1/2018 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o přijetí změn Akt Světové poštovní unie, přijatých v Dauhá dne 11. října 2012 

1
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 11. října 2012 byly v Dauhá přijaty a jménem České republiky podepsány změny Akt Světové poštovní unie: Generálního řádu Světové poštovní unie, Světové poštovní úmluvy a Ujednání o poštovních peněžních službách.
Se změnami Akt vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky je ratifikoval. Ratifikační listina České republiky byla uložena u generálního ředitele Mezinárodního úřadu Světové poštovní unie, depozitáře Akt, dne 20. února 2017.
Změny Akt vstoupily v platnost dne 1. ledna 2014. Pro Českou republiku vstoupily v platnost dne 20. února 2017.
Generální řád Světové poštovní unie, přijatý v Dauhá dne 11. října 2012, nahradil dnem svého vstupu v platnost Generální řád Světové poštovní unie, přijatý v Bukurešti dne 5. října 20041).
Ujednání o poštovních peněžních službách a Světová poštovní úmluva, přijaté v Dauhá dne 11. října 2012, nahradily dnem jejich vstupu v platnost Světovou poštovní úmluvu a Ujednání o poštovních peněžních službách, přijaté v Ženevě dne 12. srpna 20082).
Francouzské znění změn Akt a jejich překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
GENERÁLNÍ ŘÁD SVĚTOVÉ POŠTOVNÍ UNIE
(přepracovaný a přijatý Kongresem v Dohá 2012)
Přihlížejíce k článku 22.2 Ústavy Světové poštovní unie, sjednané ve Vídni dne 10. července 1964, stanovili níže podepsaní zplnomocněnci vlád členských zemí Unie společnou dohodou a s výhradou článku 25.4 uvedené Ústavy v tomto Generálním řádu následující ustanovení, zajišťující provádění Ústavy a činnost Unie.
HLAVA I
Organizace, kompetence a činnost Kongresu, Administrativní rady, Rady poštovního provozu a Poradního výboru
Oddíl 1
Kongres
Článek 101
Organizace a svolávání kongresů a mimořádných kongresů (Ústava čl. 14, 15)
1. Zástupci členských zemí se scházejí na kongresu nejpozději čtyři roky po skončení roku, v jehož průběhu se konal předchozí kongres.
2. Každá členská země je na kongresu zastupována jedním nebo několika zplnomocněnci, vybavenými od své vlády potřebnými plnými mocemi. Podle potřeby se může dát zastupovat delegací jiné členské země. Jedna delegace však může zastupovat kromě své země pouze jednu další členskou zemi.
3. V zásadě každý kongres určí zemi, v níž se bude konat příští kongres. Ukáže-li se toto určení jako neuskutečnitelné, je Administrativní rada oprávněna, aby určila zemi, kde bude kongres zasedat, po dohodě s dotčenou zemí.
4. Po dohodě s Mezinárodním úřadem stanoví zvoucí vláda konečné datum a přesné místo zasedání kongresu. Zpravidla jeden rok před tímto datem zasílá zvoucí vláda pozvání vládám všech členských zemí. Toto pozvání může být zasláno přímo, prostřednictvím jiné vlády nebo prostřednictvím generálního ředitele Mezinárodního úřadu.
5. Jestliže se kongres musí sejít, aniž by zde byla zvoucí vláda, učiní Mezinárodní úřad se souhlasem Administrativní rady a po dohodě s vládou Švýcarské konfederace nutná opatření ke svolání a organizaci kongresu v sídelní zemi Unie. V tomto případě vykonává Mezinárodní úřad funkci zvoucí vlády.
6. Místo zasedání mimořádného kongresu určí po dohodě s Mezinárodním úřadem členské země, které daly podnět ke svolání tohoto kongresu.
7. Pro mimořádné kongresy platí analogicky odstavce 2 až 5 a článek 102.
Článek 102
Právo hlasovat na kongresu
1. Každá členská země má jeden hlas, s výhradou sankcí uvedených v článku 149.
Článek 103
Funkce kongresu
1. Na základě návrhů členských zemí, Administrativní rady a Rady poštovního provozu kongres:
1.1 stanoví všeobecné principy pro naplnění poslání a cíle Unie uvedených v preambuli Ústavy a jejím prvním článku;
1.2 podle potřeby projednává a přijímá návrhy na změny Ústavy, Generálního řádu, Světové poštovní úmluvy a Ujednání formulované členskými zeměmi a Radami podle článku 29 Ústavy a článku 138 Generálního řádu;
1.3 stanoví datum nabytí účinnosti Akt;
1.4 přijímá svůj Jednací řád a jeho dodatky;
1.5 projednává souhrnné zprávy o činnosti předložené Administrativní radou, Radou poštovního provozu a Poradním výborem, které pokrývají období uplynulé od předchozího kongresu, a to v souladu s ustanoveními článků 111, 117 a 125 Generálního řádu;
1.6 přijímá strategii Unie;
1.7 stanoví maximální částku výdajů Unie v souladu s čl. 21 Ústavy;
1.8 volí členské země do Administrativní rady a Rady poštovního provozu;
1.9 volí generálního ředitele a náměstka generálního ředitele Mezinárodního úřadu
1.10 rezolucí stanoví strop výdajů, kterými Unie podporuje výrobu dokumentů v čínštině, němčině, portugalštině a ruštině.
2. Kongres jako nejvyšší orgán Unie projednává další otázky týkající se zejména poštovních služeb.
Článek 104
Jednací řád kongresu (Ústava čl. 14)
1. K organizaci svých prací a pro vedení svých jednání používá kongres Jednací řád kongresů.
2. Každý kongres může tento řád měnit za podmínek stanovených samotným Jednacím řádem.
Článek 105
Pozorovatelé v orgánech Unie
1. Dále uvedené subjekty jsou zvány k účasti na plenárních zasedáních a zasedáních komisí kongresu, Administrativní rady a Rady poštovního provozu jakožto pozorovatelé:
1.1 představitelé Organizace spojených národů;
1.2 užší unie;
1.3 členové Poradního výboru;
1.4 subjekty oprávněné účastnit se zasedání Unie jako pozorovatelé na základě rezoluce nebo rozhodnutí kongresu.
2. Dále uvedené subjekty, jsou-li řádně určeny Administrativní radou v souladu s článkem 107.1.12, jsou zvány k účasti na určitých jednáních kongresu jakožto pozorovatelé ad hoc:
2.1 specializované agentury Organizace spojených národů a další mezivládní organizace;
2.2 jakýkoli mezinárodní orgán, jakákoli asociace nebo podnik, nebo jakákoli kompetentní osoba.
3. Kromě pozorovatelů definovaných v odstavci 1 tohoto článku mohou Administrativní rada a Rada poštovního provozu určit další pozorovatele ad hoc, aby se zúčastnili jejich zasedání v souladu s jejich jednacím řádem, je-li to v zájmu Unie a jejích orgánů.
Oddíl 2
Administrativní rada
Článek 106
Složení a činnost Administrativní rady (Ústava čl. 17)
1. Administrativní rada se skládá z jedenačtyřiceti členů, kteří vykonávají své funkce v období mezi dvěma po sobě jdoucími kongresy.
2. Předsednictví náleží z moci práva hostitelské členské zemi kongresu. Zřekne-li se tato členská země tohoto práva, stává se právoplatným členem Rady, a proto zeměpisná skupina, k níž tato země náleží, získává další místo v Radě, na něž se nevztahují omezení uvedená v odstavci 3. V tomto případě zvolí Administrativní rada za předsedu jednoho z členů náležejících do zeměpisné skupiny, do které patří hostitelská členská země.
3. Ostatních čtyřicet členů Administrativní rady je voleno kongresem na základě spravedlivého zeměpisného rozdělení. Alespoň polovina členů se obnovuje na každém kongresu; žádná členská země nemůže být zvolena třemi po sobě následujícími kongresy.
4. Každý člen Administrativní rady určí svého zástupce, který musí být kompetentní v oboru poštovnictví. Členové Administrativní rady se aktivně účastní její činnosti.
5. Funkce členů Administrativní rady jsou neplacené. Výdaje na činnost této Rady nese Unie.
Článek 107
Kompetence Administrativní rady
1. Administrativní rada má následující kompetence:
1.1 dohlížet na veškerou činnost Unie v období mezi kongresy s přihlédnutím k rozhodnutím kongresu a studovat otázky týkající se vládní politiky v oboru poštovnictví s přihlédnutím k mezinárodní regulační politice vztahující se např. k obchodování ve službách a k hospodářské soutěži;
1.2 podporovat, koordinovat a dohlížet na všechny formy poštovní technické pomoci v rámci mezinárodní technické spolupráce;
1.3 projednávat návrh čtyřletého plánu činnosti Světové poštovní unie (SPU) schválený kongresem a dát mu konečnou podobu uvedením do souladu aktivit předložených v tomto plánu s momentálně dostupnými zdroji. Plán by se také měl případně shodovat s výsledky procesu stanovení priorit provedeného kongresem. Čtyřletý plán činnosti SPU, dokončený a schválený Administrativní radou, se pak stane základem pro přípravu ročního Programu a rozpočtu, jakož i ročních provozních plánů, které musí sestavit a realizovat Administrativní rada a Rada poštovního provozu;
1.4 projednávat a schvalovat roční Program a rozpočet a účty Unie, přičemž vezme v úvahu konečnou podobu plánu činnosti SPU, uvedeného v článku 107.1.3;
1.5 dávat souhlas, vyžadují-li to okolnosti, k překročení limitu výdajů podle článku 145.3 až 5;
1.6 povolovat, je-li o to požádána, výběr nižší příspěvkové třídy podle podmínek stanovených v článku 150.6;
1.7 povolovat změnu zeměpisné skupiny, jestliže o to členská země požádá, s přihlédnutím k názorům členských zemí, které jsou členy dotčených zeměpisných skupin;
1.8 vytvářet nebo rušit pracovní místa v Mezinárodním úřadu s přihlédnutím k omezením, která vyplývají ze stanoveného limitu výdajů;
1.9 rozhodovat o navazování styků s členskými zeměmi pro zajištění výkonu svých funkcí;
1.10 po konzultaci s Radou poštovního provozu rozhodovat o navázání vztahů s organizacemi, které nejsou pozorovateli ve smyslu článku 105.1;
1.11 projednávat a schvalovat zprávy Mezinárodního úřadu o vztazích Unie s ostatními mezinárodními organizacemi a přijímat rozhodnutí, jež pokládá za vhodná, o způsobu těchto vztahů a o opatřeních z nich vyplývajících;
1.12 určit ve vhodné době, po konzultaci s Radou poštovního provozu a s generálním sekretářem, specializované agentury Organizace spojených národů, mezinárodní organizace, sdružení, podniky a kompetentní osoby, které mají být pozvány jako pozorovatelé ad hoc k účasti na konkrétních zasedáních kongresu a jeho komisí, jestliže je to v zájmu Unie nebo ku prospěchu pracím kongresu, a pověřit generálního ředitele Mezinárodního úřadu, aby rozeslal potřebná pozvání;
1.13 určit členskou zemi, kde bude zasedat příští kongres v případě uvedeném v článku 101.3;
1.14 určit ve vhodné době a po konzultaci s Radou poštovního provozu počet komisí potřebných pro úspěšné vedení prací kongresu a stanovit jejich kompetence;
1.15 stanovit po konzultaci s Radou poštovního provozu a s výhradou schválení kongresem členské země, které by mohly:
1.15.1 zastávat funkce místopředsedů kongresu, jakož i funkce předsedů a místopředsedů komisí, s přihlédnutím k pokud možno spravedlivému zeměpisnému rozdělení členských zemí;
1.15.2 být členy užších komisí kongresu;
1.16 určovat své členy, kteří se stanou členy Poradního výboru;
1.17 v rámci svých kompetencí projednávat a schvalovat veškerou činnost, kterou považuje za nezbytnou pro zachování a zlepšení kvality mezinárodní poštovní služby a její modernizaci;
1.18 studovat na žádost kongresu, Rady poštovního provozu nebo členských zemí problémy správního, legislativního a právního rázu týkající se Unie nebo mezinárodní poštovní služby; Administrativní radě přísluší, aby ve výše uvedených oblastech rozhodla, zda je vhodné či nikoli provést studie požadované členskými zeměmi v období mezi kongresy;
1.19 vypracovat návrhy, které budou předloženy ke schválení buď kongresu, nebo členským zemím v souladu s článkem 140;
1.20 předkládat náměty studií k projednání Radě poštovního provozu v souladu s článkem 113.1.6;
1.21 projednávat a schvalovat, po konzultaci s Radou poštovního provozu, návrh strategie předkládaný kongresu;
1.22 přijímat a projednávat zprávy a doporučení Poradního výboru a posuzovat jeho doporučení pro předložení kongresu;
1.23 zajišťovat kontrolu činnosti Mezinárodního úřadu;
1.24 schvalovat roční zprávy o činnosti Unie a o finančním řízení sestavované Mezinárodním úřadem a popřípadě k nim vznášet připomínky;
1.25 stanovit, považuje-li to za vhodné, zásady, k nimž musí Rada poštovního provozu přihlížet při studiu otázek, které mají závažné finanční dopady (sazby, terminální výdaje, tranzitní výdaje, základní sazba za leteckou přepravu poštovních zásilek a podávání listovních zásilek v zahraničí), pozorně sledovat studie a projednávat a schvalovat návrhy Rady poštovního provozu týkající se těchto otázek v souladu s výše uvedenými zásadami;
1.26 schvalovat v rámci svých kompetencí doporučení Rady poštovního provozu, která se týkají případného přijetí předpisů nebo nové praxe do doby, než o nich rozhodne kongres;
1.27 projednávat roční zprávu Rady poštovního provozu a případně návrhy, které tato Rada předkládá;
1.28 schvalovat čtyřletou zprávu, sestavenou Mezinárodním úřadem po konzultaci s Radou poštovního provozu, o výsledcích členských zemí, pokud jde o realizaci strategie Unie schválené předchozím kongresem, pro předložení následujícímu kongresu;
1.29 stanovit rámec pro organizační uspořádání Poradního výboru a schvalovat jeho organizační uspořádání podle ustanovení článku 122;
1.30 stanovit kritéria pro přístup k Poradnímu výboru a schvalovat nebo odmítat žádosti o přístup podle těchto kritérií a současně zajistit, aby tyto žádosti byly mezi zasedáními Administrativní rady urychleně vyřizovány;
1.31 stanovit finanční řád Unie;
1.32 stanovit pravidla pro rezervní fond;
1.33 stanovit pravidla pro zvláštní fond;
1.34 stanovit pravidla pro fond zvláštních činností;
1.35 stanovit pravidla pro dobrovolný fond;
1.36 stanovit personální statut a služební podmínky volených funkcionářů;
1.37 stanovit řád sociálního fondu;
1.38 ve smyslu článku 152 dohlížet na vytváření a činnost podpůrných orgánů financovaných uživateli.
Článek 108
Organizace zasedání Administrativní rady
1. Na svém ustavujícím zasedání, které svolává a zahajuje předseda kongresu, zvolí Administrativní rada mezi svými členy čtyři místopředsedy a stanoví svůj jednací řád.
2. Administrativní rada, kterou svolává její předseda, se schází zpravidla jednou ročně v sídle Unie.
3. Předseda a místopředsedové a předsedové a místopředsedové komisí Administrativní rady tvoří řídící výbor. Tento výbor připravuje a řídí práce každého zasedání Administrativní rady. Jménem Administrativní rady schvaluje roční zprávu o činnosti Unie sestavenou Mezinárodním úřadem a plní všechny ostatní úkoly, které se mu Administrativní rada rozhodla svěřit, nebo jejichž potřeba vznikla v procesu strategického plánování.
4. Předseda Rady poštovního provozu zastupuje tento orgán na zasedáních Administrativní rady, jsou-li na pořadu jednání otázky vztahující se k Radě poštovního provozu.
5. Předseda Poradního výboru zastupuje tento orgán na zasedáních Administrativní rady, jsou-li na pořadu jednání otázky zajímající Poradní výbor.
Článek 109
Pozorovatelé
1. Pozorovatelé
1.1 Aby byla zajištěna potřebná návaznost mezi pracemi obou orgánů, může Rada poštovního provozu určit zástupce k účasti na zasedáních Administrativní rady jako pozorovatele.
1.2 Členské země Unie, které nejsou členy Rady, jakož i pozorovatelé a pozorovatelé ad hoc uvedení v článku 105 se mohou účastnit plenárních zasedání a zasedání komisí Administrativní rady bez práva hlasovat.
2. Zásady
2.1 Z logistických důvodů může Administrativní rada omezit počet zúčastněných pozorovatelů a pozorovatelů ad hoc. Může rovněž omezit jejich právo vystupovat v průběhu diskuse.
2.2 Pozorovatelům a pozorovatelům ad hoc může být na základě jejich žádosti umožněno spolupracovat na prováděných studiích při respektování podmínek, které může Rada stanovit, aby zajistila účinnost a efektivitu své práce. Jestliže je k tomu jejich znalosti nebo zkušenosti opravňují, mohou být vyzváni k předsednictví pracovních skupin a projektových týmů. Účast pozorovatelů a pozorovatelů ad hoc je zajišťována bez dodatečných nákladů pro Unii.
2.3 Za výjimečných okolností mohou být členové Poradního výboru a pozorovatelé ad hoc vyloučeni ze zasedání nebo z jeho části nebo může být omezeno jejich právo dostávat určité dokumenty, jestliže to důvěrnost tématu zasedání nebo dokumentu vyžaduje. Rozhodnutí o takovémto omezení může být přijato případ od případu kterýmkoli z dotčených orgánů nebo jeho předsedou. Jednotlivé případy se oznámí Administrativní radě a Radě poštovního provozu, jestliže se jedná o otázky zvláštního zájmu tohoto orgánu. Jestliže to považuje za nezbytné, může Administrativní rada následně omezení prověřit, ve vhodných případech po poradě s Radou poštovního provozu.
Článek 110
Náhrada cestovních výloh
1. Cestovní výlohy zástupce každého z členů Administrativní rady, který se zúčastní zasedání tohoto orgánu, jdou k tíži jeho členské země. Nicméně zástupce každé z členských zemí klasifikovaných jako rozvojové nebo nejméně rozvinuté podle seznamů sestavených Organizací spojených národů má nárok, s výjimkou zasedání během kongresu, na úhradu ceny buď zpáteční letenky v ekonomické třídě, nebo zpáteční jízdenky 1. třídy po železnici, nebo na úhradu cestovních výloh jakýmkoli jiným dopravním prostředkem s podmínkou, že tato částka nebude vyšší než cena zpáteční letenky v ekonomické třídě. Stejný nárok má zástupce každého člena v jejích komisích, pracovních skupinách nebo jiných jejích orgánech, jestliže se scházejí mimo kongres a zasedání Rady.
Článek 111
Informace o činnosti Administrativní rady
1. Po každém zasedání Administrativní rada informuje členské země Unie, jejich určené provozovatele, užší unie a členy Poradního výboru o své činnosti zejména zasláním souhrnné zprávy, jakož i svých rezolucí a rozhodnutí.
2. Administrativní rada předkládá kongresu komplexní zprávu o své činnosti a zasílá ji členským zemím, jejich určeným provozovatelům a členům Poradního výboru alespoň dva měsíce před zahájením kongresu.
Oddíl 3
Rada poštovního provozu
Článek 112
Složení a činnost Rady poštovního provozu
1. Rada poštovního provozu se skládá ze čtyřiceti členů, kteří vykonávají své funkce v období mezi dvěma po sobě jdoucími kongresy.
2. Členové Rady poštovního provozu jsou voleni kongresem na základě specifického geografického rozdělení. Čtyřiadvacet míst je vyhrazeno rozvojovým členským zemím a šestnáct rozvinutým členským zemím. Nejméně jedna třetina členů se obnovuje na každém kongresu.
3. Každý člen Rady poštovního provozu určí svého zástupce, který zajišťuje povinnosti uvedené v Aktech Unie týkající se poskytování služeb. Členové Rady poštovního provozu se aktivně účastní její činnosti.
4. Náklady na činnost Rady poštovního provozu hradí Unie. Její členové nedostávají žádnou odměnu.
Článek 113
Kompetence Rady poštovního provozu
1. Rada poštovního provozu má následující kompetence:
1.1 koordinovat praktická opatření pro rozvoj a zlepšení mezinárodních poštovních služeb;
1.2 vyvíjet s výhradou schválení Administrativní radou v rámci jejích kompetencí veškerou činnost, kterou považuje za nezbytnou pro zachování a zlepšení kvality mezinárodní poštovní služby a její modernizaci;
1.3 rozhodovat o navázání styků s členskými zeměmi a jejich určenými provozovateli pro zajištění výkonu svých funkcí;
1.4 přijímat potřebná opatření ke studiu a šíření zkušeností a pokroku, jichž některé členské země a jejich určení provozovatelé dosáhli v oblastech techniky, provozu, ekonomiky a odborného výcviku vztahujících se k poštovním službám;
1.5 přijímat po dohodě s Administrativní radou vhodná opatření v oblasti technické spolupráce se všemi členskými zeměmi Unie a jejich určenými provozovateli, zejména pak s novými a rozvojovými zeměmi a jejich určenými provozovateli;
1.6 projednávat všechny ostatní otázky, jež jí předloží některý člen Rady poštovního provozu, Administrativní rada, nebo kterákoli členská země či určený provozovatel;
1.7 přijímat a projednávat zprávy, jakož i doporučení Poradního výboru, a u otázek, které se Rady poštovního provozu týkají, posuzovat a připomínkovat doporučení Poradního výboru pro předložení kongresu;
1.8 určovat své členy, kteří budou členy Poradního výboru;
1.9 řídit studium nejdůležitějších problémů provozních, obchodních, technických, ekonomických a problémů technické spolupráce, které jsou předmětem zájmu všech členských zemí Unie nebo jejich určených provozovatelů, zejména otázek, které mají závažné finanční dopady (sazby, terminální výdaje, tranzitní výdaje, základní sazba za leteckou přepravu poštovních zásilek, podíly za poštovní balíky a podávání listovních zásilek v zahraničí), vypracovávat k nim informace a posudky a doporučovat opatření, která je nutno ve vztahu k nim přijmout;
1.10 předkládat Administrativní radě nezbytné podklady pro zpracování návrhu strategie pro předložení kongresu;
1.11 studovat problematiku výuky a odborného výcviku, o niž mají zájem členské země a jejich určení provozovatelé, jakož i nové a rozvojové země;
1.12 studovat aktuální situaci a potřeby poštovních služeb v nových a rozvojových zemích a vypracovávat vhodná doporučení o způsobech a prostředcích zlepšení poštovních služeb v těchto zemích;
1.13 revidovat Řády Unie ve lhůtě šesti měsíců po skončení kongresu, pokud tento nerozhodl jinak; v případě naléhavé potřeby může Rada poštovního provozu uvedené Řády měnit také na jiných zasedáních; pokud jde o základní záměry a principy, zůstává v obou případech Rada poštovního provozu podřízena směrnicím Administrativní rady;
1.14 zpracovávat návrhy, které budou předloženy ke schválení buď kongresu, nebo členským zemím podle článku 140; jestliže se tyto návrhy týkají otázek, které patří do její kompetence, je zapotřebí schválení Administrativní radou;
1.15 projednávat na žádost kterékoli členské země jakýkoli návrh, který tato členská země zašle Mezinárodnímu úřadu podle článku 139, připravit k němu připomínky a pověřit Mezinárodní úřad, aby tyto připomínky připojil k danému návrhu před tím, než jej předloží ke schválení členským zemím;
1.16 doporučovat, je-li to nutné a po případném schválení Administrativní radou a konzultaci se všemi členskými zeměmi, přijetí předpisu nebo nové praxe do doby, než o tom rozhodne kongres;
1.17 vypracovávat a předkládat členským zemím a jejich určeným provozovatelům formou doporučení normy z oblasti technické, provozní i z dalších oblastí své působnosti, kde je nezbytný jednotný postup; v případě potřeby stejně tak přistupovat ke změnám norem, které již dříve stanovila;
1.18 stanovit rámec pro zřizování podpůrných orgánů financovaných uživateli a schvalovat jejich zřizování v souladu s ustanoveními článku 152;
1.19 každoročně přijímat a projednávat zprávy podpůrných orgánů financovaných uživateli.
Článek 114
Organizace zasedání Rady poštovního provozu
1. Na svém prvním zasedání, které svolává a zahajuje předseda kongresu, si Rada poštovního provozu zvolí mezi svými členy předsedu, místopředsedu a předsedy komisí a stanoví svůj jednací řád.
2. Rada poštovního provozu se zpravidla schází každoročně v sídle Unie. Datum a místo zasedání určí předseda po dohodě s předsedou Administrativní rady a generálním ředitelem Mezinárodního úřadu.
3. Předseda a místopředseda a předsedové a místopředsedové komisí Rady poštovního provozu tvoří řídící výbor. Tento výbor připravuje a řídí práce každého zasedání Rady poštovního provozu a plní všechny úkoly, které se mu Rada rozhodla svěřit, nebo jejichž potřeba vznikla v procesu strategického plánování.
4. Na základě strategie Unie přijaté kongresem a zejména jeho části, která se týká strategií stálých orgánů Unie, připraví Rada poštovního provozu na svém prvním zasedání po kongresu základní pracovní program zahrnující několik taktik směřujících k realizaci strategií. Tento základní program, zahrnující omezený počet projektů na aktuální témata obecného zájmu, je každoročně revidován v závislosti na nových skutečnostech a prioritách.
5. Předseda Poradního výboru zastupuje tento orgán na zasedáních Rady poštovního provozu, jestliže program zahrnuje otázky zajímající Poradní výbor.
Článek 115
Pozorovatelé
1. Pozorovatelé
1.1 Aby byla zajištěna potřebná návaznost mezi pracemi obou orgánů, může Administrativní rada určit zástupce k účasti na zasedáních Rady poštovního provozu jako pozorovatele.
1.2 Členské země Unie, které nejsou členy Rady, jakož i pozorovatelé a pozorovatelé ad hoc uvedení v článku 105 se mohou účastnit plenárních zasedání a zasedání komisí Rady poštovního provozu bez práva hlasovat.
2. Zásady
2.1 Z logistických důvodů může Rada poštovního provozu omezit počet zúčastněných pozorovatelů a pozorovatelů ad hoc. Může rovněž omezit jejich právo vystupovat v průběhu diskuse.
2.2 Pozorovatelům a pozorovatelům ad hoc může být na základě jejich žádosti umožněno spolupracovat na prováděných studiích při respektování podmínek, které může Rada stanovit, aby zajistila účinnost a efektivitu své práce. Jestliže je k tomu jejich znalosti nebo zkušenosti opravňují, mohou být vyzváni k předsednictví pracovních skupin a projektových týmů. Účast pozorovatelů a pozorovatelů ad hoc je zajišťována bez dodatečných nákladů pro Unii.
