinárních (nebezpečí zavlečení nákaz) nevydají jiných předpisů.
14. Mimo ustanovení odstavce 2 článku 4 veterinární úmluvy nepotřebuje zboží níže uvedené při přepravě osvědčení původu:
zabitá drůbež;
mrtvé ryby;
masné výrobky ve váze nepřesahující 10 kg a určené k soukromému požívání příjemcově;
maso a masné výrobky do 3 kg, určené v pohraničním styku k potřebě obyvatelstva na obou stranách hraince;
připravované maso a masné výrobky, dovážené v potřebném množství cestujícími pro jejich vlastní požívání za cesty;
zvířecí tuky, nehodící se k výživě, které jsou určeny výhradně k průmyslovým účelům a uznané za takové příslušným celním úřadem, jakož i denaturované škvarky;
poštovní zásilky zvířecích surovin a živočišných výrobků; mléko, mléčné výrobky a odpadkové výrobky mléka a vejce;
peří všeho druhu a vůbec všechno zboží, jako: seno, sláma, plevy, atd.;
hnůj v pohraničním styku.
15. Úlevy, povolené pro dopravu masa v pohraničním pásmu, týkají se masa, pocházejícího ze zvířat, která byla za živa, za porážky a po porážce prohlédnuta.
16. Přeprava zvířat, masa, masných výrobků, zvířecích surovin a výrobků, jakož i všech předmětů, jimiž lze nakažlivinu přenésti, které přicházejí z území jedné vysoké smluvní strany a jsou zasílány přímo územím druhé smluvní strany v uzavřených železničních vagonech, nepodléhá žádnému omezení za předpokladu, že zvířata jsou zdravá a zásilky opatřeny potřebnými doklady, které potvrzují, že přicházejí z nezamořených míst. Při těchto zásilkách pohraniční veterinářská prohlídka se neprovádí.
17. Pro zásilky zvířat, masa čerstvého nebo konservovaného, masných výrobků, zvířecích výrobků a surovin, jakož i všech předmětů, jimiž lze přenésti nakažlivinu zvířecích nákaz, které přicházejí z území jedné vysoké smluvní strany a jsou prováženy územím druhé strany, nebude požadováno povolení země průvozní.
Avšak zásilky zvířat, masa čerstvého a chlazeného se připustí, zaváže-li se sousední země určení nebo nejbližší země průvozní, že v žádném případě nevrátí zvířata a maso provážené. Obecné prohlášení příslušné země v takovém případě jest postačující.
Volný jest průvoz masných výrobků, zvířecích výrobků a surovin, jimiž lze přenésti nakažlivinu, které přicházejí z území jedné z vysokých smluvních stran a jsou prováženy územím druhé strany.
Průvoz zvířat chovných a užitkových se připouští, jsou-li splněny podmínky stanovené ve veterinární úmluvě pro jatečná zvířata.
V tomto bodě zmíněný průvoz bude připuštěn s výhradou omezení a zákazů, uvedených v článku 6 a 7 veterinární úmluvy.
18. Omezení nebo zákazy pro vyskytnutí nebo přenos některé ze zvířecích nákaz budou vydány jen tehdy, vyžaduje-li toho nezbytně veterinární ochrana chovů, aby se odvrátil přenos nemoci a tedy nebezpečí jejího rozšíření.
19. Městské okresy v Praze a v Budapešti budou považovány za samostatné veterinární okresy. Dovoz koní z Prahy a z Budapešti bude zpravidla připuštěn i tehdy, jsou-li koně opatřeni osvědčením původu a zdravotního stavu, které obsahuje jméno příjemce koně a místo obvykle požadovaného osvědčení o nezávadnosti místa původu pouze úřední potvrzení o tom, že zvíře bylo veterinářem shledáno zdravým a že není ve dvorci, kde bylo umístěno a v jeho nejbližším okolí nákazy na koně přenosné, kterou je oznámiti. Osvědčení takové budiž potvrzeno ministerstvem zemědělství vývozního státu.