2.3 Za výjimečných okolností mohou být členové Poradního výboru a pozorovatelé ad hoc vyloučeni ze zasedání nebo z jeho části nebo může být omezeno jejich právo dostávat určité dokumenty, jestliže to důvěrnost tématu zasedání nebo dokumentu vyžaduje. Rozhodnutí o takovémto omezení může být přijato případ od případu kterýmkoli z dotčených orgánů nebo jeho předsedou. Jednotlivé případy se oznámí Administrativní radě a Radě poštovního provozu, jestliže se jedná o otázky zvláštního zájmu tohoto orgánu. Jestliže to považuje za nezbytné, může Administrativní rada následně omezení prověřit, ve vhodných případech po poradě s Radou poštovního provozu.
Článek 116
Náhrada cestovních výloh
1. Výlohy na cestu a pobyt zástupců členských zemí, jež se účastní Rady poštovního provozu, nesou tyto členské země. Nicméně zástupce každé z členských zemí považovaných za znevýhodněné podle seznamů Organizace spojených národů má nárok, s výjimkou zasedání během kongresu, na úhradu ceny buď zpáteční letenky v ekonomické třídě, nebo zpáteční jízdenky 1. třídy po železnici, nebo na úhradu cestovních výloh jakýmkoli jiným dopravním prostředkem s podmínkou, že tato částka nebude vyšší než cena zpáteční letenky v ekonomické třídě.
Článek 117
Informace o činnosti Rady poštovního provozu
1. Po každém zasedání Rada poštovního provozu informuje členské země, jejich určené provozovatele, užší unie a členy Poradního výboru o své činnosti zejména zasláním souhrnné zprávy, jakož i svých rezolucí a rozhodnutí.
2. Rada poštovního provozu vypracovává pro Administrativní radu roční zprávu o své činnosti.
3. Rada poštovního provozu vypracovává pro kongres komplexní zprávu o své činnosti, která obsahuje zprávy o podpůrných orgánech financovaných uživateli uvedených v článku 152, a zasílá ji členským zemím, jejich určeným provozovatelům a členům Poradního výboru alespoň dva měsíce před zahájením kongresu.
Oddíl 4
Poradní výbor
Článek 118
Role Poradního výboru
1. Cílem Poradního výboru je zastupovat zájmy poštovního sektoru v celé jeho šíři a poskytovat rámec pro efektivní dialog mezi zainteresovanými stranami.
Článek 119
Složení Poradního výboru
1. Poradní výbor se skládá z:
1.1 nevládních organizací zastupujících zákazníky, poskytovatelů doručovacích služeb, organizací pracovníků, dodavatelů zboží a služeb pro sektor poštovních služeb a obdobných organizací sdružujících jednotlivce a společnosti, které si přejí přispívat k naplnění poslání a cílů Unie. Jsou-li tyto organizace zaregistrovány, musejí být zaregistrovány v členské zemi Unie;
1.2 členů určených Administrativní radou vybraných mezi jejími členy;
1.3 členů určených Radou poštovního provozu vybraných mezi jejími členy.
2. Náklady na činnost Poradního výboru se dělí mezi Unii a členy Výboru způsobem stanoveným Administrativní radou.
3. Členové Poradního výboru nedostávají žádnou náhradu nebo jinou kompenzaci.
Článek 120
Přístup k Poradnímu výboru
1. Kromě členů Poradního výboru určených Administrativní radou a Radou poštovního provozu je přístup k Poradnímu výboru stanoven na základě procesu podání žádosti a jejího přijetí, stanoveného Administrativní radou a uskutečněného v souladu s článkem 107.1.30.
2. Každý člen Poradního výboru určí svého vlastního zástupce.
Článek 121
Kompetence Poradního výboru
1. Poradní výbor má následující kompetence:
1.1 projednávat dokumenty a příslušné zprávy Administrativní rady a Rady poštovního provozu; za výjimečných okolností mohou být členové Poradního výboru a pozorovatelé ad hoc vyloučeni ze zasedání nebo z jeho části nebo může být omezeno jejich právo dostávat určité dokumenty, jestliže to důvěrnost tématu zasedání nebo dokumentu vyžaduje; rozhodnutí o takovémto omezení může být přijato případ od případu kterýmkoli z dotčených orgánů nebo jeho předsedou; jednotlivé případy se oznámí Administrativní radě a Radě poštovního provozu, jestliže se jedná o otázky zvláštního zájmu tohoto orgánu; jestliže to považuje za nezbytné, může Administrativní rada následně omezení prověřit, ve vhodných případech po poradě s Radou poštovního provozu;
1.2 vést studie o otázkách důležitých pro členy Poradního výboru a přispívat k těmto studiím;
1.3 projednávat otázky týkající se sektoru poštovních služeb a předkládat zprávy k těmto otázkám;
1.4 přispívat k činnosti Administrativní rady a Rady poštovního provozu, zejména předkládáním zpráv a doporučení a na žádost obou Rad vyjadřováním svého názoru;
1.5 předkládat doporučení kongresu s výhradou schválení Administrativní radou a u otázek, které zajímají Radu poštovního provozu, prostřednictvím jejího posouzení a komentáře.
Článek 122
Organizace Poradního výboru
1. Poradní výbor se obnovuje po každém kongresu podle rámce stanoveného Administrativní radou. Předseda Administrativní rady předsedá organizačnímu zasedání Poradního výboru, v jehož průběhu se přistoupí k volbě jeho předsedy.
2. Poradní výbor určí svou vnitřní organizaci a stanoví svůj vlastní jednací řád se zřetelem na obecné zásady Unie a s výhradou schválení Administrativní radou po konzultaci s Radou poštovního provozu.
3. Poradní výbor se schází jednou ročně. Zasedání se zpravidla konají v sídle Unie v době zasedání Rady poštovního provozu. Datum a místo konání každého zasedání jsou stanoveny předsedou Poradního výboru po dohodě s předsedy Administrativní rady a Rady poštovního provozu a s generálním ředitelem Mezinárodního úřadu;
Článek 123
Zástupci Poradního výboru na kongresu, v Administrativní radě a v Radě poštovního provozu
1. Pro zajištění účinné spolupráce s orgány Unie může Poradní výbor určit zástupce k účasti na zasedáních kongresu, Administrativní rady a Rady poštovního provozu, jakož i jejich komisí v postavení pozorovatele bez hlasovacího práva.
2. Členové Poradního výboru jsou zváni na plenární zasedání a zasedání komisí Administrativní rady a Rady poštovního provozu v souladu s článkem 105. Mohou se rovněž zúčastnit prací projektových týmů a pracovních skupin podle ustanovení článků 109.2.2 a 115.2.2.
3. Předseda Administrativní rady a předseda Rady poštovního provozu zastupují tyto orgány na zasedáních Poradního výboru, jestliže jsou na programu jednání otázky zajímající tyto orgány.
Článek 124
Pozorovatelé v Poradním výboru
1. Jiné členské země Unie, jakož i pozorovatelé a pozorovatelé ad hoc uvedení v článku 105 se mohou účastnit zasedání komisí Poradního výboru, bez práva hlasovat.
2. Z logistických důvodů může Poradní výbor omezit počet zúčastněných pozorovatelů a pozorovatelů ad hoc. Může rovněž omezit jejich právo vystupovat v průběhu diskuse.
3. Za výjimečných okolností mohou být pozorovatelé a pozorovatelé ad hoc vyloučeni ze zasedání nebo z jeho části. Rovněž může být omezeno jejich právo dostávat určité dokumenty, jestliže to důvěrnost tématu zasedání nebo dokumentu vyžaduje. Rozhodnutí o takovémto omezení může být přijato případ od případu kterýmkoli z dotčených orgánů nebo jeho předsedou. Jednotlivé případy se oznámí Administrativní radě a Radě poštovního provozu, jestliže se jedná o otázky zvláštního zájmu tohoto orgánu. Jestliže to považuje za nezbytné, může Administrativní rada následně omezení prověřit, ve vhodných případech po poradě s Radou poštovního provozu.
Článek 125
Informace o činnosti Poradního výboru
1. Po každém zasedání Poradní výbor informuje Administrativní radu a Radu poštovního provozu o své činnosti mimo jiné zasláním souhrnné zprávy ze svých zasedání, jakož i svých doporučení a názorů předsedům těchto orgánů.
2. Poradní výbor předkládá Administrativní radě roční zprávu o své činnosti a jeden její exemplář zasílá Radě poštovního provozu. Tato zpráva je zahrnuta v dokumentaci Administrativní rady poskytované členským zemím Unie, jejich určeným provozovatelům a užším uniím v souladu s článkem 111.
3. Poradní výbor předkládá kongresu komplexní zprávu o své činnosti a zasílá ji členským zemím a jejich určeným provozovatelům alespoň dva měsíce před zahájením kongresu.
HLAVA II
Mezinárodní úřad
Oddíl 1
Volba a kompetence generálního ředitele a náměstka generálního ředitele
Článek 126
Volba generálního ředitele a náměstka generálního ředitele
1. Generální ředitel a náměstek generálního ředitele Mezinárodního úřadu jsou voleni kongresem na období mezi dvěma po sobě jdoucími kongresy; minimální doba jejich mandátu činí čtyři roky. Znovu zvoleni mohou být pouze jednou. Pokud nerozhodne kongres jinak, datum jejich nástupu do funkce je stanoven na 1. leden roku následujícího po kongresu.
2. Nejméně sedm měsíců před zahájením kongresu zašle generální ředitel Mezinárodního úřadu vládám členských zemí nótu, v níž je vyzve, aby předložily případné kandidatury na funkce generálního ředitele a jeho náměstka, a zároveň jim sdělí, zda mají generální ředitel nebo náměstek generálního ředitele, kteří jsou ve funkci, zájem o případné obnovení svého mandátu. Kandidatury provázené životopisem musí Mezinárodní úřad obdržet alespoň dva měsíce před zahájením kongresu. Kandidáti musejí být státními příslušníky členských zemí, které jejich kandidaturu předkládají. Mezinárodní úřad zpracuje potřebnou dokumentaci pro kongres. Volba generálního ředitele a náměstka generálního ředitele se koná tajným hlasováním, jako první se provádí volba do funkce generálního ředitele.
3. Uprázdní-li se místo generálního ředitele, přebírá jeho funkce náměstek generálního ředitele až do konce mandátu generálního ředitele; může být zvolen na toto místo a je přijat z moci úřední jako kandidát za předpokladu, že jeho původní mandát jako náměstka generálního ředitele nebyl již jednou prodloužen předešlým kongresem a že ohlásí svůj zájem, aby byl považován za kandidáta na místo generálního ředitele.
4. Uprázdní-li se současně místo generálního ředitele a náměstka generálního ředitele, zvolí Administrativní rada na podkladě kandidatur, které jí byly předloženy po vypsání konkursu, náměstka generálního ředitele na období do příštího kongresu. Pro předkládání kandidatur se analogicky aplikuje ustanovení odstavce 2.
5. Uprázdní-li se místo náměstka generálního ředitele, pověří Administrativní rada na návrh generálního ředitele jednoho z ředitelů hodnosti D 2 v Mezinárodním úřadě, aby až do příštího kongresu vykonával funkce náměstka generálního ředitele.
Článek 127
Kompetence generálního ředitele
1. Generální ředitel organizuje, spravuje a řídí Mezinárodní úřad, jehož je zákonným představitelem.
2. Pokud jde o přiřazování pracovních míst, jmenování a povyšování:
2.1 generální ředitel je oprávněn přiřazovat pracovní místa k hodnostem G 1 až D 2 a jmenovat a povyšovat zaměstnance do těchto hodností;
2.2 při jmenování do hodností P 1 až D 2 musí brát v úvahu odbornou kvalifikaci kandidátů doporučených členskými zeměmi, jejichž jsou příslušníky, nebo ve kterých vykonávají svou odbornou činnost, s přihlédnutím ke spravedlivému zeměpisnému rozdělení podle světadílů a jazyků. Místa hodnosti D 2 musejí být v mezích možností obsazována kandidáty z různých regionů a z jiných regionů, než ze kterých pocházejí generální ředitel a náměstek generálního ředitele, přičemž se v prvé řadě dbá na zajištění výkonnosti Mezinárodního úřadu. V případě, kdy místo vyžaduje speciální kvalifikaci, může se generální ředitel obracet mimo;
2.3 při jmenování nových zaměstnanců přihlíží rovněž k tomu, že osoby zaujímající místa hodností D 2, D 1 a P 5 musejí být zpravidla příslušníky různých členských zemí Unie;
2.4 stejný princip jako v odstavci 2.3 nemusí aplikovat při povyšování pracovníka Mezinárodního úřadu do hodností D 2, D 1 a P 5;
2.5 k požadavkům na spravedlivé zeměpisné a jazykové rozdělení při jmenování se přihlíží až po ocenění schopností;
2.6 generální ředitel informuje jednou ročně Administrativní radu o jmenováních a povýšeních do hodností P 4 až D 2.
3. Generální ředitel má dále následující pravomoci:
3.1 zajišťovat funkce depozitáře Akt Unie a prostředníka v procesu přistoupení a přijetí do Unie, stejně jako vystoupení z ní;
3.2 oznamovat rozhodnutí přijatá kongresem vládám všech členských zemí;
3.3 informovat všechny členské země a jejich určené provozovatele o Řádech vyhotovených nebo revidovaných Radou poštovního provozu;
3.4 připravovat návrh ročního rozpočtu Unie na nejnižší možné úrovni slučitelné spotřebami Unie a ve vhodné době ho předložit k posouzení Administrativní radě; po schválení Administrativní radou rozeslat rozpočet členským zemím Unie a plnit jej;
3.5 vykonávat specifické činnosti požadované orgány Unie a ty, které mu stanovují Akta;
3.6 přijímat opatření pro realizaci cílů určených orgány Unie v rámci stanovené politiky a disponibilních finančních prostředků;
3.7 předkládat připomínky a návrhy Administrativní radě nebo Radě poštovního provozu;
3.8 po skončení kongresu předložit Radě poštovního provozu návrhy týkající se změn Řádů vyplývající z rozhodnutí kongresu v souladu s jednacím řádem Rady poštovního provozu;
3.9 připravovat pro Administrativní radu a na základě pokynů vydaných Radami návrh strategie pro předložení kongresu;
3.10 vyhotovovat pro schválení Administrativní radou čtyřletou zprávu o výsledcích členských zemí, pokud jde o realizaci strategie Unie schválené předchozím kongresem, která bude předkládána následujícímu kongresu;
3.11 zajišťovat reprezentaci Unie;
3.12 sloužit jako prostředník ve vztazích mezi:
3.12.1 SPU a užšími uniemi;
3.12.2 SPU a Organizací spojených národů;
3.12.3 SPU a mezinárodními organizacemi, na jejichž činnosti má Unie zájem;
3.12.4 SPU a mezinárodními orgány, asociacemi nebo podniky, se kterými si orgány Unie přejí vést konzultace nebo se připojit k jejich pracím;
3.13 vykonávat funkci generálního sekretáře orgánů Unie a z tohoto titulu dbát se zřetelem na zvláštní ustanovení tohoto Řádu zejména na:
3.13.1 přípravu a organizaci prací orgánů Unie;
3.13.2 zpracování, výrobu a distribuci dokumentů, zpráv a zápisů;
3.13.3 fungování sekretariátu během zasedání orgánů Unie;
3.14 být přítomen zasedání orgánů Unie a účastnit se jednání bez hlasovacího práva, s možností dát se zastupovat.
Článek 128
Kompetence náměstka generálního ředitele
1. Náměstek generálního ředitele pomáhá generálnímu řediteli a je mu odpovědný.
2. Při nepřítomnosti nebo zaneprázdnění generálního ředitele vykonává jeho pravomoci náměstek generálního ředitele. Stejně je tomu v případě uprázdnění místa generálního ředitele uvedeném v článku 126.3.
Oddíl 2
Sekretariát orgánů Unie a Poradního výboru
Článek 129
Obecné údaje
1. Sekretariát orgánů Unie a Poradního výboru je zajišťován Mezinárodním úřadem a odpovídá za něj generální ředitel.
Článek 130
Příprava a distribuce dokumentů orgánů Unie
1. Mezinárodní úřad připravuje a zveřejňuje na webových stránkách Světové poštovní unie všechny dokumenty vydané při každém zasedání. Mezinárodní úřad rovněž oznamuje zveřejnění nového elektronického dokumentu na webu Světové poštovní unie pomocí účinného systému určeného k tomuto účelu.
Článek 131
Seznam členských zemí (Ústava čl. 2)
1. Mezinárodní úřad sestavuje a udržuje v aktuálním stavu seznam členských zemí Unie, v němž je u každé země uvedena její příspěvková třída, zeměpisná skupina a její situace ve vztahu k Aktům Unie.
Článek 132
Informace. Dobrozdání. Žádosti o vysvětlení a změnu Akt. Ankety. Zprostředkování při vyrovnávání účtů
(Ústava čl. 20, Generální řád čl. 139, 140, 143)
1. Mezinárodní úřad je trvale k dispozici Administrativní radě, Radě poštovního provozu a členským zemím a jejich určeným provozovatelům, aby jim poskytoval všechny potřebné informace ke služebním otázkám.
2. Zejména je pověřen, aby shromažďoval, koordinoval, zveřejňoval a distribuoval informace všeho druhu, které zajímají obor mezinárodního poštovnictví; aby na žádost zúčastněných stran podával dobrozdání o sporných otázkách; aby reagoval na žádosti o vysvětlení a změnu Akt Unie a, obecně, aby prováděl studie a redakční nebo dokumentační práce, jež mu uvedená Akta ukládají nebo které mu byly svěřeny v zájmu Unie.
3. Na žádost členských zemí a jejich určených provozovatelů rovněž provádí ankety, jejichž cílem je zjistit názor ostatních členských zemí a jejich určených provozovatelů na určitou otázku. Výsledek ankety nemá povahu hlasování a není formálně závazný.
4. Může působit jako zúčtovací místo při vyrovnávání účtů všeho druhu týkajících se poštovních služeb.
5. Mezinárodní úřad zajistí důvěrnost a bezpečnost obchodních údajů poskytnutých členskými zeměmi a/nebo jejich určenými provozovateli pro vykonávání jeho úkolů vyplývajících z Akt nebo rozhodnutí Unie.
Článek 133
Technická spolupráce (Ústava čl. 1)
1. Mezinárodní úřad je pověřen, aby v rámci mezinárodní technické spolupráce rozvíjel poštovní technickou pomoc ve všech jejích formách.
Článek 134
Tiskopisy dodávané Mezinárodním úřadem (Ústava čl. 20)
1. Mezinárodní úřad je pověřen, aby zařídil výrobu mezinárodních odpovědek a zásoboval jimi za výrobní cenu členské země nebo jejich určené provozovatele, kteří o to požádají.
Článek 135
Akta užších unií a zvláštní ujednání (Ústava čl. 8)
1. Sekretariáty užších unií nebo, neexistují-li, jedna ze smluvních stran, zasílají Mezinárodnímu úřadu dvě vyhotovení Akt těchto unií a zvláštních ujednání uzavřených podle ustanovení článku 8 Ústavy.
2. Mezinárodní úřad dohlíží na to, aby Akta užších unií a zvláštní ujednání nestanovovala méně výhodné podmínky pro veřejnost, než jaké jsou obsaženy v Aktech Unie. Oznamuje Administrativní radě každou nepravidelnost zjištěnou na základě tohoto ustanovení.
3. Mezinárodní úřad informuje členské země a jejich určené provozovatele o existenci výše uvedených užších unií a zvláštních ujednání.
Článek 136
Časopis Unie
1. Mezinárodní úřad vydává s pomocí dokumentů dávaných mu k dispozici časopis v jazyce anglickém, arabském, čínském, francouzském, německém, ruském a španělském.
Článek 137
Výroční zpráva o činnosti Unie
(Ústava čl. 20, Generální řád čl. 107.1.24)
1. Mezinárodní úřad vypracovává výroční zprávu o činnosti Unie, která je po schválení řídícím výborem Administrativní rady zasílána členským zemím a jejich určeným provozovatelům, užším uniím a Organizaci spojených národů.
HLAVA III
Předkládání, projednávání návrhů, oznamování přijatých rozhodnutí a nabytí účinnosti Řádů a dalších přijatých rozhodnutí
Článek 138
Postup při předkládání návrhů kongresu (Ústava čl. 29)
1. Pro předkládání návrhů všeho druhu členskými zeměmi kongresu platí, s výhradou výjimek uvedených v odstavcích 2 a 5, následující postup:
1.1 přijaty jsou návrhy, které dojdou Mezinárodnímu úřadu alespoň šest měsíců před datem stanoveným pro kongres;
1.2 žádný návrh redakční povahy se nepřijme v období šesti měsíců před stanoveným datem kongresu;
1.3 návrhy na věcné změny, které dojdou Mezinárodnímu úřadu v období mezi šesti a čtyřmi měsíci před stanoveným datem kongresu, se přijmou jen tehdy, jsou-li podporovány alespoň dvěma členskými zeměmi;
1.4 návrhy na věcné změny, které dojdou Mezinárodnímu úřadu v období mezi čtyřmi a dvěma měsíci před stanoveným datem kongresu, se přijmou jen tehdy, jsou-li podporovány alespoň osmi členskými zeměmi; později došlé návrhy se již nepřijmou;
1.5 podpůrná prohlášení musí dojít Mezinárodnímu úřadu ve stejné lhůtě jako návrhy, jichž se týkají.
2. Návrhy týkající se Ústavy nebo Generálního řádu musejí dojít Mezinárodnímu úřadu nejpozději šest měsíců před zahájením kongresu; návrhy, které dojdou později, avšak před zahájením kongresu, mohou být vzaty v úvahu jen tehdy, jestliže o tom kongres rozhodne dvoutřetinovou většinou členských zemí zastoupených na kongresu a jsou-li dodrženy podmínky stanovené v odstavci 1.
3. Každý návrh musí mít v zásadě jen jeden cíl a obsahovat jen změny odůvodnitelné tímto cílem. Rovněž každý návrh, který může přinést značné výdaje pro Unii, musí být doplněn o jeho finanční dopad připravený autorskou členskou zemí v konzultaci s Mezinárodním úřadem tak, aby bylo možno stanovit nezbytné finanční zdroje na jeho realizaci.
4. Návrhy redakční povahy opatří členské země, které je předkládají, v záhlaví poznámkou „Návrh redakční povahy“ a Mezinárodní úřad je uveřejní pod číslem, za nímž následuje písmeno „R“. Návrhy, které nemají toto označení, ale podle názoru Mezinárodního úřadu se týkají jen redakční úpravy, se uveřejní s vhodnou poznámkou; Mezinárodní úřad sestaví seznam těchto návrhů pro potřebu kongresu.
5. Postup předepsaný v odstavcích 1 a 4 se nevztahuje na návrhy týkající se Jednacího řádu kongresů ani na pozměňovací návrhy k návrhům již podaným.
Článek 139
Postup při předkládání návrhů na změnu Úmluvy a Ujednání mezi dvěma kongresy
1. Aby byl vzat v úvahu, musí být každý návrh k Úmluvě nebo k Ujednáním podávaný některou členskou zemí mezi dvěma kongresy podporován alespoň dvěma dalšími členskými zeměmi. Tyto návrhy se nevyřizují, neobdrží-li k nim Mezinárodní úřad zároveň potřebná podpůrná prohlášení.
2. Tyto návrhy se zasílají ostatním členským zemím prostřednictvím Mezinárodního úřadu.
Článek 140
Projednávání návrhů na změnu Úmluvy a Ujednání mezi dvěma kongresy
1. Pro každý návrh týkající se Úmluvy, Ujednání a jejich závěrečných protokolů platí následující postup: jestliže členská země zašle návrh Mezinárodnímu úřadu, zašle jej tento všem členským zemím k přezkoumání. Ty mají dvouměsíční lhůtu k přezkoumání návrhu a případnému zaslání svých připomínek Mezinárodnímu úřadu. Pozměňovací návrhy nejsou přípustné. Po uplynutí této dvouměsíční lhůty Mezinárodní úřad zašle členským zemím všechny připomínky, které dostal, a vyzve každou členskou zemi, která má hlasovací právo, k hlasování pro nebo proti návrhu. U těch členských zemí, které ve lhůtě dvou měsíců neoznámily své rozhodnutí, se má za to, že se zdržely hlasování. Uvedené lhůty se počítají od data oběžníků Mezinárodního úřadu.
2. Týká-li se návrh některého ujednání nebo jeho závěrečného protokolu, mohou se postupu podle odstavce 1 zúčastnit jen členské země, které jsou účastníky daného ujednání.
Článek 141
Postup při předkládání návrhů týkajících se přípravy nových Řádů Radě poštovního provozu s ohledem na rozhodnutí přijatá kongresem
1. Řády Světové poštovní úmluvy a Ujednání o poštovních peněžních službách vypracovává Rada poštovního provozu s přihlédnutím k rozhodnutím přijatým kongresem.
2. Návrhy, které jsou důsledkem navrhovaných změn Úmluvy nebo Ujednání o poštovních peněžních službách, se Mezinárodnímu úřadu předkládají současně s návrhy pro kongres, ke kterým se vztahují. Mohou být předloženy jedinou členskou zemí bez podpory dalších členských zemí. Takové návrhy musí být zaslány všem členským zemím nejpozději jeden měsíc před kongresem.
3. Jiné návrhy týkající se Řádů, které mají být posouzeny Radou poštovního provozu při přípravě nových Řádů ve lhůtě šesti měsíců po kongresu, musejí být zaslány Mezinárodnímu úřadu nejméně dva měsíce před kongresem.
4. Návrhy týkající se změn Řádů v důsledku rozhodnutí kongresu, předkládané členskými zeměmi, musejí dojít Mezinárodnímu úřadu nejpozději dva měsíce před zahájením Rady poštovního provozu. Tyto návrhy musejí být zaslány všem členským zemím a jejich určeným provozovatelům nejpozději jeden měsíc před zahájením Rady poštovního provozu.
Článek 142
Změna Řádů Radou poštovního provozu
1. Návrhy na změnu Řádů projednává Rada poštovního provozu.
2. Pro předložení jakéhokoli návrhu na změnu Řádů se nevyžaduje podpora členské země.
3. Rada poštovního provozu takový návrh projedná pouze tehdy, jestliže uzná jeho neodkladnost.
Článek 143
Oznamování rozhodnutí přijatých mezi dvěma kongresy
(Ústava čl. 29, Generální řád čl. 139, 140, 142)
1. Změny v Úmluvě, ujednáních a závěrečných protokolech k těmto Aktům se potvrzují oznámením generálního ředitele Mezinárodního úřadu vládám členských zemí.
2. Změny provedené Radou poštovního provozu v Řádech a jejich závěrečných protokolech jsou členským zemím a jejich určeným provozovatelům oznamovány Mezinárodním úřadem. Totéž platí pro výklady uvedené v článku 38.3.2 Úmluvy a pro příslušná ustanovení ujednání.
Článek 144
Nabytí účinnosti Řádů a dalších rozhodnutí přijatých mezi dvěma kongresy
1. Řády nabývají účinnosti stejným dnem a mají stejnou dobu platnosti jako Akta příslušného kongresu.
2. S výhradou ustanovení odstavce 1 nabývají rozhodnutí o změnách Akt Unie přijatá mezi dvěma kongresy účinnosti nejdříve tři měsíce po jejich oznámení.
HLAVA IV
Finance
Článek 145
Stanovení výdajů Unie (Ústava čl. 21)
1. S výhradou ustanovení odstavců 2 až 6 nesmějí roční výdaje na činnost orgánů Unie v letech 2013-2016 překročit 37 235 000 švýcarských franků.
2. Náklady na zasedání příštího kongresu (přemístění sekretariátu, dopravní náklady, náklady na technické vybavení pro simultánní tlumočení, náklady na pořizování dokumentů během kongresu apod.) nesmějí překročit limit 2 900 000 švýcarských franků.
3. Administrativní rada je oprávněna překročit limity stanovené v odstavcích 1 a 2, musí-li přihlédnout ke zvýšením platových stupnic, penzijních příspěvků nebo přídavků, včetně funkčních přídavků, schváleným Organizací spojených národů pro její zaměstnance v Ženevě.
4. Administrativní rada je rovněž oprávněna upravovat každoročně částku nákladů jiných než personálních v závislosti na švýcarském indexu spotřebitelských cen.
5. Odchylkou od ustanovení odstavce 1 může Administrativní rada, nebo v případě krajní naléhavosti generální ředitel, dát souhlas k překročení stanovených limitů za účelem provedení důležitých a nepředvídaných oprav budovy Mezinárodního úřadu, nejvýše však o 125 000 švýcarských franků ročně.
6. Ukáží-li se částky uvedené v odstavcích 1 a 2 nedostatečnými pro zajištění hladkého chodu Unie, mohou být tyto limity překročeny pouze se souhlasem většiny členských zemí Unie. Každá konzultace musí obsahovat podrobný rozbor skutečností ospravedlňujících takovou žádost.
Článek 146
Úhrada příspěvků členských zemí
1. Země, které přistoupí k Unii nebo jsou přijaty za členy Unie, jakož i země, které z Unie vystoupí, musejí zaplatit svůj příspěvek za celý rok, v jehož průběhu nabylo jejich přijetí nebo vystoupení účinnosti.
2. Členské země platí své příspěvky na roční náklady Unie předem na podkladě rozpočtu stanoveného Administrativní radou. Tyto příspěvky musejí být zaplaceny nejpozději první den finančního období, jehož se rozpočet týká. Po tomto termínu se z dlužných částek počítají úroky ve prospěch Unie, a to 6 % ročně počínaje čtvrtým měsícem.
3. Jestliže jsou nedoplatky povinných příspěvků bez úroků dlužné Unii členskou zemí rovny nebo vyšší než částka příspěvků této země za předchozí dvě finanční období, může tato členská země nenávratně postoupit Unii své celé pohledávky vůči jiným členským zemím nebo jejich část způsoby stanovenými Administrativní radou. Podmínky postoupení pohledávek musejí být stanoveny společnou dohodou mezi členskou zemí, jejími dlužníky/věřiteli a Unií.
4. Členské země, které z právních nebo jiných důvodů nemohou provést takové postoupení, musejí uzavřít plán splácení svých nevyrovnaných účtů.
5. Kromě výjimečných případů nesmí vyrovnání nedoplatků povinných příspěvků trvat více než deset let.
6. Administrativní rada může ve výjimečných případech osvobodit členskou zemi od všech nebo od části dlužných úroků, jestliže tato země plně vyrovnala své nezaplacené dluhy.
7. V rámci plánu splácení svých nevyrovnaných účtů schváleného Administrativní radou může být členská země rovněž osvobozena od všech nebo části akumulovaných nebo nabíhajících úroků; takové osvobození je však podřízeno úplnému a přesnému dodržování plánu splácení v dohodnuté lhůtě maximálně deseti let.
8. Ustanovení uvedená v odstavcích 3 až 7 se analogicky aplikují na náklady na překlady fakturované Mezinárodním úřadem členským zemím náležejícím do jazykových skupin.
Článek 147
Nedostatek finančních prostředků
1. V rámci Unie je zřízen rezervní fond s cílem čelit nedostatku finančních prostředků. Jeho výše je stanovena Administrativní radou. Tento fond je dotován v první řadě rozpočtovými přebytky. Může rovněž sloužit k vyrovnání rozpočtu nebo ke snížení výše příspěvků členských zemí.
2. Při přechodném nedostatku finančních prostředků Unie poskytne vláda Švýcarské konfederace Unii krátkodobě potřebné zálohy za podmínek, které budou sjednány společnou dohodou.
Článek 148
Dohled nad vedením účtů a účetnictví
1. Vláda Švýcarské konfederace dohlíží bezplatně na vedení účtů a účetnictví Mezinárodního úřadu v rámci úvěrových limitů stanovených kongresem.
Článek 149
Automatické sankce
1. Každá členská země, která nemůže provést postoupení uvedené v článku 146.3 a která nepřijme plán splácení navržený Mezinárodním úřadem podle článku 146.4, nebo tento plán nedodržuje, automaticky ztrácí své hlasovací právo na kongresu a na zasedáních Administrativní rady a Rady poštovního provozu a není nadále volitelná do těchto dvou rad.
2. Automatické sankce se ruší z moci úřední s okamžitou účinností, jakmile příslušná členská země plně vyrovná své nedoplatky povinných příspěvků dlužných Unii včetně úroků nebo jestliže souhlasí s tím, že se podřídí plánu splácení svých nevyrovnaných účtů. Článek 150
Příspěvkové třídy (Ústava čl. 21, Generální řád čl. 131, 145, 146, 147 a 148)
1. Členské země přispívají na krytí výdajů Unie podle příspěvkové třídy, do které patří. Tyto třídy jsou:
třída50 jednotek;třída45 jednotek;třída40 jednotek;třída35 jednotek;třída30 jednotek;třída25 jednotek;třída20 jednotek;třída15 jednotek;třída10 jednotek;třída5 jednotek;třída3 jednotky;třída1 jednotka;třída0,5 jednotky vyhrazená pro nejméně rozvinuté země vyjmenované  Organizací spojených národů a pro jiné země určené Administrativní radou.
2. Mimo příspěvkové třídy uvedené v odstavci 1 může každá členská země podle své volby platit vyšší počet příspěvkových jednotek, než je příspěvková třída, do které náleží, v průběhu období, které je minimálně ekvivalentem období mezi dvěma kongresy. Tato změna je oznámena nejpozději v průběhu kongresu. Na konci období mezi dvěma kongresy se členská země automaticky vrátí ke svému původnímu počtu příspěvkových jednotek, pakliže se nerozhodne pokračovat v placení vyššího počtu příspěvkových jednotek. Placení dodatečných příspěvků odpovídajícím způsobem zvyšuje výdaje.
3. Členské země jsou zařazeny do jedné z výše uvedených příspěvkových tříd při svém přistoupení nebo přijetí do Unie podle postupu uvedeného v článku 21.4 Ústavy.
4. Členské země se mohou později zařadit do nižší příspěvkové třídy pod podmínkou, že žádost o změnu bude zaslána Mezinárodnímu úřadu nejméně dva měsíce před zahájením kongresu. Kongres vydává k těmto žádostem o změnu příspěvkové třídy nezávazné stanovisko. Členská země není stanoviskem kongresu vázána. Konečné rozhodnutí členské země se zašle sekretariátu Mezinárodního úřadu před koncem kongresu. Tato žádost o změnu vstupuje v platnost dnem, kdy nabývají účinnosti finanční opatření přijatá kongresem. Členské země, které neoznámily své přání změnit příspěvkovou třídu v předepsaných lhůtách, jsou ponechány v příspěvkové třídě, do které dosud patřily.
5. Členské země nemohou požadovat snížení příspěvkové třídy o více než jeden stupeň najednou.
6. Za mimořádných okolností, jako jsou přírodní katastrofy vyžadující si programy mezinárodní pomoci, může však na žádost členské země Administrativní rada dát souhlas k dočasné změně příspěvkové třídy o jeden stupeň jedenkrát mezi dvěma kongresy, jestliže tato země prokáže, že nemůže nadále platit svůj příspěvek podle původně vybrané třídy. Za stejných okolností může Administrativní rada dát rovněž souhlas k dočasné změně příspěvkové třídy členských zemí, které nepatří do kategorie nejméně vyspělých zemí a jsou již zařazeny ve třídě s 1 jednotkou, na třídu s 0,5 jednotky.
7. Dočasná změna příspěvkové třídy podle odstavce 6 může být Administrativní radou povolena na období nejvýše dvou let nebo do příštího kongresu, jestliže se koná před koncem tohoto období. Po uplynutí stanoveného období je příslušná země automaticky zařazena do své původní třídy.
8. Odchylkou od odstavců 4 a 5 neplatí pro přeřazení do vyšší třídy žádné omezení.
Článek 151
Placení za dodávky od Mezinárodního úřadu (Generální řád čl. 134)
1. Dodávky, které zasílá členským zemím a jejich určeným provozovatelům za úplatu Mezinárodní úřad, musejí být zaplaceny v nejkratší možné lhůtě a nejpozději do šesti měsíců od prvního dne měsíce následujícího po měsíci, kdy Mezinárodní úřad zaslal účet. Po uplynutí této lhůty se dlužné částky úrokují 5 % ročně ve prospěch Unie ode dne, kdy prošla uvedená lhůta.
Článek 152
Organizování podpůrných orgánů financovaných uživateli
1. S výhradou schválení Administrativní radou může Rada poštovního provozu zřizovat určitý počet podpůrných orgánů financovaných uživateli na základě dobrovolnosti, aby organizovaly provozní, obchodní, technické a ekonomické aktivity, které spadají do jejích kompetencí podle článku 18 Ústavy, ale nemohou být financovány z řádného rozpočtu.
2. Po vytvoření takového orgánu spadajícího pod Radu poštovního provozu tato Rada rozhodne o základním rámci pro stanovy orgánu, přičemž řádně zváží základní pravidla a principy, kterými se Světová poštovní unie jakožto mezivládní organizace řídí, a předloží jej ke schválení Administrativní radě. Základní rámec obsahuje následující prvky:
2.1 mandát;
2.2 složení, včetně kategorií členů orgánu;
2.3 rozhodovací pravidla, včetně vnitřní struktury a vztahů orgánu s ostatními orgány Světové poštovní unie;
2.4 zásady hlasování a zastupování;
2.5 financování (příspěvky, poplatky spojené s užíváním atd.);
2.6 složení sekretariátu a řídící struktura.
3. Každý podpůrný orgán financovaný uživateli organizuje svoji činnost nezávisle v mezích základního rámce určeného Radou poštovního provozu a schváleného Administrativní radou a zpracovává výroční zprávu o své činnosti, kterou předkládá ke schválení Radě poštovního provozu.
4. Administrativní rada stanoví pravidla týkající se výdajů na podporu, kterými by měly podpůrné orgány financované uživateli přispívat do řádného rozpočtu. Tato pravidla zveřejní ve finančním řádu Unie.
5. Generální ředitel Mezinárodního úřadu spravuje sekretariát podpůrných orgánů financovaných uživateli v souladu s personálním statutem a předpisy, jež schvaluje Administrativní rada a jež se vztahují na zaměstnance nabírané pro tyto orgány. Sekretariát podpůrných orgánů tvoří nedílnou součást Mezinárodního úřadu.
6. Informace týkající se podpůrných orgánů financovaných uživateli zřízených v souladu s tímto článkem se po jejich vytvoření dají na vědomí kongresu.
HLAVA V
Rozhodčí řízení
Článek 153
Postup při rozhodčím řízení (Ústava čl. 32)
1. V případě sporu mezi členskými zeměmi, který má být řešen rozhodčím řízením, musí každá členská země druhou stranu písemně seznámit s předmětem sporu a informovat ji o svém rozhodnutí zahájit rozhodčí řízení prostřednictvím oznámení o zahájení rozhodčího řízení.
2. Jestliže se spor týká otázek provozní nebo technické povahy, každá členská země může požádat svého určeného provozovatele, aby jednal v souladu s dále stanoveným postupem, a delegovat tuto pravomoc na svého provozovatele. Dotčená členská země je informována o průběhu a výsledcích řízení. Příslušné členské země nebo určení provozovatelé jsou dále označováni jako „účastníci rozhodčího řízení“.
3. Účastníci rozhodčího řízení určí buď jednoho, nebo tři rozhodčí.
4. Jestliže si účastníci rozhodčího řízení zvolí možnost určit tři rozhodčí, každá strana si v souladu s ustanoveními odstavce 2 vybere některou členskou zemi nebo určeného provozovatele, kteří nemají ve sporu přímý zájem, aby působili jako rozhodčí. Tvoří-li strany ve sporu společně několik členských zemí a/nebo určených provozovatelů, pokládají se pro účely těchto ustanovení za jedinou stranu.
5. Dohodnou-li se účastníci na určení třech rozhodčích, je třetí rozhodčí určen společnou dohodou mezi účastníky a nemusí nutně pocházet z některé členské země nebo určeného provozovatele.
6. Jestliže jde o spor týkající se některého z ujednání, mohou být za rozhodčí určeny jen ty členské země, které jsou účastníky daného ujednání.
7. Účastníci rozhodčího řízení se mohou společně dohodnout, že určí jediného rozhodčího, který nemusí nutně pocházet z některé členské země nebo určeného provozovatele.
8. Jestliže jeden z účastníků rozhodčího řízení (nebo oba) ve lhůtě tří měsíců od data oznámení o zahájení rozhodčího řízení neurčí rozhodčího nebo rozhodčí, vyzve Mezinárodní úřad, je-li o to požádán, členskou zemi, která je v prodlení, aby určila rozhodčího, nebo jej z moci úřední určí sám. Mezinárodní úřad nezasahuje do jednání, ledaže by ho o to oba účastníci společně požádali.
9. Účastníci rozhodčího řízení mohou společnou dohodou urovnat spor kdykoli před vynesením rozhodnutí rozhodčím nebo rozhodčími. Případné odstoupení musí být oznámeno písemně Mezinárodnímu úřadu do deseti dnů poté, co účastníci dospěli k této dohodě. Jestliže se účastníci dohodli odstoupit od rozhodčího řízení, rozhodčí ztrácejí pravomoc rozhodovat v této věci.
10. Rozhodčí jsou povinni rozhodnout spor na základě fakt a důkazů, které mají k dispozici. Veškeré informace týkající se sporu musejí být předány oběma stranám a rozhodčímu nebo rozhodčím.
11. Rozhodnutí rozhodčího nebo rozhodčích se přijímá většinou hlasů a oznámí se Mezinárodnímu úřadu a účastníkům do šesti měsíců od data zaslání oznámení o zahájení rozhodčího řízení.
12. Rozhodčí řízení je důvěrné a Mezinárodnímu úřadu se do deseti dnů od vydání rozhodnutí účastníkům sdělí písemně pouze krátký popis sporu a rozhodnutí.
13. Rozhodnutí rozhodčího nebo rozhodčích je konečné, pro účastníky závazné a nelze se proti němu odvolat.
14. Účastníci rozhodčího řízení provedou rozhodnutí rozhodčího nebo rozhodčích neprodleně. Jestliže je pravomoc zahájit rozhodovací řízení a podvolit se mu delegována členskou zemí na jejího určeného provozovatele, členská země je odpovědná za zajištění, že určený provozovatel provede rozhodnutí rozhodčího nebo rozhodčích.
HLAVA VI
Používání jazyků v Unii
Článek 154
Pracovní jazyky Mezinárodního úřadu
1. Pracovními jazyky Mezinárodního úřadu jsou jazyk francouzský a anglický.
Článek 155
Jazyky používané pro dokumentaci, pro ústní jednání a pro služební korespondenci
1. V dokumentaci vydávané Unií se používají jazyky francouzský, anglický, arabský a španělský. Používají se rovněž jazyky čínský, německý, portugalský a ruský s podmínkou, že produkce v těchto jazycích je omezena na nejdůležitější základní dokumentaci. Jiné jazyky se mohou rovněž použít pod podmínkou, že členské země, které o ně žádají, nesou všechny náklady.
2. Členská země nebo členské země požadující používání jiného jazyka než úředního tvoří jazykovou skupinu.
3. Dokumentace je vydávána Mezinárodním úřadem v úředním jazyce a v jazycích řádně ustavených jazykových skupin buď přímo, nebo prostřednictvím oblastních kanceláří těchto skupin, způsobem sjednaným s Mezinárodním úřadem. Vydávání v jiných jazycích se provádí analogicky.
4. Dokumentace vydávaná přímo Mezinárodním úřadem je distribuována pokud možno současně v různých požadovaných jazycích.
5. Korespondence mezi členskými zeměmi nebo jejich určenými provozovateli a Mezinárodním úřadem a mezi tímto úřadem a třetími osobami se může vyměňovat ve všech jazycích, pro něž má Mezinárodní úřad překladatelskou službu.
6. Náklady na překlad do jakéhokoli jazyka včetně nákladů, které vyplývají z aplikace ustanovení odstavce 5, nese jazyková skupina, která o tento jazyk požádala. Členské země, které používají úřední jazyk, hradí za překlad neoficiálních dokumentů paušální příspěvek, jehož výše na příspěvkovou jednotku se rovná částce, kterou platí členské země používající druhý pracovní jazyk Mezinárodního úřadu. Všechny ostatní náklady spojené s dodáváním dokumentů nese Unie. Limit nákladů, které má uhradit Unie na produkci dokumentů v čínštině, němčině, portugalštině a ruštině, je stanoven rezolucí kongresu.
7. Náklady, které má hradit jazyková skupina, se rozdělují mezi členy této skupiny úměrně k jejich členským příspěvkům na výdaje Unie. Tyto náklady mohou být rozděleny mezi členy jazykové skupiny podle jiného rozdělovacího klíče za podmínky, že se zúčastněné členské země na tom dohodnou a oznámí své rozhodnutí Mezinárodnímu úřadu prostřednictvím mluvčího skupiny.
8. Mezinárodní úřad vyhoví ve lhůtě, která nesmí překročit dva roky, jakékoli žádosti členské země o změnu ve výběru jazyka.
9. Pro ústní jednání na zasedáních orgánů Unie se povolují jazyky francouzský, anglický, španělský, ruský a arabský pomocí tlumočnického systému - s elektronickým zařízením nebo bez něj, jejichž volba je ponechána na uvážení organizátorů zasedání po konzultaci s generálním ředitelem Mezinárodního úřadu a zúčastněnými členskými zeměmi.
10. Pro ústní jednání a zasedání uvedená v odstavci 9 se povolují i jiné jazyky.
11. Delegace, které používají jiné jazyky, zajistí simultánní tlumočení do jednoho z jazyků uvedených v odstavci 9 buď pomocí systému uvedeného v témže odstavci, pokud je možno provést potřebné technické úpravy, nebo zvláštními tlumočníky.
12. Náklady na tlumočnickou službu se rozdělují mezi členské země, které používají stejný jazyk, úměrně k jejich členským příspěvkům na výdaje Unie. Náklady na instalaci a údržbu technického zařízení však nese Unie.
13. Členské země a/nebo jejich určení provozovatelé se mohou dohodnout na jazyku, který má být používán pro služební korespondenci v jejich vzájemných stycích. Není-li taková dohoda, používá se jazyk francouzský.
HLAVA VII
Závěrečná ustanovení
Článek 156
Podmínky schvalování návrhů týkajících se Generálního řádu
1. Návrhy předložené kongresu a vztahující se k tomuto Generálnímu řádu nabudou účinnosti po schválení většinou členských zemí zastoupených na kongresu a majících právo hlasovat. Při hlasování musejí být přítomny nejméně dvě třetiny členských zemí, které mají právo hlasovat.
Článek 157
Návrhy týkající se dohod s Organizací spojených národů (Ústava čl. 9)
1. Podmínky schvalování uvedené v článku 156 platí rovněž pro návrhy na změny dohod sjednaných mezi Světovou poštovní unií a Organizací spojených národů, pokud tyto dohody samy neurčují podmínky pro změny svých ustanovení.
Článek 158
Změna, nabytí účinnosti a doba platnosti Generálního řádu
Změny přijaté kongresem jsou obsahem dodatkového protokolu a s výhradou opačného rozhodnutí kongresu nabývají účinnosti ve stejnou dobu jako Akta přijatá tímto kongresem.
Tento Generální řád nabude účinnosti dnem 1. ledna 2014 a zůstane v platnosti po neurčitou dobu.
Na důkaz toho podepsali zplnomocněnci vlád členských zemí tento Generální řád v jediném vyhotovení, které je uloženo u generálního ředitele Mezinárodního úřadu. Jeden jeho opis bude odevzdán každé straně Mezinárodním úřadem Světové poštovní unie.
Dáno v Dohá dne 11. října 2012

JEDNACÍ ŘÁD KONGRESŮ
Článek 1
Všeobecná ustanovení
Tento Jednací řád (dále jen „Řád“) se vydává na základě Akt Unie a je jim podřízen. Při rozporu mezi některým z jeho ustanovení a ustanovením Akt jsou směrodatná Akta.
Článek 2
Delegace
1. Výrazem „delegace“ se rozumí osoba nebo skupina osob určených členskou zemí k účasti na kongresu. Delegace se skládá z vedoucího delegace, jakož i popřípadě zástupce vedoucího delegace, jednoho nebo několika delegátů a případně jednoho nebo několika doprovázejících úředníků (včetně expertů, sekretářů atd.).
2. Vedoucí delegací, jejich zástupci, jakož i delegáti jsou zástupci členských zemí ve smyslu článku 14.2 Ústavy, jsou-li vybaveni plnými mocemi odpovídajícími podmínkám stanoveným v článku 3 tohoto Řádu.
3. Doprovázející úředníci se mohou zúčastnit zasedání a mají právo zúčastnit se rokování, ale v zásadě nemají hlasovací právo. Mohou však být svým vedoucím delegace zmocněni, aby hlasovali jménem své země na zasedáních komisí. Taková zmocnění musejí být předána písemně před začátkem zasedání předsedovi příslušné komise.
Článek 3
Plné moci delegátů
1. Plné moci delegátů musejí být podepsány hlavou státu nebo předsedou vlády nebo ministrem zahraničních věcí příslušné země. Musejí být sepsány ve správné a náležité formě. Plné moci delegátů zmocněných k podpisu Akt (zplnomocněnců) musejí obsahovat rozsah oprávnění k podpisu (podpis s výhradou ratifikace nebo schválení, podpis „ad referendum“, definitivní podpis). Chybí-li toto upřesnění, je podpis považován za podpis s výhradou ratifikace nebo schválení. Plné moci opravňující k podpisu Akt zahrnují v sobě automaticky právo zúčastnit se jednání a hlasovat. Delegáti, kterým příslušné orgány udělily plné moci bez upřesnění jejich rozsahu, jsou oprávněni rokovat, hlasovat a podepsat Akta, pokud z textu plných mocí výslovně nevyplývá opak.
2. Plné moci musejí být od zahájení kongresu uloženy u orgánu, který je k tomu určen.
3. Delegáti, kteří nejsou vybaveni plnými mocemi nebo své plné moci nepředloží, se mohou, pokud byli svou vládou ohlášeni vládě zvoucí země, zúčastnit rokování a hlasovat od okamžiku, kdy se začnou zúčastňovat prací kongresu. Stejně je tomu u těch, jejichž plné moci nebyly uznány z důvodu určitých nepravidelností. Tito delegáti pozbudou oprávnění hlasovat od okamžiku, kdy kongres schválí poslední zprávu komise pro ověřování plných mocí, v níž je uvedeno, že jejich plné moci chybějí nebo jsou v nich nepravidelnosti, až do doby, kdy dojde k nápravě. Poslední zpráva musí být kongresem schválena před volbami, s výjimkou volby předsedy kongresu, a před schválením návrhů Akt.
4. Plné moci členské země, která je zastupována na kongresu delegací jiné členské země (zmocnění), musejí mít stejnou formu jako plné moci uvedené v odstavci 1.
5. Plné moci a zmocnění zaslané telegraficky nejsou přípustné. Naproti tomu se přijímají telegramy odpovídající na žádost o informaci ve věci plných mocí.
6. Delegace, která se po předložení svých plných mocí nemůže zúčastnit jednoho nebo více zasedání, má možnost nechat se zastupovat delegací jiné členské země za podmínky, že to písemně ohlásí předsedovi příslušného zasedání. Jedna delegace však může zastupovat kromě své země pouze jednu další zemi.
7. Delegáti členských zemí, které nejsou účastníky některého ujednání, se mohou zúčastnit jednání kongresu týkajícího se tohoto ujednání bez práva hlasovat.
Článek 4
Zasedací pořádek
1. Na zasedáních kongresu a komisí jsou delegace seřazeny podle francouzského abecedního pořádku přítomných členských zemí.
2. Předseda Administrativní rady určí ve vhodné době losem jméno země, která zaujme při zasedáních kongresu a komisí místo v čele před předsednickým stolem.
Článek 5
Pozorovatelé a pozorovatelé ad hoc
1. Pozorovatelé uvedení v článku 105.1 Generálního řádu jsou zváni k účasti na plenárních zasedáních a zasedáních komisí kongresu.
2. Pozorovatelé ad hoc uvedení v článku 105.2 Generálního řádu mohou být přizváni, aby se zúčastnili určitých jednání kongresu a jeho komisí, jestliže je to v zájmu Unie nebo prací kongresu.
3. Pozorovatelé a pozorovatelé ad hoc nemají právo hlasovat, se souhlasem předsedy zasedání však mohou vystupovat.
4. Jestliže to důvěrnost projednávané záležitosti vyžaduje, může být za výjimečných okolností právo pozorovatelů a pozorovatelů ad hoc k účasti na určitých zasedáních nebo částech zasedání omezeno. Musejí být o tom informováni co možná nejdříve. Rozhodnutí o takovémto omezení může být přijato případ od případu kterýmkoli z dotčených orgánů nebo jeho předsedou. Takováto rozhodnutí jsou přezkoumávána předsednictvem kongresu, které má právo je potvrdit nebo zrušit prostou většinou hlasů.
Článek 6
Předsednictví a místopředsednictví kongresu a komisí
1. Na svém prvním plenárním zasedání zvolí kongres na návrh hostitelské země kongresu předsedu kongresu a pak schválí na návrh Administrativní rady jmenování členských zemí, které budou zajišťovat místopředsednictví kongresu, jakož i předsednictví a místopředsednictví komisí. Tyto funkce jsou přidělovány pokud možno s přihlédnutím k spravedlivému zeměpisnému rozdělení členských zemí.