20. Dovoz jednokopytníků, přežvýkavců, vepřového bravu a drůbeže, určených pro vědecké účely nebo zoologické zahrady, obory, cirkusy a pro zvěřince nebo pro podobné podniky, řídí se těmito předpisy:
a) K dovozu přežvýkavců a vepřů jest třeba v každém případě zvláštního povolení země určení: dovoz jiných zvířat děje se bez povolení.
b) Při dovozu zvířat pro cirkusy nebo zvěřince (jednokopytníci, přežvýkavci, vepřový brav a drůbež), která se dopravují po železnici odděleně od ostatních zvířat určených pro volný obchod a která budou v místě určení (místo vystoupení) umístěna ve vlastních stájích, postačí, předloží-li dovozce soupisy, obsahující přesný popis a zvláštní znamení zvířat. Takový soupis musí býti dále opatřen potvrzením státního nebo veterináře zvláště k tomu zmocněného státem, že zvířata byla před naložením prohlédnuta, zdravými shledána a že s hlediska veterinárního mohou býti dopravena bez nebezpečí přenosu nákazy.
c) V pohraniční stanici budou zvířata (jednokopytníci, přežvýkavci, vepřový brav) veterinářsky prohlédnuta; pokud nebude lze takovou prohlídku provésti podle příslušných předpisů, bude opakována bezprostředně po dojití zvířat v místě určení.
d) Přeprava zvířat od hranic do místa určení, jakož i opatření, jichž má býti dbáno při tom, řídí se příslušnými ustanoveními platnými v dovozní zemi.
21. Koně dostihoví, koně určení k soutěžím a sportovním zkouškám mohou býti dováženi, jsou-li provázeni, místo osvědčením uvedeným ve veterinární úmluvě, osvědčením vydaným předsedy jezdeckých společností, které k tomu budou zmocněny vzájemnou dohodou. Toto osvědčení musí býti opatřeno razítkem a visem klubu nebo spolku a obsahovati jméno a příjmení majitele, přesný popis zvířete, jeho původ a místo určení, jakož i prohlášení státního veterináře, o dobrém zdravotním stavu zvířete s potvrzením, že podnik, odkud zvíře pochází, je nejméně v posledních 40 dnech prost nákaz. Dovoz koní opatřených takovýmto osvědčením děje se bez předběžného veterinárního povolení.
22. Přežvýkavci a vepři smí býti zásadně přepravováni jen ve vozech tak zařízených, aby bylo zabráněno vypadávání nebo odtékání látek pevných nebo tekutých (výkaly zvířat, nečistota a látky všeho druhu, jež mohou býti nositeli nákazy). Avšak doprava může býti také povolena ve vozech, které neodpovídají plně požadavkům výše uvedeným, když po přezkoušení poměrů vývozní země může se souditi, že není nijakého nebezpečí. V tom případě všechny otvory ve vagonech musí býti zakryty prkny do příslušné výšky a to tak, že ani při otvírání dveří nemohou krmivo, stelivo, výkaly atd. vypadávati ani vytékati z vozu. Za stelivo nesmí býti použito ani země ani slámy; připouští se však dřevěné piliny nebo čistá rašelina a nejsou-li tyto látky po ruce, použije se dostatečné silné vrstvy jemného písku.
Rovněž při přepravě drůbeže bude se dbáti toho, aby podlaha vagonu, sloužící k této dopravě, nebyla poškozena a aby bylo také zabráněno vypadávání a vytékání výkalů, odpadků krmiva, steliva atd.
23. Jest shoda, že ustanovení veterinární úmluvy mohou býti případně rozšířena novou dohodou mezi vysokými smluvními stranami i na jiné nemoce nyní známé nebo neznámé, jejichž přenosu by bylo možno se obávati.
24. Nutná oznámení o provádění veterinární úmluvy mohou býti vyměněna přímo mezi příslušnými ústředními veterinárními úřady obou vysokých smluvních stran.