2. Předsedové zahajují a ukončují zasedání, kterým předsedají, řídí diskuse, udělují slovo řečníkům, dávají hlasovat o návrzích a oznamují většinu požadovanou pro hlasování, vyhlašují rozhodnutí a s výhradou schválení kongresem podávají případně výklad těchto rozhodnutí.
3. Předsedové dbají na dodržování toho Řádu a dodržování pořádku v průběhu zasedání.
4. Každá delegace se může odvolat ke kongresu nebo komisi proti rozhodnutí předsedy kongresu nebo komise na základě ustanovení Řádu nebo jeho výkladu; rozhodnutí předsedy však zůstává v platnosti, nebylo-li zrušeno většinou přítomných a hlasujících členů.
5. Nemůže-li členská země pověřená předsednictvím nadále zajišťovat tuto funkci, je kongresem nebo komisí určen pro její nahrazení jeden z místopředsedů.
Článek 7
Předsednictvo kongresu
1. Předsednictvo je ústředním orgánem pověřeným řídit práce kongresu. Skládá se z předsedy a místopředsedů kongresu, jakož i z předsedů komisí. Schází se pravidelně, aby projednalo postup prací kongresu a jeho komisí a aby formulovalo doporučení podporující dobrý průběh. Pomáhá předsedovi při vypracování programu každého plenárního zasedání a při koordinaci prací komisí. Činí doporučení, která se vztahují k zakončení kongresu.
2. Generální sekretář kongresu a zástupce generálního sekretáře, kteří jsou uvedeni v článku 10. 1, se zúčastní zasedání předsednictva kongresu.
Článek 8
Členové komisí
1. Členské země zastoupené na kongresu jsou z moci práva členy komisí pověřených projednáním návrhů týkajících se Ústavy, Generálního řádu a Úmluvy.
2. Členské země zastoupené na kongresu, které jsou účastníky jednoho nebo více fakultativních ujednání, jsou z moci práva členy komise nebo komisí pověřených revizí těchto ujednání. Hlasovací právo členů této komise nebo těchto komisí je omezeno na ujednání, jejichž jsou účastníky.
3. Delegace, které nejsou členy komisí projednávajících ujednání, mají možnost být přítomny na zasedáních těchto komisí a účastnit se jednání bez hlasovacího práva.
Článek 9
Pracovní skupiny
Kongres a každá komise mohou vytvářet pracovní skupiny ke studiu určitých otázek.
Článek 10
Sekretariát kongresu a komisí
1. Generální ředitel Mezinárodního úřadu vykonává funkci generálního sekretáře a náměstek generálního ředitele funkci zástupce generálního sekretáře kongresu.
2. Generální sekretář a zástupce generálního sekretáře jsou přítomni na zasedáních kongresu a předsednictva kongresu, kde se účastní jednání bez hlasovacího práva. Za stejných podmínek se mohou zúčastnit zasedání komisí nebo se tam dát zastoupit některým vyšším úředníkem Mezinárodního úřadu.
3. Práce sekretariátu kongresu, předsednictva kongresu a komisí zajišťují pracovníci Mezinárodního úřadu ve spolupráci s hostitelskou členskou zemí.
4. Vyšší úředníci Mezinárodního úřadu vykonávají funkce sekretářů kongresu, předsednictva kongresu a komisí. Pomáhají předsedovi během zasedání a odpovídají za sepisování zpráv.
5. Sekretářům kongresu a komisí pomáhají zástupci sekretářů.
Článek 11
Jednací jazyky
1. S výhradou odstavce 2 je pro jednání prostřednictvím systému simultánního nebo následného tlumočení přípustný jazyk francouzský, anglický, španělský a ruský.
2. Jednání redakční komise probíhají ve francouzském jazyce.
3. Pro jednání uvedená v odstavci 1 se povolují i jiné jazyky. V tomto ohledu má přednost jazyk hostitelské země. Delegace, které používají jiné jazyky, zajistí simultánní tlumočení do některého z jazyků uvedených v odstavci 1 buď pomocí systému simultánního tlumočení, pokud je možno provést technické úpravy, nebo zvláštními tlumočníky.
4. Náklady na instalaci a údržbu technického zařízení nese Unie.
5. Náklady na tlumočnickou službu se rozdělují mezi členské země používající stejný jazyk úměrně k jejich příspěvkům na výdaje Unie.
Článek 12
Jazyky, v nichž jsou pořizovány dokumenty kongresu
1. Dokumenty vypracované během kongresu, včetně návrhů rozhodnutí předkládaných ke schválení kongresu, publikuje sekretariát kongresu ve francouzském jazyce.
2. K tomuto účelu musejí být dokumenty pocházející od delegací členských zemí předkládány v tomto jazyce, buď přímo, nebo prostřednictvím překladatelských služeb při sekretariátu kongresu.
3. Tyto služby, provozované na jejich vlastní náklady jazykovými skupinami, jež jsou ustaveny podle příslušných ustanovení Generálního řádu, mohou též překládat dokumenty kongresu do jejich příslušných jazyků.
Článek 13
Návrhy
1. Všechny otázky předkládané kongresu jsou předmětem návrhů.
2. Všechny návrhy publikované Mezinárodním úřadem před zahájením kongresu se považují za předložené kongresu.
3. V období dvou měsíců před zahájením kongresu nebude brán v úvahu žádný návrh kromě těch, které směřují ke změně původních návrhů.
4. Za pozměňovací návrh se pokládá každý návrh na změnu, který, aniž změní podstatu návrhu, obsahuje zrušení, doplnění části původního návrhu nebo revizi části tohoto návrhu. Žádný návrh na změnu nebude považován za pozměňovací návrh, je-li neslučitelný se smyslem nebo záměrem původního návrhu. V případech pochybností přísluší rozhodnutí v této otázce kongresu nebo komisi.
5. Pozměňovací návrhy předložené kongresu k již podaným návrhům musejí být předloženy sekretariátu písemně ve francouzském jazyce do 12 hodin dva dny přede dnem, kdy budou projednávány, tak, aby mohly být téhož dne distribuovány delegátům. Tato lhůta neplatí pro pozměňovací návrhy vyplývající přímo z diskuse na kongresu nebo v komisi. V takovém případě musí autor, je-li to požadováno, předložit svůj text písemně ve francouzském jazyce, nebo, v případě problémů, v jakémkoli jiném jednacím jazyce. Příslušný předseda návrh přečte nebo jej dá přečíst.
6. Postup uvedený v odstavci 5 platí rovněž pro předkládání návrhů, které nemají za cíl změnu textu Akt (návrhy rezolucí, doporučení, formálních stanovisek atd.), jestliže tyto návrhy vyplývají z prací kongresu.
7. Každý návrh nebo pozměňovací návrh musí obsahovat konečné znění textu, který má být zařazen do Akt Unie, samozřejmě s výhradou upřesnění redakční komisí.
Článek 14
Projednávání návrhů na kongresu a v komisích
1. Návrhy redakční povahy (za jejichž číslem následuje písmeno „R“) se přidělují redakční komisi buď přímo, nemá-li Mezinárodní úřad žádné pochybnosti o jejich povaze (jejich seznam pro redakční komisi sestavuje Mezinárodní úřad), nebo, má-li Mezinárodní úřad pochybnosti o jejich povaze, teprve poté, co ostatní komise potvrdily jejich povahu jako čistě redakční (seznam takových návrhů je sestavován rovněž pro příslušné komise). Jsou-li však takovéto návrhy vázány na jiné návrhy věcných změn, které mají být projednávány kongresem nebo jinými komisemi, zahájí redakční komise jejich projednávání až poté, co se kongres nebo ostatní komise vysloví k příslušným návrhům věcných změn. Návrhy, jejichž číslo není doplněno písmenem „R“, avšak jsou podle názoru Mezinárodního úřadu redakční povahy, se předávají přímo komisím, které projednávají příslušné návrhy na věcné změny. Tyto komise při zahájení svých prací rozhodnou, které z těchto návrhů budou přiděleny přímo redakční komisi. Mezinárodní úřad sestavuje seznam těchto návrhů pro komise, kterých se to týká.
2. Je-li k jedné otázce podáno několik návrhů, rozhodne předseda o pořadí jejich projednávání; v zásadě se začíná návrhem, který se nejvíce odchyluje od základního textu a který obsahuje největší změnu ve vztahu k dosavadnímu textu.
3. Lze-li návrh rozdělit na několik částí, může být každá z nich se souhlasem autora nebo shromáždění projednávána a dána k hlasování odděleně.
4. Každý návrh, který jeho autor na kongresu nebo v komisi vzal zpět, může být znovu předložen delegací jiné členské země. Stejně tak, byl-li autorem původního návrhu přijat pozměňovací návrh, může jiná delegace znovu předložit původní nezměněný návrh.
5. Každý pozměňovací návrh, který byl přijat delegací, jež předložila původní návrh, se ihned začlení do textu původního návrhu. Nepřijme-li autor původního návrhu pozměňovací návrh, rozhodne předseda, zda se má hlasovat nejprve o pozměňovacím návrhu nebo o návrhu původním; začíná při tom zněním, jež se nejvíce odchyluje od smyslu nebo cíle základního textu a které přináší největší změnu ve vztahu k dosavadnímu textu.
6. Způsobem uvedeným v odstavci 5 se postupuje i tehdy, je-li k jednomu návrhu podáno více pozměňovacích návrhů.
7. Předseda kongresu a předsedové komisí po každém zasedání zařídí odevzdání písemných textů návrhů, pozměňovacích návrhů nebo přijatých rozhodnutí redakční komisi.
Článek 15
Diskuse
1. Delegáti se mohou ujmout slova teprve tehdy, když obdrželi souhlas předsedy zasedání. Je jim doporučeno, aby mluvili beze spěchu a zřetelně. Předseda musí dát delegátům možnost vyjádřit svobodně a plně svůj názor na projednávanou věc, pokud je to slučitelné s normálním chodem jednání.
2. Nerozhodne-li většina přítomných a hlasujících členů jinak, nesmějí vystoupení trvat déle než pět minut. Předseda má právo přerušit každého řečníka, který překročil uvedenou dobu. Může také vyzvat delegáta, aby se neodchyloval od tématu.
3. V průběhu diskuse může předseda se souhlasem většiny přítomných a hlasujících členů prohlásit seznam přihlášených řečníků za uzavřený, když jej předtím přečetl. Když je seznam vyčerpán, prohlásí diskusi za skončenou s výhradou, že autorovi projednávaného návrhu může i po uzavření diskuse udělit právo odpovědět na jakákoli vystoupení.
4. Předseda také může se souhlasem většiny přítomných a hlasujících členů omezit počet vystoupení jedné a téže delegace k určitému návrhu nebo skupině návrhů; autor návrhu musí však mít možnost svůj návrh uvést a vystoupit později, požádá-li o to, aby uvedl nové skutečnosti jako odpověď na vystoupení jiných delegací, a to tak, aby mohl mít poslední slovo, požádá-li o to.
5. Se souhlasem většiny přítomných a hlasujících členů může předseda omezit počet vystoupení k určitému návrhu nebo skupině návrhů; toto omezení nesmí být nižší než pět pro a pět proti projednávanému návrhu.
Článek 16
Pořádkové návrhy a procedurální návrhy
1. Během diskuse o kterékoli otázce, a případně dokonce i po skončení diskuse, může kterákoli delegace podat pořádkový návrh, v němž požaduje:
- vysvětlení k průběhu diskuse;
- dodržování Jednacího řádu;
- změnu pořadí diskuse o návrzích stanoveného předsedou.
Pořádkový návrh má přednost před všemi otázkami včetně procedurálních návrhů uvedených v odstavci 3.
2. Předseda okamžitě podá požadovaná upřesnění nebo učiní rozhodnutí, které pokládá za vhodné ve věci pořádkového návrhu. V případě námitky se ihned přikročí k hlasování o rozhodnutí předsedy.
3. Kromě toho může delegace během diskuse o jakékoli otázce přednést procedurální návrh s cílem navrhnout:
a) přerušení zasedání;
b) ukončení zasedání;
c) odložení diskuse o projednávané otázce;
d) ukončení diskuse o projednávané otázce.
Procedurální návrhy mají přednost ve shora uvedeném pořadí před všemi ostatními návrhy, kromě pořádkových návrhů uvedených v odstavci 1.
4. O podaných návrzích na přerušení nebo ukončení zasedání se nevede diskuse, ale ihned se o nich hlasuje.
5. Navrhne-li některá delegace odložení nebo ukončení diskuse o projednávané otázce, je dáno slovo pouze dvěma řečníkům, kteří jsou proti odložení nebo ukončení diskuse, a pak se o návrhu hlasuje.
6. Delegace, která podá pořádkový nebo procedurální návrh, nemůže ve svém vystoupení hovořit o podstatě projednávané otázky. Autor procedurálního návrhu jej může vzít zpět ještě před tím, než o něm bylo hlasováno, a každý takový návrh, který byl vzat zpět, může převzít, pozměněný či beze změn, jiná delegace.
Článek 17
Kvorum
1. S výhradou odstavců 2 a 3 je kvorum nezbytné pro zahájení zasedání a pro hlasování tvořeno polovinou členských zemí zastoupených na kongresu a majících hlasovací právo.
2. Při hlasování o změně Ústavy a Generálního řádu tvoří požadované kvorum dvě třetiny členských zemí Unie majících hlasovací právo.
3. Pokud jde o ujednání, tvoří požadované kvorum pro zahájení zasedání a pro hlasování polovina členských zemí zastoupených na kongresu, které jsou účastníky příslušného ujednání a které mají hlasovací právo.
4. Přítomné delegace, které se určitého hlasování nezúčastní nebo které prohlásí, že se hlasování nechtějí zúčastnit, se nepovažují při určování kvora požadovaného podle odstavců 1 až 3 za nepřítomné.
Článek 18
Zásada a postup při hlasování
1. Otázky, které není možno vyřešit společnou dohodou, se rozhodují hlasováním.
2. Hlasování se provádí buď tradičním způsobem, nebo elektronickým hlasovacím zařízením. Zpravidla se provádí elektronickým hlasovacím zařízením, má-li je shromáždění k dispozici. Při tajném hlasování je však možné postupovat podle tradičního způsobu, požádá-li o to některá delegace a je-li její žádost podporována většinou přítomných a hlasujících delegací.
3. Při tradičním způsobu se hlasuje takto:
a) zdvižením ruky: zavdá-li výsledek tohoto hlasování příčinu k pochybnostem, může předseda z vlastní vůle nebo na žádost některé delegace přikročit ihned k jmenovitému hlasování o téže otázce;
b) jmenovitě: na žádost některé delegace nebo podle vůle předsedy; vyvolávání zastoupených zemí se provádí podle francouzské abecedy počínaje zemí, jejíž jméno předseda určil losem; výsledek hlasování, seznam zemí a údaj, jak hlasovaly, se uvede v protokolu zasedání;
c) tajným hlasováním: hlasovacím lístkem na žádost dvou delegací; v tomto případě předseda určí tři skrutátory, přičemž vezme v úvahu princip spravedlivého zeměpisného zastoupení a úroveň ekonomického rozvoje členských zemí, a učiní potřebná opatření, aby zajistil tajnost hlasování.
4. Při použití elektronického zařízení se hlasuje takto:
a) nezaznamenané hlasování: nahrazuje hlasování zdvižením ruky;
b) zaznamenané hlasování: nahrazuje jmenovité hlasování; k jmenovitému hlasování se však přikročí pouze tehdy, požádá-li o to některá delegace a je-li tento návrh podporován většinou přítomných a hlasujících delegací;
c) tajné hlasování: nahrazuje tajné hlasování hlasovacími lístky.
5. Bez ohledu na použitý způsob má tajné hlasování přednost před všemi ostatními hlasovacími postupy.
6. Jakmile je hlasování zahájeno, nemůže je žádná delegace přerušit, s výjimkou případu, že jde o pořádkový návrh týkající se způsobu, jímž se hlasování provádí.
7. Po hlasování může předseda umožnit delegátům, aby své hlasování vysvětlili.
Článek 19
Podmínky pro schvalování návrhů
1. Aby mohly být přijaty, musejí být návrhy na změnu Akt schváleny:
a) jde-li o Ústavu: nejméně dvěma třetinami členských zemí Unie, které mají právo hlasovat;
b) jde-li o Generální řád: většinou členských zemí zastoupených na kongresu, které mají právo hlasovat;
c) jde-li o Úmluvu: většinou přítomných a hlasujících členských zemí, které mají právo hlasovat;
d) jde-li o ujednání: většinou přítomných a hlasujících členských zemí, které jsou účastníky příslušných ujednání a které mají právo hlasovat.
2. Procedurální otázky, které není možno vyřešit společnou dohodou, se rozhodují většinou přítomných a hlasujících členských zemí, které mají právo hlasovat. Stejný postup platí pro rozhodnutí, jež se netýkají změny Akt, ledaže by kongres rozhodl jinak většinou přítomných a hlasujících členských zemí, které mají právo hlasovat.
3. S výhradou odstavce 5 se výrazem „přítomné a hlasující členské země“ rozumějí členské země, které mají právo hlasovat, hlasující „pro“ nebo „proti“, přičemž ty, jež se hlasování zdržely, se neberou při počítání hlasů potřebných pro dosažení většiny v úvahu, stejně jako se při tajném hlasování neberou v úvahu prázdné nebo neplatné lístky.
4. Při rovnosti hlasů se návrh považuje za zamítnutý.
5. Pokud počet těch, kdo se zdrželi hlasování, a prázdných nebo neplatných hlasovacích lístků přesáhne polovinu hlasujících (pro, proti, zdržení se), odloží se projednávání otázky na následující zasedání, při kterém zdržení se hlasování stejně jako prázdné nebo neplatné lístky nebudou již brány v úvahu.
Článek 20
Volba členů Administrativní rady a Rady poštovního provozu
Dostane-li několik zemí při volbách členů Administrativní rady nebo Rady poštovního provozu stejný počet hlasů, rozhodne mezi nimi předseda losem.
Článek 21
Volba generálního ředitele a náměstka generálního ředitele Mezinárodního úřadu
1. Volby generálního ředitele a náměstka generálního ředitele Mezinárodního úřadu se provádí tajným hlasováním postupně na jednom nebo více zasedáních v témže dni. Je zvolen kandidát, který dostal většinu hlasů přítomných a hlasujících členských zemí. Hlasování se opakuje podle potřeby, dokud určitý kandidát nedosáhne této většiny.
2. Za „přítomné a hlasující členské země“ se považují ty, které hlasují pro některého z řádně ohlášených kandidátů; ty, které se hlasování zdržely, se při počítání hlasů potřebných pro dosažení většiny neberou v úvahu, stejně jako se neberou v úvahu prázdné nebo neplatné hlasovací lístky.
3. Pokud počet těch, kdo se zdrželi hlasování, a prázdných nebo neplatných hlasovacích lístků přesáhne polovinu hlasujících podle odstavce 2, odloží se volba na následující zasedání, při kterém zdržení se hlasování stejně jako prázdné nebo neplatné lístky nebudou již brány v úvahu.
4. Kandidát, který v jednom hlasovacím kole získá nejméně hlasů, je vyřazen.
5. Při rovnosti hlasů se přikročí k prvnímu, popř. k druhému dodatečnému hlasování, aby bylo mezi kandidáty spravedlivě rozhodnuto, přičemž se hlasuje pouze o těchto kandidátech. Je-li výsledek negativní, rozhoduje los. Losování provádí předseda.
6. Kandidáti na místa generálního ředitele a náměstka generálního ředitele Mezinárodního úřadu mohou být na svoji žádost přítomni při sčítání hlasů.
Článek 22
Zprávy
1. Zprávy z plenárních zasedání kongresu zaznamenávají průběh zasedání, shrnují stručně vystoupení a uvádějí návrhy a výsledek jednání.
2. Jednání zasedání komisí jsou předmětem zpráv pro kongres. Pracovní skupiny sestavují obvykle zprávu pro orgán, který je vytvořil.
3. Každý delegát má však právo požádat, aby do zpráv bylo pojato ve zkrácené podobě nebo v plném znění jakékoli prohlášení, jež učinil, s podmínkou, že odevzdá jeho francouzský text sekretariátu nejpozději do dvou hodin po ukončení zasedání.
4. Od okamžiku, kdy byly rozdány návrhy zpráv, mají delegáti lhůtu dvaceti čtyř hodin, aby předložili své připomínky sekretariátu, který v případě potřeby slouží jako prostředník mezi zúčastněnou stranou a předsedou příslušného zasedání.
5. S výhradou odstavce 4 předloží předseda zpravidla na začátku každého zasedání kongresu zprávu z předcházejícího zasedání ke schválení. Stejně je tomu u zpráv komisí. Zprávy z posledních zasedání, které nemohly být schváleny na kongresu nebo v komisi, schvalují příslušní předsedové těchto zasedání. Mezinárodní úřad přihlíží rovněž k případným připomínkám, které mu delegáti členských zemí sdělí ve lhůtě čtyřiceti dnů od odeslání zmíněných zpráv.
6. Mezinárodní úřad je oprávněn opravit ve zprávách o zasedáních kongresu a komisí věcné chyby, které nebyly zjištěny při jejich schvalování podle odstavce 5.
Článek 23
Odvolání proti rozhodnutím přijatým komisemi a kongresem
1. Jakákoli delegace se může odvolat proti návrhům (Akt, rezolucí atd.), které byly přijaty nebo zamítnuty v komisi. Odvolání musí být oznámeno předsedovi kongresu písemně ve lhůtě čtyřiceti osmi hodin po skončení zasedání komise, na které byl návrh přijat nebo odmítnut. Odvolání se projedná na následujícím plenárním zasedání.
2. Návrh, který byl přijat nebo odmítnut kongresem, může být týmž kongresem projednán znovu jen tehdy, je-li odvolání podporováno nejméně deseti delegacemi. Takové odvolání musí být schváleno dvoutřetinovou většinou přítomných a hlasujících členů, kteří mají právo hlasovat. Tato možnost se týká pouze návrhů předkládaných přímo plenárním zasedáním, přičemž platí, že jedna a táž otázka může být předmětem pouze jednoho odvolání.
Článek 24
Schvalování návrhů rozhodnutí kongresem (Akta, rezoluce, atd.)
1. Každý návrh Akt předložený redakční komisí je zpravidla posuzován po jednotlivých článcích. Se souhlasem většiny může předseda použít rychlejší postup, např. po jednotlivých kapitolách. Může být pokládán za přijatý až po kladném hlasování o celém návrhu. Pro takovéto hlasování platí ustanovení článku 19.1.
2. Mezinárodní úřad je oprávněn opravovat v definitivních Aktech věcné chyby, které nebyly zjištěny při projednávání návrhů Akt, číslování článků a odstavců, jakož i odvolávek.
3. Návrhy jiných rozhodnutí než těch, která mění Akta, předložené redakční komisí, se obvykle projednávají jako celek. Ustanovení odstavce 2 platí rovněž pro návrhy těchto rozhodnutí.
Článek 25
Přidělování studií Administrativní radě a Radě poštovního provozu
Na doporučení svého předsednictva přiděluje kongres studie Administrativní radě a Radě poštovního provozu podle složení a příslušných pravomocí těchto dvou orgánů tak, jak jsou popsány v článcích 106, 107, 112 a 113 Generálního řádu.
Článek 26
Výhrady k Aktům
1. Výhrady se musí předkládat ve formě návrhu sekretariátu v jednom z pracovních jazyků Mezinárodního úřadu (návrhy týkající se Závěrečného protokolu) co možná nejdříve po přijetí návrhu vztahujícího se k článku, který je předmětem výhrady.
2. Aby bylo možné zajistit distribuci návrhů, které se týkají výhrad, všem členským zemím před přijetím Závěrečného protokolu kongresem, stanoví sekretariát kongresu lhůtu pro předložení výhrad a oznámí ji členským zemím.
3. K výhradám k Aktům Unie, předloženým po lhůtě stanovené sekretariátem, ani sekretariát ani kongres nepřihlíží.
Článek 27
Podpis Akt
Akta definitivně schválená kongresem se předkládají k podpisu zplnomocněncům.
Článek 28
Změny Řádu
1. Každý kongres může měnit Jednací řád. Návrhy na změnu tohoto Řádu, pokud nejsou předkládány orgánem Světové poštovní unie, který je k jejich podávání oprávněn, musejí být na kongresu podporovány nejméně deseti delegacemi, aby je bylo možno projednat.
2. Aby mohly být přijaty, musejí být návrhy na změnu tohoto Řádu schváleny nejméně dvěma třetinami členských zemí zastoupených na kongresu, které mají právo hlasovat.

PŘEKLAD
UJEDNÁNÍ O POŠTOVNÍCH PENĚŽNÍCH SLUŽBÁCH
Přihlížejíce k článku 22.4 Ústavy Světové poštovní unie, sjednané ve Vídni dne 10. července 1964, stanovili níže podepsaní zplnomocněnci vlád členských zemí Unie společnou dohodou a s výhradou článku 25.4 uvedené Ústavy následující Ujednání, které je v souladu se zásadami Ústavy, k zavedení bezpečné a dostupné poštovní peněžní služby uzpůsobené co největšímu počtu uživatelů na základě systémů umožňujících vzájemnou součinnost sítí určených provozovatelů.
PRVNÍ ČÁST
Společné zásady platné pro poštovní peněžní služby
HLAVA I
Všeobecná ustanovení
Článek 1
Předmět Ujednání
1. Každá členská země vyvine maximální úsilí k zajištění toho, aby na jejím území byla poskytována alespoň jedna z následujících poštovních peněžních služeb:
1.1 Poukázka v hotovosti: odesílatel složí peněžní částku v místě přístupu ke službě určeného provozovatele a požádá o vyplacení celé částky bez jakékoli srážky v hotovosti adresátovi.
1.2 Převodová poukázka (účet - hotovost): odesílatel dá příkaz k odepsání částky ze svého účtu vedeného určeným provozovatelem a požádá o vyplacení celé částky bez jakékoli srážky v hotovosti adresátovi.
1.3 Převodová poukázka (hotovost - účet): odesílatel složí peněžní částku v místě přístupu ke službě určeného provozovatele a požádá o její připsání bez jakékoli srážky na účet adresáta.
1.4 Poštovní převod: odesílatel dá příkaz k odepsání částky ze svého účtu vedeného určeným provozovatelem a požádá o připsání ekvivalentní částky bez jakékoli srážky na účet příjemce vedený vyplácejícím určeným provozovatelem;
1.5 Dobírková poukázka: adresát zásilky na dobírku složí peněžní částku v místě přístupu ke službě určeného provozovatele nebo dá příkaz k odepsání částky ze svého účtu a požádá, aby celá částka určená odesílatelem zásilky na dobírku byla odesílateli zásilky bez jakékoli srážky vyplacena;
1.6 Urgentní poukázka: odesílatel předá poštovní platební příkaz v místě přístupu ke službě určeného provozovatele a požádá o jeho odeslání do třiceti minut a vyplacení celé částky adresátovi při jeho první žádosti, bez jakékoli srážky, ve kterémkoli místě přístupu ke službě země určení (v souladu se seznamem míst přístupu ke službě země určení).
2. Postupy nezbytné pro provádění tohoto Ujednání jsou stanoveny v Řádu.
Článek 2
Definice
1. Příslušný orgán: jakýkoli orgán členské země, který z moci mu svěřené zákonem či předpisy dohlíží na činnost určeného provozovatele nebo osob uvedených v tomto článku. Příslušný orgán může navázat styk se správními či soudními orgány, které se zabývají bojem proti praní špinavých peněz a financování terorismu, a zejména se státním útvarem pro finanční zpravodajství a s dozorčími orgány.
2. Záloha: částečná zálohová platba vystavujícího určeného provozovatele vyplácejícímu určenému provozovateli k ulehčení situace s hotovostí při poskytování poštovních peněžních služeb vyplácejícího určeného provozovatele.
3. Praní špinavých peněz: směna nebo převod peněžních prostředků provedené podnikem nebo jednotlivcem s vědomím, že tyto prostředky pocházejí z trestné činnosti nebo účasti na takovéto aktivitě s cílem zatajit nebo zakrýt nezákonný původ prostředků nebo pomoci jakékoli osobě, která se zúčastnila takové činnosti, aby se vyhnula právním důsledkům svého činu; praní špinavých peněz je vnímáno jako takové, jestliže aktivity, z nichž tyto špinavé peníze pocházejí, podléhají trestnímu stíhání na území jiné členské země nebo třetí země.
4. Účelovost prostředků: povinné oddělení peněžních prostředků uživatelů a určeného provozovatele zabraňující použití prostředků uživatelů k jiným účelům, než k provedení operací poštovních peněžních služeb.
5. Zúčtovací banka: v rámci mnohostranných výměn zúčtovací banka zpracovává vzájemné dluhy a pohledávky ze služeb poskytovaných jedním provozovatelem druhému. Jejím úkolem je zúčtování výměn mezi provozovateli, které jsou vyrovnávány prostřednictvím vyrovnávací banky, a přijetí nezbytných opatření v případě nepravidelností při vyrovnávání.
6. Clearing: systém umožňující snížit na minimum počet plateb, jež mají být uskutečněny, periodickým sestavováním bilance aktiv a pasiv zúčastněných stran. Clearing zahrnuje dvě fáze: určení vzájemných zůstatků a poté sečtením těchto zůstatků výpočet celkového stavu každého subjektu vůči celému společenství, aby se prováděla pouze jedna úhrada podle toho, zda je dotyčný subjekt dlužníkem či věřitelem.
7. Koncentrovaný účet: spojení prostředků z různých zdrojů na jediném účtu.
8. Spojovací účet: žirový účet vzájemně otevřený určenými provozovateli v rámci jejich dvoustranných vztahů, jehož prostřednictvím se vyrovnávají vzájemné dluhy a pohledávky.
9. Trestná činnost: jakýkoli druh účasti na spáchání trestného činu nebo přestupku ve smyslu vnitrostátních právních předpisů.
10. Záruční vklad: částka složená formou hotovosti nebo cenných papírů jako záruka plateb mezi určenými provozovateli.
11. Adresát: fyzická nebo právnická osoba označená odesílatelem jako příjemce poukázky nebo poštovního převodu.
12. Třetí měna: zprostředkovatelská měna používaná v případech nesměnitelnosti mezi dvěma měnami nebo pro účely clearingu/vyrovnávání účtů.
13. Náležitá opatrnost ve vztahu k uživatelům: všeobecná povinnost určených provozovatelů obsahující tyto povinnosti:
- zjištění totožnosti uživatelů;
- získání informací o účelu platebního příkazu;
- kontrolu poštovních platebních příkazů;
- ověření aktuálnosti informací týkajících se uživatelů;
- ohlášení podezřelých transakcí příslušným orgánům.
14. Elektronická data vztahující se k poštovním platebním příkazům: data předávaná elektronickou cestou jedním určeným provozovatelem druhému, vztahující se k provádění příkazů, k reklamacím, změně či opravě adresy nebo k vrácení částky; tato data jsou buďto zadávána určenými provozovateli, nebo jsou generována automaticky jejich informačním systémem, a ukazují změnu stavu poštovního platebního příkazu nebo žádosti týkající se příkazu.
15. Osobní údaje: informace potřebné k identifikaci odesílatele nebo adresáta.
16. Poštovní údaje: údaje nezbytné pro směrování a sledování poštovního platebního příkazu nebo pro statistické účely, jakož i pro centralizovaný clearingový systém.
17. Elektronická výměna dat (electronic data interchange - EDI): výměna dat týkajících se operací mezi počítači prostřednictvím sítí a normalizovaných formátů kompatibilních se systémem Unie.
18. Odesílatel: fyzická či právnická osoba, která dává určenému provozovateli příkaz k provedení poštovního platebního příkazu v souladu s Akty Unie.
19. Financování terorismu: pojem zahrnující financování teroristických činů, teroristů a teroristických organizací.
20. Peněžní prostředky uživatelů: částky předané odesílatelem vystavujícímu určenému provozovateli v hotovosti nebo odepsané z účtu odesílatele vedeného vystavujícím určeným provozovatelem, nebo jakýmkoli jiným zabezpečeným bankovním způsobem, které odesílatel dává k dispozici vystavujícímu určenému operátorovi nebo kterémukoli jinému provozovateli finančních služeb, za účelem výplaty adresátovi označenému odesílatelem v souladu s tímto Ujednáním a jeho Řádem.
21. Dobírková poukázka - provozní termín používaný k označení poštovního platebního příkazu podaného v reakci na dodání zásilky na dobírku.
22. Měna vystavení: měna země určení nebo třetí měna schválená zemí určení, ve které je příkaz vystaven.
23. Vystavující určený provozovatel: určený provozovatel, který odesílá poštovní platební příkaz vyplácejícímu určenému provozovateli v souladu s Akty Unie.
24. Vyplácející určený provozovatel: určený provozovatel odpovědný za provedení poštovního platebního příkazu v zemi určení v souladu s Akty Unie.
25. Doba platnosti: doba, během níž může být poštovní platební příkaz právoplatně proveden nebo zrušen.
26. Přístupový bod ke službě: fyzické nebo virtuální místo, kde uživatel může podat nebo přijmout poštovní platební příkaz.
27. Odměna: částka, kterou vystavující určený provozovatel dluží vyplácejícímu určenému provozovateli za výplatu adresátovi.
28. Odvolatelnost: možnost odesílatele odvolat svůj poštovní platební příkaz (poukázku nebo převod) až do okamžiku výplaty nebo na konci doby platnosti, jestliže platba nebyla uskutečněna.
29. Riziko protistrany: riziko spojené s neplacením jedné ze smluvních stran vedoucí k riziku ztráty nebo likvidity.
30. Riziko likvidity: riziko, že účastník vyrovnávacího systému nebo protistrana je dočasně neschopen/neschopna splnit v plném rozsahu povinnost v termínu splatnosti.
31. Hlášení podezřelých transakcí: povinnost určeného provozovatele poskytovat informace o podezřelých transakcích příslušným vnitrostátním orgánům, založená na vnitrostátních právních předpisech a rezolucích Unie.
32. Sledování a vyhledávání („track and trace“): systém umožňující sledovat cestu poštovního platebního příkazu a určit v každém okamžiku, kde se nachází a jaký je stav jeho vyřizování.
33. Cena: částka uhrazená odesílatelem vystavujícímu určenému provozovateli za poštovní peněžní službu.
34. Podezřelá transakce: jednotlivý či opakovaný poštovní platební příkaz nebo žádost o vrácení týkající se poštovního platebního příkazu, spojené s trestným činem praní špinavých peněz či financování terorismu.
35. Uživatel: fyzická či právnická osoba, odesílatel nebo adresát, používající poštovní peněžní služby v souladu s tímto Ujednáním.
Článek 3
Určení provozovatele
1. Členské země oznámí Mezinárodnímu úřadu do šesti měsíců po ukončení kongresu název a adresu vládního orgánu odpovědného za dohled nad poštovními peněžními službami. Dále členské země do šesti měsíců po ukončení kongresu sdělí Mezinárodnímu úřadu název a adresu provozovatele/provozovatelů oficiálně ustanovených k provozování poštovních peněžních služeb prostřednictvím jejich sítí a k plnění povinností vyplývajících z Akt Unie na svých územích. V období mezi kongresy musejí být veškeré změny týkající se vládních orgánů a oficiálně určených provozovatelů oznámeny Mezinárodnímu úřadu co nejdříve.
2. Určení provozovatelé poskytují poštovní peněžní služby v souladu s tímto Ujednáním.
Článek 4
Kompetence členských zemí
1. Členské země přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit kontinuitu poštovních peněžních služeb v případě platební neschopnosti svých určených provozovatelů, aniž by to bylo na úkor jejich odpovědnosti vůči jiným určeným provozovatelům na základě Akt Unie.
2. V případě platební neschopnosti svého určeného provozovatele nebo provozovatelů informuje členská země prostřednictvím Mezinárodního úřadu ostatní členské země - účastníky tohoto Ujednání:
2.1 o pozastavení svých mezinárodních poštovních peněžních služeb od uvedeného data až do nového oznámení;
2.2 o opatřeních přijatých pro obnovení svých služeb případným novým určeným provozovatelem.
Článek 5
Provozní kompetence
1. Určení provozovatelé jsou odpovědni za provádění poštovních peněžních služeb vůči jiným provozovatelům a uživatelům.
2. Odpovídají za rizika, jako např. provozní rizika, rizika likvidity a rizika protistrany v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
3. S cílem provádět poštovní peněžní služby, jejichž poskytování jim je svěřeno jejich příslušnou členskou zemí, uzavřou určení provozovatelé dvoustranné nebo mnohostranné dohody s určenými provozovateli podle své volby.
Článek 6
Vlastnictví finančních prostředků poštovních peněžních služeb
1. Každá peněžní částka předaná v hotovosti nebo odepsaná z účtu k provedení poštovního platebního příkazu je vlastnictvím odesílatele až do okamžiku jejího vyplacení adresátovi nebo jejího připsání na adresátův účet, s výjimkou případu dobírkových poukázek.
2. Během doby platnosti poštovního platebního příkazu jej odesílatel může odvolat, dokud není příslušná částka vyplacena adresátovi nebo připsána na adresátův účet, s výjimkou případu dobírkových poukázek.
3. Každá peněžní částka předaná v hotovosti nebo odepsaná z účtu k provedení dobírkové poukázky je od okamžiku vystavení poukázky vlastnictvím odesílatele zásilky na dobírku. Platební příkaz je tedy neodvolatelný.
Článek 7
Boj proti praní špinavých peněz, financování terorismu a finanční kriminalitě
1. Určení provozovatelé přijmou všechna nezbytná opatření k dodržení svých povinností vyplývajících z vnitrostátních a mezinárodních právních předpisů včetně těch, které se týkají boje proti praní špinavých peněz, financování terorismu a finanční kriminalitě.
2. V souladu s vnitrostátními zákony a předpisy ohlásí příslušným úřadům své země podezřelé transakce.
3. Podrobné povinnosti určených provozovatelů, týkající se identifikace uživatelů, náležité opatrnosti a postupů při provádění předpisů v oblasti boje proti praní špinavých peněz, financování terorismu a finanční kriminalitě, jsou stanoveny v Řádu.
Článek 8
Důvěrnost a využívání osobních údajů
1. Členské země a jejich určení provozovatelé zajistí důvěrnost a bezpečnost osobních údajů v souladu s vnitrostátními právními předpisy, případně s mezinárodními závazky a s Řádem.
2. Osobní údaje uživatelů smějí být využívány pouze pro účely, ke kterým byly shromážděny v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodními závazky.
3. Osobní údaje uživatelů se mohou sdělit pouze třetím stranám, které jsou podle platných vnitrostátních právních předpisů oprávněny k jejich získání.
4. Určení provozovatelé informují své zákazníky o využívání jejich osobních údajů a o účelu, k němuž jsou shromažďovány.
5. Údaje nezbytné k provedení poštovního platebního příkazu jsou důvěrné.
6. Ke statistickým účelům a případně také pro účely vyhodnocování kvality služby a centralizovaného clearingu jsou určení provozovatelé povinni poskytnout Mezinárodnímu úřadu Světové poštovní unie nejméně jednou ročně poštovní údaje. Mezinárodní úřad zachová důvěrnost jednotlivých poštovních údajů.
Článek 9
Technologická neutralita
1. Výměna dat potřebných pro poskytnutí služeb definovaných v tomto Ujednání se řídí zásadou technologické neutrality, což znamená, že poskytování těchto služeb nezávisí na použití určité technologie.
2. Způsoby provádění poštovních platebních příkazů, včetně podmínek pro jejich podávání, zapisování, odesílaní, proplácení a vracení a pro vyřizování reklamací, a lhůta pro předání peněžní částky adresátovi se mohou lišit podle technologie použité pro předání příkazu.
3. Poštovní peněžní služby mohou být poskytovány na základě kombinace různých technologií.
HLAVA II
Všeobecné zásady a kvalita služby
Článek 10
Všeobecné zásady
1. Dostupnost prostřednictvím sítě
1.1 Poštovní peněžní služby jsou poskytovány určenými provozovateli prostřednictvím jejich sítě (sítí) a/nebo prostřednictvím jakékoli jiné partnerské sítě tak, aby byla zajištěna dostupnost těchto služeb co největšímu počtu uživatelů.
1.2 Všichni uživatelé mají přístup k poštovním peněžním službám bez ohledu na existenci jakýchkoli smluvních či obchodních vztahů s určeným provozovatelem.
2. Oddělení peněžních prostředků
2.1 Peněžní prostředky uživatelů jsou odděleny. Tyto prostředky a toky, které vytvářejí, jsou odděleny od jiných prostředků provozovatelů, zejména od jejich vlastních prostředků.
2.2 Vyrovnávání účtů týkající se odměňování mezi určenými provozovateli je odděleno od vyrovnávání týkajícího se prostředků uživatelů.
3. Měna vystavení a výplatní měna poštovních peněžních služeb
3.1 Částka poštovního platebního příkazu se vyjadřuje a vyplácí v měně země určení nebo v jakékoli jiné měně povolené zemí určení.
4. Nemožnost popření
4.1 Předávání poštovních platebních příkazů elektronickou cestou podléhá zásadě nemožnosti popření v tom smyslu, že vystavující určený provozovatel nemůže zpochybnit existenci těchto příkazů a vyplácející určený provozovatel nemůže popřít přijetí příkazů, pokud zpráva odpovídá platným technickým normám.
4.2 Nemožnost popření poštovních platebních příkazů předávaných elektronickou cestou musí být zajištěna technickými prostředky bez ohledu na systém použitý určenými provozovateli.
5. Provádění poštovních platebních příkazů
5.1 Poštovní platební příkazy předávané mezi určenými provozovateli musejí být provedeny v souladu s ustanoveními tohoto Ujednání a vnitrostátními právními předpisy.
5.2 V síti určených provozovatelů je částka předaná odesílatelem vystavujícímu určenému provozovateli stejná jako částka vyplacená adresátovi vyplácejícím určeným provozovatelem.
5.3 Výplata adresátovi není vázána na přijetí příslušných peněžních prostředků od odesílatele vyplácejícím určeným provozovatelem. Provádí se na základě plnění povinností vystavujícího určeného provozovatele, týkajících se záloh nebo rezerv na spojovacím účtu, vůči vyplácejícímu určenému provozovateli.
6. Stanovení sazeb
6.1 Cenu poštovních peněžních služeb stanoví vystavující určený provozovatel.
6.2 Cena může být zvýšena o náklady na kteroukoli fakultativní nebo doplňkovou službu požadovanou odesílatelem.
7. Osvobození od sazeb
7.1 Ustanovení Světové poštovní úmluvy týkající se osvobození od poštovních sazeb pro poštovní zásilky určené pro válečné zajatce a civilní internované osoby se mohou vztahovat na poštovní peněžní služby pro tuto kategorii adresátů.
8. Odměna vyplácejícího určeného provozovatele
8.1 Vyplácející určený provozovatel dostává od vystavujícího určeného provozovatele odměnu za provedení poštovních platebních příkazů.
9. Periodicita vyrovnávání mezi určenými provozovateli
9.1 Frekvence vyrovnávání peněžních prostředků vyplacených adresátovi nebo připsaných na jeho účet k tíži odesílatele mezi určenými provozovateli může být odlišná od frekvence při vyrovnávání odměny mezi určenými provozovateli. Vyrovnávání prostředků vyplacených adresátům nebo připsaných na jejich účet se provádí nejméně jednou měsíčně.
10. Povinnost informovat uživatele
10.1 Uživatelé mají právo na následující informace, zveřejňované a zpřístupněné všem odesílatelům: podmínky poskytování poštovních peněžních služeb, ceny, poplatky, směnné kurzy a způsoby směny, podmínky přijetí odpovědnosti a adresy informačních a reklamačních služeb.
10.2 Přístup k těmto informacím je bezplatný.
Článek 11
Kvalita služby
1. Určení provozovatelé se mohou rozhodnout, že budou poštovní peněžní služby označovat společnou značkou.
2. Rada poštovního provozu definuje cíle, prvky a normy kvality služby pro poštovní platební příkazy zasílané elektronickou cestou.
3. Určení provozovatelé musejí u poštovních platebních příkazů zasílaných elektronickou cestou aplikovat minimální počet prvků a norem kvality služby.
HLAVA III
Zásady vzájemné výměny elektronických údajů
Článek 12
Interoperabilita
1. Sítě
1.1 K zajištění výměny dat nezbytných pro provádění poštovních peněžních služeb mezi všemi určenými provozovateli a pro sledování kvality služby používají určení provozovatelé systém elektronické výměny dat (EDI) Světové poštovní unie nebo jakýkoli jiný systém zajišťující interoperabilitu poštovních peněžních služeb v souladu s tímto Ujednáním.
Článek 13
Zajištění bezpečnosti elektronických výměn
1. Určení provozovatelé jsou odpovědni za řádné fungování svých zařízení.
2. Elektronický přenos dat musí být zabezpečen, aby byla zajištěna pravost a neporušenost přenášených dat.
3. Určení provozovatelé musejí zajistit bezpečnost transakcí v souladu s mezinárodními normami.
Článek 14
Sledování a vyhledávání („track and trace“)
1. Systémy používané určenými provozovateli umožňují sledovat zpracování poštovního platebního příkazu a jeho odvolání odesílatelem až do okamžiku, kdy je příslušná částka vyplacena adresátovi nebo připsána na jeho účet, či případně vrácena zpět odesílateli.
DRUHÁ ČÁST
Pravidla pro poštovní peněžní služby
HLAVA I
Zpracování poštovních platebních příkazů
Článek 15
Podávání, zapisování a předávání poštovních platebních příkazů
1. Podmínky podávání, zapisování a předávání poštovních platebních příkazů jsou stanoveny v Řádu.
2. Dobu platnosti poštovních platebních příkazů nelze prodloužit. Je stanovena v Řádu.
Článek 16
Kontrola a uvolnění peněžních prostředků
1. Po ověření totožnosti adresáta v souladu s vnitrostátními právními předpisy a po ověření správnosti jím poskytnutých informací provede vyplácející určený provozovatel výplatu v hotovosti. U převodové poukázky (hotovost - účet) nebo u převodu se částka připíše na adresátův účet.
2. Lhůta pro uvolnění peněžních prostředků je stanovena ve dvoustranných či mnohostranných dohodách mezi určenými provozovateli.
Článek 17
Maximální částka
1. Určení provozovatelé oznámí Mezinárodnímu úřadu Světové poštovní unie maximální částky pro odeslání a přijetí, stanovené podle jejich vnitrostátních právních předpisů.
Článek 18
Náhrada (vrácení peněžní částky)
1. Rozsah náhrady
1.1 Náhrada v rámci poštovních peněžních služeb zahrnuje celou částku poštovního platebního příkazu v měně vystavující země. Výše náhrady se rovná částce vplacené odesílatelem nebo částce odepsané z jeho účtu. V případě chyby určeného provozovatele se k této částce připočte cena za poštovní peněžní službu.
1.2 U dobírkové poukázky náhrada není možná.
HLAVA II
Reklamace a odpovědnost
Článek 19
Reklamace
1. Reklamace se přijímají ve lhůtě šesti měsíců ode dne následujícího po dni přijetí poštovního platebního příkazu.
2. Určení provozovatelé jsou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy oprávněni vybírat od zákazníků sazbu za reklamaci poštovních platebních příkazů.
Článek 20
Odpovědnost určených provozovatelů vůči uživatelům
1. Zacházení s peněžními prostředky
1.1 S výjimkou dobírkových poukázek je vystavující určený provozovatel odpovědný vůči odesílateli za částky předané u přepážky nebo odepsané z účtu odesílatele až do okamžiku, kdy:
1.1.1 částka poštovního platebního příkazu je řádně vyplacena; nebo
1.1.2 částka je připsána na účet příjemce; nebo
1.1.3 peněžní prostředky jsou vráceny odesílateli v hotovosti nebo připsáním na jeho účet.
1.2 V případě dobírkových poukázek je vystavující určený provozovatel odpovědný vůči příjemci za částky předané u přepážky nebo odepsané z účtu odesílatele až do okamžiku, kdy je částka dobírkové poukázky řádně vyplacena nebo připsána na účet příjemce.
Článek 21
Povinnosti a odpovědnost určených provozovatelů mezi sebou navzájem
1. Každý určený provozovatel je odpovědný za své vlastní chyby.
2. Podmínky a rozsah odpovědnosti jsou stanoveny v Řádu.
Článek 22
Zproštění odpovědnosti určených provozovatelů
1. Určení provozovatelé nejsou odpovědni:
1.1 v případě zpoždění při provádění služby;
1.2 nemohou-li kvůli zničení údajů týkajících se poštovních peněžních služeb, způsobenému vyšší mocí, doložit provedení poštovního platebního příkazu, pokud nebyla jejich odpovědnost prokázána jinak;
1.3 jestliže škoda byla způsobena chybou nebo nedbalostí odesílatele, zejména pokud jde o jeho povinnost poskytnout správné informace ve prospěch jeho poštovního platebního příkazu, včetně skutečnosti, že odesílané peníze pocházejí z legálních zdrojů a poštovní platební příkaz má legální účel;
1.4 v případě zabavení odesílaných peněz;
1.5 pokud jde o peněžní prostředky válečných zajatců nebo civilních internovaných osob;
1.6 jestliže uživatel neuplatnil reklamaci ve lhůtě stanovené v tomto Ujednání;
1.7 jestliže uplynula promlčecí lhůta vztahující se na poštovní peněžní služby v zemi vydání.
Článek 23
Výhrady týkající se odpovědnosti
1. Ustanovení týkající se odpovědnosti uvedená v článcích 20 až 22 nesmějí být předmětem výhrady, s výjimkou případu dvoustranné dohody.
HLAVA III
Finanční vztahy
Článek 24
Účtovací a finanční pravidla
1. Účtovací pravidla
1.1 Určení provozovatelé se řídí účtovacími pravidly formulovanými v Řádu.
2. Vyhotovování měsíčních a hlavních účtů
2.1 Vyplácející určený provozovatel vyhotovuje pro každého vystavujícího určeného provozovatele měsíční účet částek vyplacených za poštovní peněžní služby. Měsíční účty se ve stejném intervalu zahrnují do hlavního účtu, který obsahuje zálohy a na jehož základě se stanoví saldo.
3. Záloha
3.1 V případě nerovnováhy při výměnách mezi určenými provozovateli platí vystavující určený provozovatel vyplácejícímu určenému provozovateli alespoň jednou měsíčně počátkem zúčtovacího období zálohu. V případě, že zvýšení frekvence vyrovnávání při výměnách zkrátí toto období na méně než jeden týden, mohou se provozovatelé dohodnout, že od zálohy upustí.
4. Koncentrovaný účet
4.1 Každý určený provozovatel má zpravidla jeden koncentrovaný účet pro peněžní prostředky uživatelů. Tyto prostředky se používají výhradně pro zúčtování poštovních platebních příkazů vyplacených adresátům nebo pro vracení neuskutečněných poštovních platebních příkazů odesílatelům.
4.2 Zálohy zaplacené vystavujícím určeným provozovatelem se připisují na koncentrovaný účet vyplácejícího určeného provozovatele. Tyto zálohy slouží výhradně pro výplaty adresátům.
5. Záruční vklad
5.1 V souladu s podmínkami uvedenými v Řádu lze vyžadovat složení záručního vkladu.
Článek 25
Vyrovnávání účtů a clearing
1. Centralizované vyrovnávání účtů
1.1 Účty mezi určenými provozovateli se mohou vyrovnávat prostřednictvím centrální zúčtovací banky, v souladu s postupy stanovenými v Řádu. Vyrovnávání se provádí z koncentrovaných účtů určených provozovatelů.
2. Dvoustranné vyrovnávání účtů
2.1 Fakturace na základě zůstatku hlavního účtu
2.1.1 Určení provozovatelé, kteří nejsou členy centralizovaného clearingového systému, si obvykle vyrovnávají účty na základě zůstatku hlavního účtu.
2.2 Spojovací účet
2.2.1 Vedou-li určení provozovatelé účty, mohou si vzájemně otevřít spojovací účet, jehož prostřednictvím se vyrovnávají vzájemné dluhy a pohledávky vyplývající z poštovních peněžních služeb.
2.2.2 Pokud vyplácející určený provozovatel nevede účty, může být spojovací účet otevřen u jiné finanční instituce.
2.3 Zúčtovací měna
2.3.1 Vyrovnávání se provádí v měně země určení nebo ve třetí měně dohodnuté mezi určenými provozovateli.
TŘETÍ ČÁST
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 26
Výhrady předložené během kongresu
1. Není dovolena jakákoli výhrada neslučitelná s cílem a posláním Unie.
2. Obecně platí, že jakákoli členská země, jejíž stanoviska ostatní členské země nesdílejí, se pokud možno vynasnaží přizpůsobit názoru většiny. Výhrady by se měly uplatňovat pouze tehdy, je-li to naprosto nezbytné, a musejí být řádně odůvodněné.
3. Výhrady k článkům tohoto Ujednání se předkládají kongresu v podobě písemného návrhu v jednom z pracovních jazyků Mezinárodního úřadu v souladu s příslušnými ustanoveními Jednacího řádu kongresů.
4. Aby mohly nabýt účinnosti, musejí být návrhy vztahující se k výhradám schváleny předepsanou většinou vyžadovanou ke změně článku, jehož se výhrada týká.
5. Výhrady se obecně uplatňují na základě reciprocity mezi členskou zemí, která je předložila, a ostatními členskými zeměmi.
6. Výhrady k tomuto Ujednání jsou zařazeny do jeho Závěrečného protokolu na základě návrhů schválených kongresem.
Článek 27
Závěrečná ustanovení
1. Ve všem, co není výslovně upraveno tímto Ujednáním, platí v případě potřeby analogicky Úmluva.
2. Na toto Ujednání se nevztahuje článek 4 Ústavy.
3. Podmínky schvalování návrhů týkajících se tohoto Ujednání a jeho Řádu.
3.1 Aby mohly nabýt účinnosti, musejí být návrhy předložené kongresu a vztahující se k tomuto Ujednání schváleny většinou přítomných a hlasujících členských zemí, účastníků Ujednání, které mají hlasovací právo. Při hlasování musí být přítomna nejméně polovina těchto členských zemí zastoupených na kongresu a majících hlasovací právo.
3.2 Aby mohly nabýt účinnosti, musejí být návrhy vztahující se k Řádu tohoto Ujednání schváleny většinou přítomných a hlasujících členů Rady poštovního provozu, kteří mají hlasovací právo a kteří jsou signatáři tohoto Ujednání nebo k němu přistoupili.
3.3 Aby mohly nabýt účinnosti, musejí návrhy předložené mezi dvěma kongresy a vztahující se k tomuto Ujednání získat:
3.3.1 dvě třetiny hlasů za předpokladu, že se hlasování zúčastnila nejméně polovina členských zemí, které jsou účastníky Ujednání a mají hlasovací právo, jde-li o doplnění nových ustanovení;
3.3.2 většinu hlasů za předpokladu, že se hlasování zúčastnila nejméně polovina členských zemí, které jsou účastníky Ujednání a mají hlasovací právo, jde-li o změny ustanovení tohoto Ujednání;
3.3.3 většinu hlasů, jde-li o výklad ustanovení tohoto Ujednání.
3.4 Nehledě k ustanovení uvedenému v článku 3.3.1 má každá členská země, jejíž vnitřní předpisy jsou zatím neslučitelné s navrhovaným doplněním, možnost učinit písemné prohlášení generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu uvádějící, že nemůže toto doplnění přijmout, a to ve lhůtě devadesáti dní ode dne oznámení tohoto doplnění.
Článek 28
Nabytí účinnosti a doba platnosti Ujednání o poštovních peněžních službách
1. Toto Ujednání nabude účinnosti dnem 1. ledna 2014 a zůstane v platnosti až do nabytí účinnosti Akt příštího kongresu.
Na důkaz toho podepsali zplnomocněnci vlád smluvních zemí toto Ujednání v jediném vyhotovení, které je uloženo u generálního ředitele Mezinárodního úřadu. Jeho opis bude odevzdán každé straně Mezinárodním úřadem Světové poštovní unie.
Dáno v Dohá dne 11. října 2012

PŘEKLAD
SVĚTOVÁ POŠTOVNÍ ÚMLUVA
ZÁVĚREČNÝ PROTOKOL SVĚTOVÉ POŠTOVNÍ ÚMLUVY
SVĚTOVÁ POŠTOVNÍ ÚMLUVA
Přihlížejíce k článku 22.3 Ústavy Světové poštovní unie, sjednané ve Vídni dne 10. července 1964, stanovili níže podepsaní zplnomocněnci vlád členských zemí Unie společnou dohodou a s výhradou článku 25.4 uvedené Ústavy v této Úmluvě pravidla pro mezinárodní poštovní službu.
PRVNÍ ČÁST
Společná pravidla pro mezinárodní poštovní službu
JEDINÁ HLAVA
Všeobecná ustanovení
Článek 1
Definice
1. Pro účely Světové poštovní úmluvy jsou níže uvedené výrazy definovány takto:
1.1 balík: zásilka přepravovaná podle podmínek Úmluvy a Řádu poštovních balíků;
1.2 přímý závěr: pytel nebo soubor pytlů či jiných schrán opatřených vlaječkou, zapečetěných nebo zaplombovaných, s obsahem poštovních zásilek;
1.3 chybně směrované závěry: schrány došlé k jiné vyměňovací poště, než jaká je uvedena na vlaječce (pytle);
1.4 osobní údaje: informace potřebné k identifikaci uživatele poštovní služby;
1.5 chybně směrované zásilky: zásilky došlé k vyměňovací poště, které však byly určeny pro vyměňovací poštu v jiné členské zemi;
1.6 poštovní zásilka: obecný termín označující cokoli zasílaného prostřednictvím poštovních služeb (listovní zásilka, poštovní balík, poštovní poukázka atd.);
1.7 průvozní výdaje: odměna za služby poskytnuté dopravcem v průvozní zemi (určený provozovatel, jiná služba či kombinace obojího) v souvislosti s pozemním, námořním a/nebo leteckým průvozem závěrů;
1.8 terminální výdaje: odměna dlužná určeným provozovatelem odesílající země určenému provozovateli země určení jako úhrada nákladů spojených se zpracováním došlých listovních zásilek v zemi určení;
1.9 určený provozovatel: jakýkoli vládní nebo nevládní subjekt oficiálně určený členskou zemí k provozování poštovních služeb a k plnění příslušných povinností vyplývajících z Akt Unie na jejím území;
1.10 balíček: zásilka přepravovaná podle podmínek Úmluvy a Řádu listovních zásilek;
1.11 příchodní pozemní podíl: odměna dlužná určeným provozovatelem odesílající země určenému provozovateli země určení jako úhrada nákladů spojených se zpracováním došlých balíků v zemi určení;
1.12 průvozní pozemní podíl: odměna dlužná za služby poskytnuté dopravcem v průvozní zemi (určený provozovatel, jiná služba či kombinace obojího) v souvislosti s pozemním a/nebo leteckým průvozem balíků přes její území;
1.13 námořní podíl: odměna dlužná za služby poskytnuté dopravcem (určený provozovatel, jiná služba či kombinace obojího) podílejícím se na námořní přepravě balíků.
1.14 univerzální poštovní služba: trvalé poskytování kvalitních základních poštovních služeb v každém místě území členské země všem zákazníkům a za dostupné ceny;
1.15 otevřený průvoz: průvoz zásilek prostřednictvím jiné země, jestliže jejich počet nebo hmotnost nejsou důvodem k vytvoření přímého závěru pro zemi určení.
Článek 2
Označení subjektu nebo subjektů pověřených plněním povinností vyplývajících z přístupu k Úmluvě
1. Členské země oznámí Mezinárodnímu úřadu do šesti měsíců po ukončení kongresu název a adresu vládního orgánu odpovědného za dohled nad poštovními záležitostmi. Dále členské země do šesti měsíců po ukončení kongresu sdělí Mezinárodnímu úřadu název a adresu provozovatele nebo provozovatelů oficiálně ustanovených k provozování poštovních služeb a plnění povinností vyplývajících z Akt Unie na svém území. V období mezi kongresy musejí být veškeré změny týkající se vládních orgánů a oficiálně určených provozovatelů oznámeny Mezinárodnímu úřadu co nejdříve.
Článek 3
Univerzální poštovní služba
1. S cílem posílit pojetí jednotného poštovního území Unie dbají členské země na to, aby všichni uživatelé/zákazníci měli právo na univerzální poštovní službu, znamenající trvalé poskytování kvalitních základních poštovních služeb v každém místě jejich území a za dostupné ceny.
2. K dosažení tohoto cíle stanoví členské země v rámci své poštovní legislativy nebo jinými obvyklými prostředky rozsah nabízených poštovních služeb, jakož i požadavky na kvalitu a dostupnost cen, s přihlédnutím jak k potřebám obyvatelstva, tak ke svým vnitrostátním podmínkám.
3. Členské země dbají na to, aby provozovatelé odpovědní za poskytování univerzální poštovní služby dodržovali nabídku služeb a normy kvality.
4. Členské země zajistí, aby univerzální poštovní služba byla poskytována uskutečnitelným způsobem zaručujícím její trvalou udržitelnost.
Článek 4
Svoboda průvozu
1. Zásada svobody průvozu je vyjádřena v článku 1 Ústavy. Znamená pro každou členskou zemi povinnost zajistit, aby její určení provozovatelé směrovali přímé závěry a listovní zásilky v otevřeném průvozu, které jim předá jiný určený provozovatel, vždy nejrychlejšími cestami a nejspolehlivějšími prostředky, jež používají pro své vlastní zásilky. Tato zásada platí rovněž pro chybně směrované zásilky a závěry.
2. Členské země, které se neúčastní výměny psaní obsahujících infekční látky nebo radioaktivní materiály, mají možnost nedovolit přepravu těchto zásilek v otevřeném průvozu přes své území. Totéž platí pro jiné listovní zásilky než psaní, dopisnice a slepecké zásilky. Vztahuje se to i na tiskoviny, periodika, časopisy, balíčky a tiskovinové pytle, jejichž obsah nevyhovuje právním ustanovením, jimiž se řídí podmínky jejich vydávání nebo oběhu v průvozní zemi.
3. Svoboda průvozu poštovních balíků, které mají být směrovány pozemní a námořní cestou, je omezena na území zemí účastnících se této služby.
4. Svoboda průvozu leteckých balíků je zaručena na celém území Unie. Členské země, které neposkytují službu poštovních balíků, však nemusejí zajišťovat přepravu leteckých balíků pozemní cestou.
5. Nedodržuje-li některá členská země ustanovení týkající se svobody průvozu, mají ostatní členské země právo zrušit poštovní styk s touto členskou zemí.
Článek 5
Vlastnictví poštovních zásilek. Vrácení. Změna nebo oprava adresy. Dosílka. Vracení zásilek, které nelze dodat, odesílateli
1. Každá poštovní zásilka náleží odesílateli, dokud není dodána oprávněné osobě, s výjimkou případu, kdy byla zásilka zabavena podle předpisů země původu nebo určení a v případě aplikace článku 18.2.1.1 nebo 18.3 podle předpisů průvozní země.
2. Odesílatel poštovní zásilky může požádat o její vrácení nebo o změnu či opravu adresy. Sazby a další podmínky jsou stanoveny v Řádech.
3. Členské země zajistí, aby jejich určení provozovatelé dosílali poštovní zásilky v případě změny adresy adresáta a vraceli zásilky, které nelze dodat, odesílateli. Sazby a další podmínky jsou stanoveny v Řádech.
Článek 6
Sazby
1. Sazby za různé mezinárodní poštovní a zvláštní služby jsou stanoveny členskými zeměmi nebo jejich určenými provozovateli podle vnitrostátních právních předpisů, v souladu se zásadami vyjádřenými v Úmluvě a v jejích Řádech. Obecně musejí být odvozeny od nákladů na poskytování těchto služeb.
2. Členská země původu nebo její určený provozovatel stanoví v souladu s vnitrostátními právními předpisy sazby výplatného za přepravu listovních zásilek a balíků. Sazby výplatného pokrývají dodání zásilek do místa bydliště adresáta za předpokladu, že v zemi určení předmětných zásilek je tato dodávací služba provozována.
3. Vybírané sazby včetně těch, které jsou uvedeny v Aktech jako orientační, musejí být přinejmenším stejné jako sazby používané ve vnitrostátním styku pro zásilky stejného typu (druh, množství, doba zpracování atd.).
4. Členské země nebo jejich určení provozovatelé jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy oprávněni překročit jakékoli orientační sazby uvedené v Aktech.
5. Minimální hranice sazeb uvedená v odstavci 3 může být členskými zeměmi nebo jejich určenými provozovateli překročena tím, že připustí snížené sazby založené na jejich vnitrostátních právních předpisech pro listovní zásilky a balíky podané na území členské země. Členské země nebo jejich určení operátoři mají například možnost poskytnout zvýhodněné sazby svým zákazníkům podávajícím velké objemy poštovních zásilek.
6. Od zákazníků se nesmějí vybírat žádné jiné poštovní sazby nežli ty, které jsou uvedeny v Aktech.
7. Není-li v Aktech uvedeno jinak, ponechává si každý určený provozovatel sazby, které vybral.
Článek 7
Osvobození od poštovních sazeb
1. Princip
1.1 Případy osvobození od poštovních sazeb jakožto osvobození od úhrady výplatného jsou výslovně uvedeny Úmluvou. Nicméně Řády mohou stanovit osvobození od úhrady jak výplatného, tak průvozních výdajů, terminálních výdajů a příchodních podílů u listovních zásilek a balíků vztahujících se k poštovní službě, odesílaných členskými zeměmi, určenými provozovateli a užšími uniemi. Kromě toho jsou listovní zásilky a balíky odesílané Mezinárodním úřadem SPU užším uniím, členským zemím a určeným provozovatelům považovány za zásilky vztahující se k poštovní službě a jsou osvobozeny od všech poštovních sazeb. Členská země původu nebo její určený provozovatel však může u posledně zmíněných zásilek vybírat letecké příplatky.
2. Váleční zajatci a civilní internované osoby
2.1 Ode všech poštovních sazeb s výjimkou leteckých příplatků jsou osvobozeny listovní zásilky, poštovní balíky a zásilky poštovních peněžních služeb adresované válečným zajatcům nebo jimi odesílané buďto přímo nebo prostřednictvím úřadů zmíněných v Řádech Úmluvy a Ujednání o poštovních peněžních službách. Válčící osoby zadržené a internované v některé neutrální zemi jsou postaveny na roveň válečným zajatcům jako takovým, pokud jde o aplikaci předchozích ustanovení.
2.2 Ustanovení uvedená v odstavci 2.1 platí také pro listovní zásilky, poštovní balíky a zásilky poštovních peněžních služeb pocházející z jiných zemí, adresované civilním internovaným osobám definovaným Ženevskou konvencí ze dne 12. srpna 1949 o ochraně civilních osob v době války, nebo jimi odesílané buďto přímo nebo prostřednictvím úřadů zmíněných v Řádech Úmluvy a Ujednání o poštovních peněžních službách.
2.3 Úřady uvedené v Řádech Úmluvy a Ujednání o poštovních peněžních službách jsou rovněž osvobozeny od poštovních sazeb za listovní zásilky, poštovní balíky a zásilky poštovních peněžních služeb týkající se osob uvedených v odstavcích 2.1 a 2.2, které odesílají nebo dostávají buď přímo, nebo jako prostředníci.
2.4 Balíky se přijímají jako osvobozené od sazeb do hmotnosti 5 kg. Hranice hmotnosti se zvyšuje na 10 kg u balíků, jejichž obsah je nedělitelný, a u balíků, které jsou adresovány táboru nebo tamním zástupcům zajatců („hommes de confiance“) k dodání zajatcům.
2.5 Při vyrovnávání účtů mezi určenými provozovateli se nepřiznávají podíly za služební balíky a za balíky válečných zajatců a civilních internovaných osob s výjimkou výdajů na leteckou přepravu u leteckých balíků.
3. Slepecké zásilky
3.1 Všechny slepecké zásilky, odeslané organizaci pro nevidomé či odeslané touto organizací nebo odeslané nevidomé osobě či odeslané touto osobou, jsou osvobozeny od všech poštovních sazeb s výjimkou leteckých příplatků za předpokladu, že jsou tyto zásilky jako takové přípustné ve vnitrostátním styku odesílajícího určeného provozovatele.
3.2 V tomto článku:
3.2.1 termín „nevidomá osoba“ znamená každou osobu, která je ve své zemi zaregistrovaná jako nevidomá nebo zrakově postižená nebo která odpovídá definici Světové zdravotnické organizace pro nevidomou nebo slabozrakou osobu;
3.2.2 výraz „organizace pro nevidomé“ znamená každou instituci nebo sdružení sloužící nevidomým osobám nebo oficiálně zastupující nevidomé osoby;
3.2.3 slepecké zásilky zahrnují veškerou korespondenci, publikace v jakémkoli formátu (včetně audio nahrávek) a vybavení či materiály jakéhokoli druhu vyrobené nebo uzpůsobené, aby pomáhaly nevidomým osobám překonávat problémy spojené s jejich slepotou, tak jak je uvedeno v Řádu listovních zásilek.
Článek 8
Poštovní známky
1. Název „poštovní známka“ je chráněn na základě této Úmluvy a je vyhrazen výlučně pro známky, které splňují podmínky tohoto článku a Řádů.
2. Poštovní známky:
2.1 jsou vydávány a uváděny do oběhu výhradně na základě pravomoci členské země nebo území, v souladu s Akty Unie;
2.2 jsou projevem suverenity a představují důkaz uhrazení výplatného odpovídajícího jejich skutečné hodnotě, jsou-li nalepeny na poštovních zásilkách v souladu s Akty Unie;
2.3 pro použití jako výplatné nebo pro filatelistické účely musejí být v oběhu v členské zemi nebo na území vydání, v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
2.4 musejí být dostupné všem občanům v členské zemi nebo na území vydání.
3. Poštovní známky obsahují:
3.1 latinkou název členské země nebo území vydání;1
3.2 nominální hodnotu, vyjádřenou:
3.2.1 zpravidla v úřední měně členské země nebo území vydání nebo jako písmeno či symbol;
3.2.2 pomocí jiných poznávacích znaků.
4. Symboly státu, úřední kontrolní znaky a loga mezivládních organizací objevující se na poštovních známkách jsou chráněny ve smyslu Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví.
5. Náměty a motivy poštovních známek:
5.1 musejí být v souladu s duchem preambule Ústavy Unie a s rozhodnutími přijatými orgány Unie;
5.2 musejí být úzce spojeny s kulturní identitou členské země či území nebo musejí přispívat k šíření kultury nebo zachování míru;
5.3 v případě známek vydávaných u příležitosti výročí osobností nebo událostí, jež nemají původ v členské zemi nebo území, musejí mít k příslušné zemi nebo území blízký vztah;
5.4 nesmějí mít politický charakter a musejí se vyhýbat jakémukoli urážlivému tématu ve vztahu k některé osobě nebo zemi;
5.5 musejí mít velký význam pro členskou zemi či území.
6. Poštovní výplatní znaky, otisky výplatních strojů a otisky tiskařského lisu či jiné způsoby tisku nebo razítkování odpovídající Aktům Unie mohou být používány jen se souhlasem členské země nebo území.
7. Před vydáním poštovních známek s využitím nových materiálů nebo technologií poskytnou členské země Mezinárodnímu úřadu potřebné informace týkající se jejich slučitelnosti s fungováním strojů na zpracování zásilek. Mezinárodní úřad následně informuje ostatní členské země a jejich určené provozovatele.
Článek 9
Poštovní bezpečnost
1. Členské země a jejich určení provozovatelé dodržují bezpečnostní požadavky definované v bezpečnostních normách Světové poštovní unie a přijmou a realizují na všech úrovních poštovního provozu proaktivní bezpečnostní strategii, aby udržely a posílily důvěru veřejnosti v poštovní služby, v zájmu všech zúčastněných pracovníků. Tato strategie zahrnuje zejména princip splnění požadavků na poskytování předběžných elektronických údajů o poštovních zásilkách identifikovaných v prováděcích předpisech (zejména druh předmětných poštovních zásilek a kritéria pro jejich identifikaci), přijatých Administrativní radou a Radou poštovního provozu, v souladu s technickými normami SPU týkajícími se zpráv. Tato strategie rovněž zahrnuje výměnu informací týkajících se zajištění bezpečné a spolehlivé dopravy a průvozu závěrů mezi členskými zeměmi a jejich určenými provozovateli.
2. Veškerá bezpečnostní opatření uplatňovaná v mezinárodním poštovním přepravním řetězci musejí být úměrná rizikům nebo hrozbám, na které mají reagovat, a musejí být realizována bez narušení mezinárodních toků zásilek nebo obchodu s přihlédnutím ke specifičnosti poštovní sítě. Bezpečnostní opatření, která mohou mít globální dopad na poštovní provoz, musejí být prováděna mezinárodně koordinovaným a vyváženým způsobem za účasti všech zainteresovaných stran.
Článek 10
Trvale udržitelný rozvoj
1. Členské země a/nebo jejich určení provozovatelé přijmou a realizují na všech úrovních poštovního provozu aktivní strategii trvale udržitelného rozvoje zaměřenou na činnost v oblasti sociální, ekonomické a v oblasti životního prostředí a podporují povědomí o problematice trvale udržitelného rozvoje v poštovních službách.
Článek 11
Přestupky
1. Poštovní zásilky
1.1 Členské země se zavazují, že přijmou všechna nezbytná opatření k zabránění dále uvedeným činům a k soudnímu stíhání a potrestání jejich pachatelů:
1.1.1 vkládání omamných a psychotropních látek, jakož i látek výbušných, zápalných nebo jiných nebezpečných látek do poštovních zásilek, pokud jejich vkládání není Úmluvou výslovně povoleno;
1.1.2 vkládání předmětů pedofilního charakteru nebo dětské pornografie do poštovních zásilek.
2. Výplatné obecně a prostředky výplatného
2.1 Členské země se zavazují, že přijmou všechna nezbytná opatření k zabránění, k soudnímu stíhání a potrestání jakýchkoli přestupků týkajících se prostředků výplatného stanovených touto Úmluvou, a to:
2.1.1 poštovních známek, ať v oběhu nebo stažených z oběhu;
2.1.2 výplatních znaků;
2.1.3 otisků výplatních strojů nebo tiskařských lisů;
2.1.4 mezinárodních odpovědek.
2.2 Pro účely této Úmluvy se přestupkem týkajícím se prostředků výplatného rozumí kterýkoli z dále uvedených činů spáchaný s úmyslem nezákonného obohacení sebe sama nebo třetí strany. Trestné jsou následující činy:
2.2.1 falšování, napodobování nebo padělání jakýchkoli výplatních prostředků nebo jakékoli nezákonné či trestné jednání spojené s jejich neoprávněnou výrobou;
2.2.2 používání, uvedení do oběhu, uvedení na trh, rozesílání, šíření, doprava, prezentace nebo vystavování včetně propagace jakýchkoli falšovaných, napodobených nebo padělaných výplatních prostředků;
2.2.3 používání nebo uvedení do oběhu pro poštovní účely jakýchkoli výplatních prostředků, které již byly použity;
2.2.4 jakékoli pokusy o spáchání těchto přestupků.
3. Reciprocita
3.1 Co se týče postihů, nečiní se žádný rozdíl mezi skutky uvedenými v odstavci 2 ve vztahu k tomu, zda jde o výplatní prostředky vnitrostátní či zahraniční; toto ustanovení nepodléhá žádné zákonné či dohodnuté podmínce reciprocity.
Článek 12
Zpracování osobních údajů
1. Osobní údaje uživatelů smějí být využívány pouze pro účely, ke kterým byly shromážděny v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy.
2. Osobní údaje uživatelů se odhalí pouze třetím stranám, které jsou podle platných vnitrostátních právních předpisů oprávněny k jejich získání.
3. Členské země a jejich určení provozovatelé zajistí důvěrnost a bezpečnost osobních údajů uživatelů v souladu se svými platnými vnitrostátními právními předpisy.
4. Určení provozovatelé informují své zákazníky o využívání jejich osobních údajů a o účelu, k němuž jsou shromažďovány.
DRUHÁ ČÁST
Pravidla pro listovní zásilky a poštovní balíky
HLAVA 1
Poskytování služeb
Článek 13
Základní služby
1. Členské země musejí zajistit, aby jejich určení provozovatelé přijímali, zpracovávali, přepravovali a dodávali listovní zásilky.
2. Listovní zásilky jsou:
2.1 prioritní a neprioritní zásilky do 2 kg;
2.2 psaní, dopisnice, tiskoviny a balíčky do 2 kg;
2.3 slepecké zásilky do 7 kg;
2.4 zvláštní pytle obsahující noviny, periodika, knihy a podobné tištěné dokumenty pro stejného adresáta ve stejném místě určení nazývané „tiskovinové pytle“ (pytle M) do 30 kg.
3. Listovní zásilky se dělí buďto podle rychlosti zpracování zásilek nebo podle jejich obsahu v souladu s Řádem listovních zásilek.
4. Vyšší limity hmotnosti, než jsou uvedeny v odstavci 2, se nepovinně vztahují na určité druhy listovních zásilek za podmínek specifikovaných v Řádu listovních zásilek.
5. S výhradou odstavce 8 členské země rovněž musejí zajistit, aby jejich určení provozovatelé přijímali, zpracovávali, přepravovali a dodávali poštovní balíky do 20 kg buďto podle ustanovení Úmluvy, nebo v případě balíků vypravovaných do zahraničí a po dvoustranné dohodě jakýmkoli jiným způsobem, který je pro jejich zákazníky výhodnější.
6. Vyšší limity hmotnosti než 20 kg se nepovinně vztahují na určité druhy balíků za podmínek specifikovaných v Řádu poštovních balíků.
7. Každá členská země, jejíž určený provozovatel nezajišťuje přepravu balíků, může zařídit, aby ustanovení Úmluvy byla prováděna dopravními společnostmi. Zároveň může tuto službu omezit na balíky pocházející z míst nebo určené do míst obsluhovaných těmito společnostmi.
8. Odchylkou od ustanovení odstavce 5 nejsou členské země, které nebyly před 1. lednem 2001 účastníky Ujednání o poštovních balících, povinny poskytovat službu poštovních balíků.
Článek 14
Klasifikace listovních zásilek podle jejich formátu
1. V rámci klasifikačních systémů zmiňovaných v článku 13.3 mohou být listovní zásilky rozděleny rovněž podle svého formátu, a to na psaní malého formátu (P), psaní velkého formátu (G), nebo psaní objemného formátu (E). Hranice rozměrů a hmotnosti jsou specifikovány v Řádu listovních zásilek.
Článek 15
Doplňkové služby
1. Členské země zajistí poskytování následujících povinných doplňkových služeb:
1.1 službu doporučených zásilek u prioritních a leteckých listovních zásilek do zahraničí;
1.2 službu doporučených zásilek u všech doporučených listovních zásilek ze zahraničí.
2. Členské země nebo jejich určení provozovatelé mohou poskytovat následující nepovinné doplňkové služby ve styku mezi určenými provozovateli, kteří se na poskytování těchto služeb dohodli:
2.1 službu zásilek s udanou cenou u listovních zásilek a balíků;
2.2 službu zásilek na dobírku u listovních zásilek a balíků;
2.3 službu spěšných zásilek u listovních zásilek a balíků;
2.4 službu dodání do vlastních rukou u doporučených nebo cenných listovních zásilek;
2.5 službu zásilek dodávaných bez sazeb a poplatků u listovních zásilek a balíků;
2.6 službu křehkých a neskladných balíků;
2.7 službu konsignace u sdružených zásilek od jednoho odesílatele určených do zahraničí;
2.8 službu vrácení zboží, která spočívá ve vrácení zboží adresátem původnímu odesílateli (prodávajícímu) s jeho svolením.
3. Tři dále uvedené doplňkové služby mají jak povinné, tak nepovinné složky:
3.1 služba odpovědních zásilek v mezinárodním styku („correspondance commerciale-réponse internationale“ - dále CCRI), která je v podstatě nepovinná; všechny členské země nebo jejich určení provozovatelé jsou však povinni zajišťovat „zpáteční“ službu těchto zásilek;
3.2 služba mezinárodních odpovědek, které lze vyměnit ve kterékoli členské zemi; prodej mezinárodních odpovědek je však nepovinný;
3.3 dodejka u doporučených listovních zásilek, balíků a zásilek s udanou cenou; všechny členské země nebo jejich určení provozovatelé přijímají dodejky u zásilek ze zahraničí; poskytování služby zásilek s dodejkou u zásilek do zahraničí je však nepovinné.
4. Popis těchto služeb a jejich sazby jsou uvedeny v Řádech.
5. Pokud se za níže uvedené prvky služeb vybírají zvláštní sazby ve vnitrostátním styku, jsou určení provozovatelé oprávněni vybírat stejné sazby u mezinárodních zásilek za podmínek uvedených v Řádech:
5.1 dodání balíčků o hmotnosti nad 500 gramů;
5.2 podání listovních zásilek na poslední chvíli;
5.3 podání zásilek mimo běžnou otvírací dobu přepážek;
5.4 převzetí v místě bydliště odesílatele;
5.5 vyzvednutí listovní zásilky mimo běžnou otvírací dobu přepážek;
5.6 poste restante;
5.7 úložné za listovní zásilky o hmotnosti nad 500 g a za balíky;
5.8 dodání balíků v reakci na oznámení o příchodu;
5.9 odpovědnost pro případ vyšší moci.
Článek 16
Služba zásilek EMS a integrovaná logistika
1. Členské země nebo určení provozovatelé se mohou vzájemně dohodnout, že se budou podílet na následujících službách popsaných v Řádech:
1.1 služba zásilek EMS, což je expresní poštovní služba určená pro dokumenty a zboží představující co možná nejrychlejší poštovní službu zajišťovanou fyzickými prostředky; tato služba může být poskytována na základě Mnohostranné standardní dohody o EMS nebo na základě dvoustranných dohod;
1.2 integrovaná logistika, což je služba, která plně odpovídá požadavkům zákazníků v oblasti logistiky a obsahuje etapu předcházející fyzické přepravě zboží a dokumentů a etapu po ní následující.
Článek 17
Elektronické poštovní služby
1. Členské země nebo určení provozovatelé se mohou vzájemně dohodnout, že se budou podílet na následujících elektronických poštovních službách popsaných v Řádech:
1.1 elektronická pošta, což je elektronická poštovní služba využívající elektronický přenos zpráv a informací určenými provozovateli;
1.2 registrovaná elektronická pošta, což je zabezpečená elektronická poštovní služba poskytující důkaz o odeslání a dodání elektronické zprávy bezpečným komunikačním kanálem mezi ověřenými uživateli;
1.3 elektronické poštovní certifikační razítko, které poskytuje stanoveným způsobem a ve stanoveném čase přesvědčivý důkaz o uskutečnění elektronické události, jejímiž účastníky je jedna nebo více stran;
1.4 elektronická poštovní schránka, umožňující zasílání elektronických zpráv ověřeným odesílatelem, jakož i dodávání a ukládání elektronických zpráv a informací pro ověřeného adresáta.
Článek 18
Nepřípustné zásilky. Zákazy
1. Všeobecná ustanovení
1.1 Zásilky, které nesplňují podmínky vyžadované Úmluvou a Řády, jsou nepřípustné. Zásilky odeslané s podvodným úmyslem nebo s úmyslem vyhnout se zaplacení náležitých sazeb jsou rovněž nepřípustné.
1.2 Výjimky ze zákazů uvedených v tomto článku jsou stanoveny v Řádech.
1.3 Všechny členské země nebo jejich určení provozovatelé mají možnost rozšířit zákazy uvedené v tomto článku a tyto zákazy mohou být uplatněny neprodleně po jejich zahrnutí do příslušného seznamu.
2. Zákazy platné pro všechny druhy zásilek
2.1 Je zakázáno vkládat do všech druhů zásilek dále uvedené předměty:
2.1.1 omamné a psychotropní látky, definované Mezinárodní radou pro kontrolu narkotik (International Narcotics Control Board), nebo jiné nezákonné drogy, které jsou v zemi určení zakázány;
2.1.2 oplzlé nebo nemravné předměty;
2.1.3 padělané a pirátské předměty;
2.1.4 jiné předměty, jejichž dovoz nebo oběh je v zemi určení zakázán;
2.1.5 předměty, které mohou svou povahou nebo svým obalem ohrozit pracovníky či širokou veřejnost nebo pošpinit či poškodit ostatní zásilky, poštovní zařízení nebo majetek třetí osoby;
2.1.6 písemnosti mající charakter aktuální a osobní korespondence vyměňované mezi jinými osobami než odesílatelem a adresátem nebo osobami, které s nimi bydlí.
3. Výbušné, hořlavé nebo radioaktivní materiály a nebezpečné zboží
3.1 Je zakázáno vkládat do všech druhů zásilek výbušné, hořlavé nebo jiné nebezpečné zboží, jakož i radioaktivní materiály.
3.2 Je zakázáno vkládat do všech druhů zásilek neaktivní výbušniny a vojenský materiál, včetně neaktivních granátů, střel a podobných předmětů, jakož i jejich repliky.
3.3 Výjimečně je dovoleno nebezpečné zboží, které je specifikováno v Řádech jakožto přípustné.
4. Živá zvířata
4.1 Je zakázáno vkládat do všech druhů zásilek živá zvířata.
4.2 Výjimečně je dovoleno zasílat v jiných listovních zásilkách než cenných:
4.2.1 včely, pijavice a housenky bource morušového;
4.2.2 cizopasníky a hubitele škodlivého hmyzu určené k regulaci tohoto hmyzu a vyměňované mezi úředně uznanými ústavy;
4.2.3 mouchy čeledi Drosophilidae (octomilky) pro biomedicínský výzkum vyměňované mezi úředně uznanými ústavy.
4.3 Výjimečně je dovoleno zasílat v balících:
4.3.1 živá zvířata, jejichž přeprava v poštovních zásilkách je povolena poštovními předpisy a vnitrostátními právními předpisy zúčastněných zemí.
5. Vkládání korespondence do balíků
5.1 Do poštovních balíků je zakázáno vkládat dále uvedené předměty:
5.1.1 korespondenci vyměňovanou mezi jinými osobami než odesílatelem a adresátem nebo osobami, které s nimi bydlí, s výjimkou archivních materiálů.
6. Mince, bankovky a jiné cenné předměty
6.1 Je zakázáno vkládat mince, bankovky, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky a jiné cenné předměty:
6.1.1 do listovních zásilek bez udané ceny;
6.1.1.1 pokud to však vnitrostátní právní předpisy zemí původu a určení dovolují, mohou být tyto předměty zasílány v uzavřené obálce jako doporučené zásilky;
6.1.2 do balíků bez udané ceny, ledaže to vnitrostátní právní předpisy zemí původu a určení dovolují;
6.1.3 do balíků bez udané ceny vyměňovaných mezi dvěma zeměmi, které dovolují cenné balíky;
6.1.3.1 každá členská země nebo určený provozovatel může navíc zakázat vkládání zlatých prutů do balíků s udanou cenou nebo bez udané ceny, pocházejících z jejího území či na její území určených, nebo přepravovaných přes její území v otevřeném průvozu; skutečnou hodnotu takovýchto zásilek může omezit.
7. Tiskoviny a slepecké zásilky
7.1 Tiskoviny a slepecké zásilky nesmějí být opatřeny žádnou poznámkou ani obsahovat žádnou korespondenci;
7.2 nesmějí obsahovat žádné poštovní známky ani formy výplatného, oražené nebo neoražené, ani žádný dokument představující nějakou hodnotu, s výjimkou případů, kdy je do zásilky vložena dopisnice, obálka nebo páska s vytištěnou adresou odesílatele zásilky nebo jeho zástupce v zemi podání nebo určení původní zásilky, předplacená pro cestu zpět.
8. Zacházení s neprávem přijatými zásilkami
8.1 Zacházení s neprávem přijatými zásilkami je upraveno v Řádech. Zásilky obsahující předměty uvedené v odstavcích 2.1.1, 2.1.2, 3.1 a 3.2 však nejsou v žádném případě směrovány na místo určení, dodávány adresátům ani vraceny na místo původu. V případě, že jsou při průvozu zásilek objeveny předměty zmíněné v odstavcích 2.1.1, 3.1 a 3.2, zachází se s takovými zásilkami v souladu s vnitrostátními právními předpisy průvozní země.
Článek 19
Reklamace
1. Každý určený provozovatel je povinen přijímat reklamace týkající se balíků a doporučených nebo cenných zásilek podaných v jeho vlastní službě nebo ve službě jiného určeného provozovatele za předpokladu, že tyto reklamace jsou uplatněny ve lhůtě šesti měsíců ode dne následujícího po dni podání zásilky. Reklamace se zasílají poštou jako doporučené prioritní zásilky, jako zásilky EMS nebo elektronicky. Lhůta šesti měsíců se týká vztahů mezi reklamujícími a určenými provozovateli a nezahrnuje předání reklamací mezi určenými provozovateli.
2. Reklamace se přijímají za podmínek stanovených v Řádech.
3. Vyřizování reklamací je bezplatné. Avšak dodatečné náklady způsobené požadavkem na odeslání službou EMS jdou obecně k tíži žadatele.
Článek 20
Celní kontrola. Clo a jiné poplatky
1. Určení provozovatelé země původu a země určení jsou oprávněni předkládat zásilky k celní kontrole podle předpisů těchto zemí.
2. Zásilky předkládané k celní kontrole mohou být zatíženy poštovní sazbou za předložení celnímu úřadu, jejíž orientační výše je stanovena v Řádech. Tato sazba se vybírá pouze za předložení celnímu úřadu a za celní projednání těch zásilek, které byly zatíženy clem nebo jakýmkoli jiným poplatkem téhož charakteru.
3. Určení provozovatelé, kteří jsou oprávněni zajišťovat celní projednávání zásilek za své zákazníky, ať už jménem zákazníka nebo jménem určeného provozovatele země určení, mohou od zákazníků vybírat sazbu odvozenou od skutečných nákladů na tuto činnost. Touto sazbou mohou být zatíženy všechny zásilky přihlášené k proclení podle vnitrostátních právních předpisů včetně těch, které jsou osvobozeny od cla. Zákazníci musejí být předem řádně informováni o požadované sazbě.
4. Určení provozovatelé jsou oprávněni vybírat podle okolností od odesílatelů nebo příjemců zásilek clo a veškeré jiné dlužné poplatky.
Článek 21
Výměna přímých závěrů s vojenskými jednotkami
1. Přímé listovní závěry mohou být vyměňovány prostřednictvím pozemních, námořních nebo leteckých služeb jiných zemí:
1.1 mezi poštami kterékoli členské země a velícími důstojníky vojenských jednotek daných k dispozici Organizaci spojených národů;
1.2 mezi velícími důstojníky těchto vojenských jednotek;
1.3 mezi poštami kterékoli členské země a velícími důstojníky námořních, leteckých či pozemních oddílů, válečných plavidel nebo vojenských letadel téže země rozmístěných v zahraničí;
1.4 mezi velícími důstojníky námořních, leteckých či pozemních oddílů, válečných plavidel nebo vojenských letadel téže země.
2. Listovní zásilky obsažené v závěrech uvedených v odstavci 1 musejí být adresovány výlučně příslušníkům vojenských jednotek nebo štábů a posádkám plavidel nebo letadel, pro něž jsou závěry určeny, nebo z nichž jsou odesílány, nebo musejí být těmito osobami odeslány. Tarify a zasílací podmínky pro tyto zásilky stanoví podle svých předpisů určený provozovatel té členské země, která dala vojenskou jednotku k dispozici, nebo které plavidla nebo letadla patří.
3. Není-li zvláštní dohody, je určený provozovatel té členské země, která dala vojenskou jednotku k dispozici, nebo které patří válečná plavidla nebo vojenská letadla, odpovědný vůči zúčastněným určeným provozovatelům za zaplacení průvozních výdajů za závěry, terminálních výdajů a výdajů na leteckou přepravu.
Článek 22
Normy a cíle týkající se kvality služby
1. Členské země nebo jejich určení provozovatelé stanovují a zveřejňují normy a cíle týkající se dodávání listovních zásilek a balíků došlých ze zahraničí.
2. Tyto normy a cíle, ke kterým se připočte doba obvykle nutná pro celní projednání, nesmějí být méně výhodné než normy a cíle stanovené pro srovnatelné zásilky vnitrostátního styku.
3. Členské země původu nebo jejich určení provozovatelé rovněž stanovují a zveřejňují normy „end-to-end“ (od podání až po dodání) pro prioritní a letecké listovní zásilky a balíky a pro ekonomické/pozemní balíky.
4. Členské země nebo jejich určení provozovatelé vyhodnocují aplikaci norem kvality služby.
HLAVA 2
Odpovědnost
Článek 23
Odpovědnost určených provozovatelů. Náhrady
1. Všeobecná ustanovení
1.1 S výjimkou případů uvedených v článku 24 určení provozovatelé odpovídají za:
1.1.1 ztrátu, poškození nebo úbytek obsahu doporučených zásilek, obyčejných balíků a zásilek s udanou cenou;
1.1.2 vrácení doporučených zásilek, zásilek s udanou cenou a obyčejných balíků, na nichž není uveden důvod vrácení.
1.2 Za jiné zásilky než ty, které jsou uvedeny v odstavcích 1.1.1 a 1.1.2, určení provozovatelé neodpovídají.
1.3 Ve všech dalších případech, které nejsou stanoveny touto Úmluvou, nejsou určení provozovatelé odpovědni.
1.4 Jestliže je ztráta nebo úplné zničení obsahu doporučené zásilky, obyčejného balíku nebo zásilky s udanou cenou následkem vyšší moci a neposkytuje se za ně náhrada, má odesílatel nárok na vrácení sazeb zaplacených při podání zásilky s výjimkou sazby za udanou cenu.
1.5 Výše náhrady, která se vyplatí, nesmí překročit částky stanovené v Řádu listovních zásilek a v Řádu poštovních balíků.
1.6 V případě odpovědnosti se při výplatě náhrady nepřihlíží k nepřímé škodě, ušlému zisku nebo morální újmě.
1.7 Veškerá ustanovení vztahující se k odpovědnosti určených provozovatelů jsou striktní, závazná a vyčerpávající. Určení provozovatelé nejsou v žádném případě - dokonce ani v případě závažného pochybení - odpovědni nad rámec limitů stanovených v Úmluvě a v Řádech.
2. Doporučené zásilky
2.1 V případě ztráty, úplného zničení nebo úplného úbytku obsahu doporučené zásilky má odesílatel nárok na náhradu ve výši stanovené Řádem listovních zásilek. Požaduje-li odesílatel nižší náhradu, než je částka stanovená v Řádu listovních zásilek, mohou určení provozovatelé vyplatit tuto nižší částku a dostat pak odpovídající vyrovnání od ostatních zúčastněných určených provozovatelů.
2.2 V případě částečného poškození nebo částečného úbytku obsahu doporučené zásilky má odesílatel nárok na náhradu v zásadě odpovídající skutečné výši škody způsobené poškozením nebo úbytkem obsahu.
3. Obyčejné balíky
3.1 V případě ztráty, úplného zničení nebo úplného úbytku obsahu obyčejného balíku má odesílatel nárok na náhradu ve výši stanovené Řádem poštovních balíků. Požaduje-li odesílatel nižší náhradu, než je částka stanovená v Řádu poštovních balíků, mohou určení provozovatelé vyplatit tuto nižší částku a dostat pak odpovídající vyrovnání od ostatních zúčastněných určených provozovatelů.
3.2 V případě částečného poškození nebo částečného úbytku obsahu obyčejného balíku má odesílatel nárok na náhradu v zásadě odpovídající skutečné výši škody vzniklé poškozením nebo úbytkem obsahu.
3.3 Určení provozovatelé se mohou dohodnout, že budou ve vzájemném styku používat částku za balík stanovenou Řádem poštovních balíků, bez ohledu na hmotnost balíku.
4. Zásilky s udanou cenou
4.1 V případě ztráty, úplného zničení nebo úplného úbytku obsahu zásilky s udanou cenou má odesílatel nárok na náhradu v zásadě odpovídající částce udané ceny v DTS.
4.2 V případě částečného poškození nebo částečného úbytku obsahu zásilky s udanou cenou má odesílatel nárok na náhradu odpovídající v zásadě skutečné výši škody vzniklé poškozením nebo úbytkem obsahu. Náhrada však nesmí v žádném případě převyšovat částku udané ceny v DTS.
5. V případě vrácení doporučené nebo cenné listovní zásilky bez udání důvodu jejího nedodání má odesílatel nárok pouze na vrácení sazeb zaplacených při podání zásilky.
6. V případě vrácení balíku bez udání důvodu jeho nedodání má odesílatel nárok na vrácení sazeb zaplacených při podání zásilky v zemi původu a výdajů způsobených vrácením balíku ze země určení.
7. V případech uvedených v odstavcích 2, 3 a 4 se náhrada vypočte podle běžné tržní ceny předmětů nebo zboží téhož druhu v místě a době podání v přepočtu na DTS. Není-li běžná cena známa, vypočte se náhrada podle obvyklé ceny předmětů nebo zboží ohodnocených na stejném základě.
8. Poskytuje-li se náhrada za ztrátu, úplné zničení nebo úplný úbytek obsahu doporučené zásilky, obyčejného balíku nebo zásilky s udanou cenou, má odesílatel nebo případně adresát navíc nárok na vrácení sazeb zaplacených při podání zásilky, s výjimkou doporučného nebo sazby za udanou cenu. Totéž platí o doporučených zásilkách, obyčejných balících nebo zásilkách s udanou cenou odmítnutých příjemci kvůli špatnému stavu, pokud lze tento špatný stav přičíst poštovní službě a pokud zakládá její odpovědnost.
9. Odchylkou od ustanovení odstavců 2, 3 a 4 má adresát nárok na náhradu za doporučenou zásilku, obyčejný balík nebo zásilku s udanou cenou, ať s poškozením či úbytkem obsahu nebo ztracenou, jestliže se odesílatel písemně zřekne svých práv ve prospěch adresáta. Toto zřeknutí není nutné v případě, kdy odesílatel a adresát jsou jedna a táž osoba.
10. Určený provozovatel původu má možnost vyplácet odesílatelům ve své zemi náhrady stanovené jejími vnitrostátními právními předpisy pro doporučené zásilky a balíky bez udané ceny pod podmínkou, že nebudou nižší než náhrady uvedené v odstavcích 2.1 a 3.1. Totéž platí pro určeného provozovatele určení, pokud se náhrada vyplácí adresátovi. Částky uvedené v odstavcích 2.1 a 3.1 však zůstávají v platnosti:
10.1 v případě postihu proti odpovědnému určenému provozovateli;
10.2 zřekne-li se odesílatel svých práv ve prospěch adresáta.
11. K tomuto článku nelze uplatnit žádnou výhradu týkající se překročení lhůt pro reklamace a výplatu náhrady určeným provozovatelům včetně lhůt a podmínek stanovených v Řádech, s výjimkou případu dvoustranné dohody.
Článek 24
Zánik odpovědnosti členských zemí a určených provozovatelů
1. Určení provozovatelé přestávají být odpovědni za doporučené zásilky, balíky a zásilky s udanou cenou, které dodali za podmínek stanovených jejich předpisy pro zásilky téhož druhu. Odpovědnost však trvá:
1.1 jsou-li poškození nebo úbytek obsahu zjištěny buď před dodáním, nebo při dodání zásilky;
1.2 pokud prohlásí adresát nebo v případě vrácení na místo původu odesílatel při převzetí zásilky s poškozením nebo úbytkem obsahu, že ji přijímá s výhradou, dovolují-li to vnitrostátní předpisy;
1.3 pokud, dovolují-li to vnitrostátní předpisy, byla doporučená zásilka dodána do domovní schránky a při reklamačním řízení adresát prohlásí, že zásilku neobdržel;
1.4 pokud - nehledě k obvyklému zproštění odpovědnosti - příjemce, nebo v případě vrácení na místo původu odesílatel balíku nebo zásilky s udanou cenou, oznámí neprodleně určenému provozovateli, který mu zásilku dodal, že zjistil škodu; musí přitom prokázat, že k poškození nebo úbytku obsahu nedošlo po dodání. Výraz „neprodleně“ je třeba vykládat v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
2. Členské země a určení provozovatelé nejsou odpovědni:
2.1 v případě vyšší moci, s výhradou článku 15.5.9;
2.2 nemohou-li z důvodu zničení služebních dokladů vyšší mocí podat vysvětlení, co se se zásilkami stalo, a nebyla-li jejich odpovědnost prokázána jiným způsobem;
2.3 byla-li ztráta nebo škoda způsobena chybou nebo nedbalostí odesílatele nebo vznikla z povahy zasílaného obsahu;
2.4 jde-li o zásilky, které spadají pod zákazy uvedené v článku 18;
2.5 v případě zabavení podle předpisů země určení na základě oznámení členské země nebo jejího určeného provozovatele;
2.6 jde-li o zásilky s udanou cenou, jejichž cena byla podvodně udána vyšší částkou, než je skutečná hodnota obsahu;
2.7 jestliže odesílatel neuplatnil žádnou reklamaci ve lhůtě šesti měsíců ode dne následujícího po dni podání zásilky;
2.8 jde-li o balíky válečných zajatců a civilních internovaných osob;
2.9 existuje-li podezření, že odesílatel jednal s podvodnými úmysly, aby získal odškodnění.
3. Členské země a určení provozovatelé nepřijímají žádnou odpovědnost za celní prohlášky vyhotovené v jakékoli formě ani za rozhodnutí, která učinily celní orgány při prohlídce zásilek podléhajících celní kontrole.
Článek 25
Odpovědnost odesílatele
1. Odesílatel zásilky je odpovědný za újmu na zdraví způsobenou poštovním zaměstnancům a za jakoukoli škodu způsobenou na jiných poštovních zásilkách a poštovním zařízení v důsledku odeslání předmětů nepřípustných k přepravě nebo nedodržení zasílacích podmínek.
2. V případě škody způsobené na jiných poštovních zásilkách je odesílatel odpovědný za každou poškozenou zásilku ve stejném rozsahu jako určení provozovatelé.
3. Přijetí zásilky podací poštou nezprošťuje odesílatele odpovědnosti.
4. Naproti tomu pokud odesílatel dodržel zasílací podmínky, není odpovědný, jestliže došlo k chybě nebo nedbalosti ze strany určených provozovatelů anebo dopravců při zacházení se zásilkami po jejich převzetí.
Článek 26
Výplata náhrady
1. S výhradou práva postihu vůči odpovědnému určenému provozovateli má povinnost vyplatit náhradu a vrátit zaplacené sazby a poplatky podle okolností buďto určený provozovatel původu nebo určený provozovatel určení.
2. Odesílatel se může zříci svých práv na náhradu ve prospěch adresáta. Odesílatel, nebo v případě zřeknutí adresát, může zmocnit k převzetí náhrady třetí osobu, dovolují-li to vnitrostátní právní předpisy.
Článek 27
Případné vrácení náhrady odesílatelem nebo adresátem
1. Jestliže se po vyplacení náhrady najde doporučená zásilka, balík nebo zásilka s udanou cenou nebo část obsahu, jež byly předtím považovány za ztracené, vyrozumí se podle okolností odesílatel nebo adresát, že si může zásilku převzít ve lhůtě tří měsíců proti vrácení částky vyplacené náhrady. Zároveň je dotázán, komu má být zásilka dodána. V případě, že odmítne nebo neodpoví během předepsané lhůty, postupuje se stejným způsobem u adresáta, případně odesílatele, přičemž se mu na odpověď poskytne stejná lhůta.
2. Pokud odesílatel i adresát odmítnou zásilku převzít nebo neodpovědí ve lhůtě stanovené v odstavci 1, stává se zásilka vlastnictvím určeného provozovatele, případně určených provozovatelů, kteří nesli škodu.
3. Zjistí-li se v případě dodatečného nalezení zásilky s udanou cenou, že hodnota jejího obsahu je nižší, než je částka vyplacené náhrady, musí podle okolností odesílatel nebo adresát vrátit částku této náhrady proti předání zásilky, aniž by to bylo na úkor důsledků vyplývajících z podvodného udání ceny.
HLAVA 3
Zvláštní ustanovení pro listovní zásilky
Článek 28
Podávání listovních zásilek v zahraničí
1. Žádný určený provozovatel není povinen přepravovat ani dodávat adresátům listovní zásilky, které odesílatelé sídlící na území jeho členské země podávají nebo dávají podat v zahraničí s cílem využít tamějších výhodnějších tarifních podmínek.
2. Ustanovení odstavce 1 se vztahují bez rozdílu jak na listovní zásilky připravené v sídelní zemi odesílatele a poté přepravené přes hranice, tak na listovní zásilky vyhotovené v zahraničí.
3. Určený provozovatel určení má právo požadovat od odesílatele a - pokud není uveden - od určeného provozovatele podání zaplacení vnitrostátních sazeb. Pokud ve lhůtě stanovené určeným provozovatelem určení ani odesílatel, ani určený provozovatel podání nesvolí k zaplacení těchto sazeb, může určený provozovatel určení zásilky buďto vrátit určenému provozovateli podání, přičemž má nárok na úhradu nákladů za zpáteční přepravu, nebo s nimi zacházet podle svých vnitrostátních právních předpisů.
4. Žádný určený provozovatel není povinen přepravovat ani dodávat adresátům listovní zásilky, které odesílatelé podali nebo dali podat ve velkém množství v jiné zemi, než ve které sídlí, jestliže je částka terminálních výdajů, kterou má dostat, nižší než částka, kterou by dostal, kdyby byly zásilky podány v sídelní zemi odesílatelů. Určený provozovatel určení má právo vyžadovat od určeného provozovatele podání odměnu úměrnou vzniklým nákladům, která nesmí překročit vyšší ze dvou následujících částek: buď 80 % vnitrostátní sazby platné pro rovnocenné zásilky, nebo sazby platné podle článků 30.5 až 30.9, 30.10 až 30.11 nebo 31.8, podle potřeby. Pokud ve lhůtě stanovené určeným provozovatelem určení určený provozovatel podání nesvolí k zaplacení požadované částky, může určený provozovatel určení zásilky buďto vrátit určenému provozovateli podání, přičemž má nárok na úhradu nákladů za zpáteční přepravu, nebo s nimi může zacházet podle svých vnitrostátních právních předpisů.
TŘETÍ ČÁST
Odměny
HLAVA 1
Zvláštní ustanovení pro listovní zásilky
Článek 29
Terminální výdaje. Všeobecná ustanovení
1. S výhradou výjimek stanovených v Řádech má každý určený provozovatel, který dostává od jiného určeného provozovatele listovní zásilky, právo vybírat od odesílajícího určeného provozovatele platbu na úhradu výdajů vzniklých v souvislosti s převzatými mezinárodními listovními zásilkami.
2. Pro aplikaci ustanovení týkajících se úhrady terminálních výdajů svými určenými provozovateli se země a území dělí podle seznamů sestavených pro tento účel Kongresem v jeho rezoluci C 77/2012 tak, jak je uvedeno níže:
2.1 země a území, které jsou součástí cílového systému před r. 2010;
2.2 země a území, které jsou součástí cílového systému od r. 2010 a 2012;
2.3 země a území, které jsou součástí cílového systému od r. 2014 (nové země v cílovém systému);
2.4 země a území, které jsou součástí přechodného systému.
3. Ustanovení této Úmluvy týkající se placení terminálních výdajů představují přechodná opatření, jež povedou k přijetí systému placení přihlížejícímu ke specifickým faktorům každé země na konci přechodného období.
4. Přístup k vnitrostátním službám. Přímý přístup
4.1 V zásadě každý určený provozovatel země, která byla v cílovém systému před r. 2010, zpřístupní ostatním určeným provozovatelům veškeré tarify a podmínky, a to za stejných podmínek, jaké nabízí svým zákazníkům ve vnitrostátním styku. Je na určeném provozovateli určení, aby posoudil, zda určený provozovatel původu dodržel podmínky přímého přístupu.
4.2 Určení provozovatelé zemí, které byly v cílovém systému před r. 2010, zpřístupní ostatním určeným provozovatelům zemí, které byly v cílovém systému před r. 2010, tarify a podmínky, a to za stejných podmínek, jaké nabízejí svým zákazníkům ve vnitrostátním styku.
4.3 Určení provozovatelé zemí, které se připojily k cílovému systému od r. 2010, se však mohou rozhodnout zpřístupnit omezenému počtu určených provozovatelů podmínky nabízené ve vnitrostátním styku na základě reciprocity na zkušební dobu dvou let. Po uplynutí této doby si musejí vybrat ze dvou možností: buďto ukončit zpřístupnění podmínek nabízených ve vnitrostátním styku, nebo pokračovat tímto způsobem a zpřístupnit vnitrostátní podmínky všem určeným provozovatelům. Jestliže však určení provozovatelé zemí, které se připojily k cílovému systému od r. 2010, požádají určené provozovatele zemí, které byly v cílovém systému před r. 2010, o aplikaci podmínek nabízených v jejich vnitrostátním styku, musejí zpřístupnit všem určeným provozovatelům tarify a podmínky za stejných podmínek, jaké nabízejí svým zákazníkům ve vnitrostátním styku.
4.4 Určení provozovatelé zemí v přechodném systému se mohou rozhodnout, že nezpřístupní ostatním určeným provozovatelům podmínky nabízené ve svém vnitrostátním styku. Mohou však zvolit možnost zpřístupnit omezenému počtu určených provozovatelů podmínky nabízené ve vnitrostátním styku na základě reciprocity na zkušební dobu dvou let. Po uplynutí této doby si musejí vybrat ze dvou možností: buďto ukončit zpřístupnění podmínek nabízených ve vnitrostátním styku, nebo pokračovat tímto způsobem a zpřístupnit vnitrostátní podmínky všem určeným provozovatelům.
5. Odměna terminálních výdajů je založena na plnění cílů kvality služby v zemi určení. Rada poštovního provozu je proto oprávněna přiznat příplatky k odměně uvedené v článcích 30 a 31 s cílem povzbudit k účasti v systémech kontroly a odměnit určené provozovatele, kteří plní své cíle kvality. Rada poštovního provozu může rovněž stanovit penále v případě nedostatečné kvality, avšak odměna nemůže být nižší než minimální odměna uvedená v článcích 30 a 31.
6. Každý určený provozovatel se může zcela nebo částečně zříci odměny uvedené v odstavci 1.
7. Tiskovinové pytle o hmotnosti nižší než 5 kilogramů se pro účely placení terminálních výdajů považují za pytle vážící 5 kilogramů. Sazby terminálních výdajů vztahující se na tiskovinové pytle jsou následující:
7.1 pro r. 2014: 0,815 DTS za kilogram;
7.2 pro r. 2015: 0,838 DTS za kilogram;
7.3 pro r. 2016: 0,861 DTS za kilogram;
7.4 pro r. 2017: 0,885 DTS za kilogram.
8. Doporučené zásilky podléhají příplatku ve výši 0,617 DTS za zásilku pro r. 2014, 0,634 DTS za zásilku pro r. 2015, 0,652 DTS za zásilku pro r. 2016 a 0,670 DTS za zásilku pro r. 2017. Cenné zásilky podléhají příplatku ve výši 1,234 DTS za zásilku pro r. 2014, 1,269 DTS za zásilku pro r. 2015, 1,305 DTS za zásilku pro r. 2016 a 1,342 DTS za zásilku pro r. 2017. Rada poštovního provozu je oprávněna zvýšit odměnu u těchto a jiných doplňkových služeb, jestliže poskytnuté služby zahrnují navíc určité prvky, které jsou specifikovány v Řádu listovních zásilek.
9. Není-li dvoustranně dohodnuto jinak, zvyšuje se odměna za doporučené a cenné zásilky bez identifikátoru s čárovým kódem nebo opatřené identifikátorem s čárovým kódem, který neodpovídá technické normě SPU S10, o dalších 0,5 DTS za zásilku.
10. Pro účely placení terminálních výdajů se listovní zásilky podané hromadně týmž odesílatelem a přijaté ve stejném závěru nebo v různých závěrech, v souladu s podmínkami stanovenými v Řádu listovních zásilek, označují jako „hromadně podávané zásilky“. Odměna za hromadně podávané zásilky je určena ustanoveními článků 30 a 31.
11. Každý určený provozovatel může na základě dvoustranné nebo mnohostranné dohody při vyrovnávání účtů týkajících se terminálních výdajů používat jiné systémy odměňování.
12. Určení provozovatelé mohou nepovinně vyměňovat neprioritní zásilky při uplatnění 10% slevy ze sazby terminálních výdajů vztahujících se na prioritní zásilky.
13. Ustanovení platná mezi určenými provozovateli zemí v cílovém systému se vztahují na každého určeného provozovatele země v přechodném systému, který prohlásí, že se hodlá připojit k cílovému systému. Rada poštovního provozu může stanovit přechodná opatření v Řádu listovních zásilek. Ustanovení cílového systému se mohou plně vztahovat na každého nového určeného provozovatele v cílovém systému, který prohlásí, že tato ustanovení hodlá plně aplikovat bez uplatnění přechodných opatření.
Článek 30
Terminální výdaje. Ustanovení vztahující se na toky zásilek mezi určenými provozovateli zemí v cílovém systému
1. Odměna za listovní zásilky včetně hromadně podávaných zásilek s výjimkou tiskovinových pytlů a zásilek CCRI se stanoví na základě použití sazeb za zásilku a za kilogram, odrážejících náklady na zpracování v členské zemi určení. Sazby platné pro prioritní zásilky vnitrostátního styku, které jsou součástí univerzální služby, se použijí jako základ pro výpočet sazeb terminálních výdajů.
2. Sazby terminálních výdajů v cílovém systému se vypočítávají s přihlédnutím ke klasifikaci zásilek podle jejich formátu, jak je uvedeno v ustanoveních článku 14 Úmluvy, pokud se tato klasifikace uplatňuje ve vnitrostátním styku.
3. Určení provozovatelé v cílovém systému si vyměňují závěry oddělené podle formátu zásilek v souladu s podmínkami uvedenými v Řádu listovních zásilek.
4. Odměna za zásilky CCRI se platí podle příslušných ustanovení Řádu listovních zásilek.
5. Sazby za zásilku a za kilogram se vypočítají na základě 70 % sazby za 20gramovou listovní zásilku malého formátu (P) a za 175gramovou listovní zásilku velkého formátu (G), bez DPH a dalších poplatků.
6. Rada poštovního provozu definuje podmínky pro výpočet sazeb, jakož i provozní, statistické a účetní postupy nezbytné pro výměnu závěrů oddělených podle formátu zásilek.
7. Sazby platné pro toky mezi zeměmi v cílovém systému nepovedou v daném roce ke zvýšení příjmů z terminálních výdajů za listovní zásilku o hmotnosti 81,8 gramů o více než 13 % v porovnání s předchozím rokem.
8. Sazby platné pro toky mezi zeměmi v cílovém systému před r. 2010 nesmějí překročit:
8.1 pro r. 2014: 0,294 DTS za zásilku a 2,294 DTS za kilogram;
8.2 pro r. 2015: 0,303 DTS za zásilku a 2,363 DTS za kilogram;
8.3 pro r. 2016: 0,312 DTS za zásilku a 2,434 DTS za kilogram;
8.4 pro r. 2017: 0,321 DTS za zásilku a 2,507 DTS za kilogram.
9. Sazby platné pro toky mezi zeměmi v cílovém systému před r. 2010 nesmějí být nižší než:
9.1 pro r. 2014: 0,203 DTS za zásilku a 1,591 DTS za kilogram;
9.2 pro r. 2015: 0,209 DTS za zásilku a 1,636 DTS za kilogram;
9.3 pro r. 2016: 0,215 DTS za zásilku a 1,682 DTS za kilogram;
9.4 pro r. 2017: 0,221 DTS za zásilku a 1,729 DTS za kilogram.
10. Sazby platné pro toky mezi zeměmi v cílovém systému od r. 2010 a 2012 a mezi těmito zeměmi a zeměmi v cílovém systému před r. 2010 nesmějí překročit:
10.1 pro r. 2014: 0,209 DTS za zásilku a 1,641 DTS za kilogram;
10.2 pro r. 2015: 0,222 DTS za zásilku a 1,739 DTS za kilogram;
10.3 pro r. 2016: 0,235 DTS za zásilku a 1,843 DTS za kilogram;
10.4 pro r. 2017: 0,249 DTS za zásilku a 1,954 DTS za kilogram.
11. Sazby platné pro toky mezi zeměmi v cílovém systému od r. 2010 a 2012 a mezi těmito zeměmi a zeměmi v cílovém systému před r. 2010 nesmějí být nižší než sazby uvedené výše v odstavcích 9.1 až 9.4.
12. Sazby platné pro toky do a z nových zemí cílového systému a mezi nimi navzájem jsou s výjimkou hromadně podávaných zásilek takové, jak jsou uvedeny v odstavcích 9.1 až 9.4.
13. U toků nižších než 75 tun ročně mezi zeměmi, které se připojily k cílovému systému v r. 2010 nebo později, jakož i mezi těmito zeměmi a zeměmi, které byly v cílovém systému před r. 2010, se složky sazba za kilogram a sazba za zásilku převedou na celkovou sazbu za kilogram na základě celosvětového průměrného počtu 12,23 zásilek na kilogram.
14. Odměna za hromadně podávané zásilky určené do zemí v cílovém systému před r. 2010 se stanoví použitím sazeb za zásilku a kilogram uvedených v odstavcích 5 až 9.
15. Odměna za hromadně podávané zásilky určené do zemí v cílovém systému od r. 2010 a 2012 se stanoví použitím sazeb za zásilku a kilogram uvedených v odstavcích 5, 10 a 11.
16. K tomuto článku nelze uplatnit žádnou výhradu s výjimkou případu dvoustranné dohody.
Článek 31
Terminální výdaje. Ustanovení vztahující se na toky zásilek pro určené provozovatele zemí v přechodném systému, od nich a mezi nimi navzájem
1. Pro určené provozovatele zemí v přechodném systému terminálních výdajů (které se připravují na připojení k cílovému systému), je odměna za listovní zásilky včetně hromadně podávaných zásilek, avšak s výjimkou tiskovinových pytlů a zásilek CCRI, stanovena na základě sazby za zásilku a sazby za kilogram.
2. Odměna za zásilky CCRI se platí podle příslušných ustanovení Řádu listovních zásilek.
3. Sazby platné pro toky do a z nových zemí v přechodném systému a mezi nimi navzájem jsou následující:
3.1 pro r. 2014: 0,203 DTS za zásilku a 1,591 DTS za kilogram;
3.2 pro r. 2015: 0,209 DTS za zásilku a 1,636 DTS za kilogram;
3.3 pro r. 2016: 0,215 DTS za zásilku a 1,682 DTS za kilogram;
3.4 pro r. 2017: 0,221 DTS za zásilku a 1,729 DTS za kilogram.
4. U toků nižších než 75 tun ročně se složky sazba za zásilku a sazba za kilogram převedou na celkovou sazbu za kilogram na základě celosvětového průměrného počtu 12,23 zásilek na kilogram, s výjimkou roku 2014, na který se vztahuje celková sazba za kilogram platná pro r. 2013. Sazby jsou následující:
4.1 pro r. 2014: 4,162 DTS za kilogram;
4.2 pro r. 2015: 4,192 DTS za kilogram;
4.3 pro r. 2016: 4,311 DTS za kilogram;
4.4 pro r. 2017: 4,432 DTS za kilogram.
5. U toků vyšších než 75 tun ročně se použijí paušální sazby za kilogram uvedené výše, jestliže ani určený provozovatel původu ani určený provozovatel určení nepožaduje v rámci opravného mechanismu změnu sazby raději na základě skutečného počtu zásilek na kilogram než na základě celosvětového průměrného počtu. Statistický výběr pro uplatnění opravného mechanismu se provádí v souladu s podmínkami uvedenými v Řádu listovních zásilek.
6. Země v cílovém systému se nemůže dovolávat změny celkové sazby uvedené v odstavci 4 směrem dolů ve vztahu k zemi v přechodném systému, pokud ta nepožaduje změnu v opačném směru.
7. Určení provozovatelé zemí v přechodném systému mohou fakultativně vypravovat zásilky oddělené podle formátu v souladu s podmínkami specifikovanými v Řádu listovních zásilek. Na tento typ výměn se vztahují sazby uvedené výše v odstavci 3.
8. Odměna za hromadně podávané zásilky určeným provozovatelům zemí v cílovém systému se stanoví aplikací sazeb za zásilku a za kilogram uvedených v článku 30. Určení provozovatelé zemí v přechodném systému mohou požadovat za došlé hromadně podávané zásilky odměnu podle ustanovení odstavce 3.
9. K tomuto článku nelze uplatnit žádnou výhradu s výjimkou případu dvoustranné dohody.
Článek 32
Fond pro zlepšování kvality služby
1. S výjimkou tiskovinových pytlů, zásilek CCRI a hromadně podávaných zásilek se terminální výdaje splatné všemi členskými zeměmi a územími zemím, klasifikovaným kongresem jako země skupiny 5 ve vztahu k terminálním výdajům a k Fondu pro zlepšování kvality služby (QSF), zvyšují o 20 % sazeb uvedených v článku 31 pro účely financování QSF ke zvyšování kvality služby v zemích skupiny 5. Mezi těmito zeměmi navzájem se žádné navýšení neaplikuje.
2. S výjimkou tiskovinových pytlů, zásilek CCRI a hromadně podávaných zásilek se terminální výdaje splatné členskými zeměmi a územími klasifikovanými kongresem jako země skupiny 1 zemím klasifikovaným kongresem jako země skupiny 4 zvyšují o 10 % sazeb uvedených v článku 31 pro účely financování QSF ke zvyšování kvality služby v zemích skupiny 4.
3. S výjimkou tiskovinových pytlů, zásilek CCRI a hromadně podávaných zásilek se terminální výdaje splatné členskými zeměmi a územími klasifikovanými kongresem jako země skupiny 2 zemím klasifikovaným kongresem jako země skupiny 4 zvyšují o 10 % sazeb uvedených v článku 31 pro účely financování QSF ke zvyšování kvality služby v zemích skupiny 4.
4. S výjimkou tiskovinových pytlů, zásilek CCRI a hromadně podávaných zásilek se terminální výdaje splatné členskými zeměmi a územími klasifikovanými kongresem jako země skupiny 1 zemím klasifikovaným kongresem jako země skupiny 3 zvýší v r. 2014 a 2015 o 8 % sazeb uvedených v článku 31 a v r. 2016 a 2017 o 6 % sazeb uvedených v článku 30.12 pro účely financování QSF ke zvyšování kvality služby v zemích skupiny 3.
5. S výjimkou tiskovinových pytlů, zásilek CCRI a hromadně podávaných zásilek se terminální výdaje splatné členskými zeměmi a územími klasifikovanými kongresem jako země skupiny 2 zemím klasifikovaným kongresem jako země skupiny 3 zvýší v r. 2014 a 2015 o 2 % sazeb uvedených v článku 31 pro účely financování QSF ke zvyšování kvality služby v zemích skupiny 3.
6. Kumulované sazby terminálních výdajů splatných z titulu financování QSF ke zvyšování kvality služby v zemích skupin 3, 4 a 5 jsou podmíněny spodní hranicí 20 000 DTS ročně pro každou zemi-příjemce. Dodatečné prostředky nezbytné k dosažení této minimální částky se účtují zemím v cílovém systému před r. 2010 úměrně k vyměňovaným objemům.
7. Regionální projekty by měly podporovat zejména realizaci programů SPU na zvyšování kvality služby a zavedení nákladových účetních systémů v rozvojových zemích. Rada poštovního provozu schválí nejpozději v r. 2014 postupy pro financování těchto projektů.
Článek 33
Průvozní výdaje
1. Za přímé závěry a zásilky v otevřeném průvozu vyměňované mezi dvěma určenými provozovateli nebo mezi dvěma poštami téže členské země prostřednictvím služby jednoho nebo více dalších určených provozovatelů (služby třetí strany) se platí průvozní výdaje. Tyto výdaje představují odměnu za služby poskytnuté v souvislosti s pozemní, námořní nebo leteckou přepravou. Tato zásada se vztahuje rovněž na chybně směrované zásilky nebo závěry.
HLAVA 2
Jiná ustanovení
Článek 34
Základní sazby a ustanovení týkající se výdajů na leteckou přepravu
1. Základní sazba používaná pro vyrovnávání účtů za leteckou přepravu mezi určenými provozovateli je schvalována Radou poštovního provozu. Vypočte ji Mezinárodní úřad podle vzorce uvedeného v Řádu listovních zásilek. Avšak sazby vztahující se na leteckou přepravu balíků zasílaných v režimu služby vrácení zboží se vypočítávají v souladu s ustanoveními formulovanými v Řádu poštovních balíků.
2. Výpočet leteckých přepravních výdajů za přímé závěry, prioritní zásilky, letecké zásilky a letecké balíky v otevřeném průvozu, chybně směrované zásilky nebo závěry, jakož i příslušné způsoby odpočtu vyplývají z Řádu listovních zásilek a z Řádu poštovních balíků.
3. Výdaje na leteckou přepravu za celý úsek jdou k tíži:
3.1 určeného provozovatele země původu, jde-li o přímé závěry, včetně případu, kdy jsou tyto závěry převáženy přes jednoho nebo více zprostředkovatelských určených provozovatelů;
3.2 určeného provozovatele, který předává zásilky jinému určenému provozovateli, jde-li o prioritní zásilky a letecké zásilky v otevřeném průvozu včetně chybně směrovaných zásilek.
4. Stejná pravidla platí pro zásilky osvobozené od pozemních a námořních průvozních výdajů, jsou-li přepravovány letecky.
5. Každý určený provozovatel určení, který zajišťuje leteckou přepravu zásilek mezinárodního styku uvnitř své země, má právo na úhradu dodatečných nákladů způsobených touto přepravou za předpokladu, že vážený průměr vzdálenosti leteckých úseků přesahuje 300 kilometrů. Rada poštovního provozu může nahradit vážený průměr vzdálenosti jinými vhodnými kritérii. Neexistuje-li dohoda o bezplatnosti, musejí být výdaje jednotné pro všechny prioritní a letecké závěry přicházející ze zahraničí, ať jsou dále směrovány leteckou cestou či nikoli.
6. Jsou-li však terminální výdaje vybírané určeným provozovatelem určení založeny výslovně na nákladech nebo na vnitrostátních sazbách, žádná dodatečná úhrada výdajů za vnitrostátní leteckou přepravu se nevybírá.
7. Při výpočtu váženého průměru vzdálenosti určený provozovatel určení vyjme hmotnost všech závěrů, u kterých je výpočet náhrady terminálních výdajů založen výslovně na nákladech nebo na vnitrostátních sazbách určeného provozovatele určení.
Článek 35
Pozemní a námořní balíkové podíly
1. Za balíky vyměňované mezi dvěma určenými provozovateli se vybírají příchodní pozemní podíly, vypočítané kombinací základní sazby za balík a základní sazby za kilogram, které jsou stanoveny v Řádu.
1.1 S přihlédnutím k výše uvedeným základním sazbám mohou být určení provozovatelé navíc oprávněni požadovat další sazby za balík a za kilogram v souladu s ustanoveními uvedenými v Řádu.
1.2 Podíly uvedené v odstavcích 1 a 1.1 jdou k tíži určeného provozovatele země původu, pokud Řád poštovních balíků nestanoví odchylky od této zásady.
1.3 Příchodní pozemní podíly musejí být jednotné pro celé území každé země.
2. Za balíky vyměňované mezi dvěma určenými provozovateli nebo mezi dvěma poštami téže země prostřednictvím pozemních služeb jednoho nebo více dalších určených provozovatelů se vybírají ve prospěch určených provozovatelů, kteří se účastní pozemní přepravy, průvozní pozemní podíly stanovené Řádem podle příslušného stupně vzdálenosti.
2.1 Za balíky v otevřeném průvozu jsou zprostředkující určení provozovatelé oprávněni požadovat paušální podíl za zásilku stanovený Řádem.
2.2 Průvozní pozemní podíly jdou k tíži určeného provozovatele země původu, pokud Řád poštovních balíků nestanoví odchylky od této zásady.
3. Každý určený provozovatel, který se podílí na námořní přepravě balíků, je oprávněn požadovat námořní podíly. Tyto podíly jdou k tíži určeného provozovatele země původu, pokud Řád poštovních balíků nestanoví odchylky od této zásady.
3.1 Za každé použití námořní přepravy stanoví Řád poštovních balíků námořní podíl podle příslušného stupně vzdálenosti.
3.2 Určení provozovatelé mohou zvýšit námořní podíl vypočítaný podle odstavce 3.1 maximálně o 50 %. Naproti tomu jej mohou libovolně snížit.
Článek 36
Pravomoc Rady poštovního provozu stanovit výdaje a podíly
1. Rada poštovního provozuje oprávněna stanovit následující výdaje a podíly splatné určenými provozovateli v souladu s podmínkami uvedenými v Řádech:
1.1 průvozní výdaje za zpracování a přepravu listovních závěrů jednou nebo více zprostředkujícími zeměmi;
1.2 základní sazby a výdaje na leteckou přepravu vztahující se k leteckým zásilkám;
1.3 příchodní pozemní podíly za zpracování příchozích balíků;
1.4 průvozní pozemní podíly za zpracování a přepravu balíků zprostředkující zemí;
1.5 námořní podíly za námořní přepravu balíků;
1.6 odchodní pozemní podíly za poskytnutí služby vrácení zboží poštovními balíky.
2. Každá revize provedená na základě metodiky zajišťující spravedlivou odměnu určeným provozovatelům poskytujícím služby se musí opírat o spolehlivé a reprezentativní ekonomické a finanční údaje. Případná změna, o níž se rozhodne, nabude účinnosti dnem určeným Radou poštovního provozu.
Článek 37
Zvláštní ustanovení pro vyrovnávání účtů a platby za mezinárodní poštovní výměny
1. Vyrovnávání účtů týkajících se operací provedených v souladu s touto Úmluvou (včetně vyrovnávání za přepravu - směrování - poštovních zásilek, vyrovnávání za zpracování poštovních zásilek v zemi určení a vyrovnávání z titulu náhrad za ztrátu, úbytek nebo poškození vztahující se k poštovním zásilkám) vychází z ustanovení Úmluvy a dalších Akt Unie a provádí se v souladu s těmito ustanoveními a nevyžaduje od určeného provozovatele vyhotovování žádných dokladů s výjimkou případů stanovených v Aktech Unie.
ČTVRTÁ ČÁST
Závěrečná ustanovení
Článek 38
Podmínky schvalování návrhů týkajících se Úmluvy a Řádů
1. Aby mohly nabýt účinnosti, musejí být návrhy předložené kongresu a vztahující se k této Úmluvě schváleny většinou přítomných a hlasujících členských zemí, které mají hlasovací právo. Při hlasování musí být přítomna nejméně polovina členských zemí zastoupených na kongresu a majících hlasovací právo.
2. Aby mohly nabýt účinnosti, musejí být návrhy vztahující se k Řádu listovních zásilek a Řádu poštovních balíků schváleny většinou členů Rady poštovního provozu majících hlasovací právo.
3. Aby mohly nabýt účinnosti, musejí návrhy předložené mezi dvěma kongresy a vztahující se k této Úmluvě a jejímu Závěrečnému protokolu získat:
3.1 dvě třetiny hlasů za předpokladu, že se hlasování zúčastnila nejméně polovina členských zemí Unie majících hlasovací právo, jde-li o změny;
3.2 většinu hlasů, jde-li o výklad ustanovení.
4. Nehledě k ustanovením uvedeným v odstavci 3.1 má každá členská země, jejíž vnitrostátní právní předpisy jsou zatím neslučitelné s navrhovanou změnou, možnost učinit písemné prohlášení generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu uvádějící, že nemůže tuto změnu přijmout, a to ve lhůtě devadesáti dní ode dne oznámení této změny.
Článek 39
Výhrady předložené během kongresu
1. Není dovolena jakákoli výhrada neslučitelná s cílem a účelem Unie.
2. Obecně platí, že jakákoli členská země, jejíž stanoviska ostatní členské země nesdílejí, se pokud možno vynasnaží přizpůsobit názoru většiny. Výhrady by se měly uplatňovat pouze tehdy, je-li to naprosto nezbytné, a musejí být podloženy pádnými důvody.
3. Výhrady k článkům této Úmluvy se předkládají kongresu v podobě písemného návrhu v jednom z pracovních jazyků Mezinárodního úřadu v souladu s příslušnými ustanoveními Jednacího řádu kongresů.
4. Aby mohly nabýt účinnosti, musejí být návrhy vztahující se k výhradám schváleny předepsanou většinou vyžadovanou ke změně článku, jehož se výhrada týká.
5. Výhrady se obecně uplatňují na základě reciprocity mezi členskou zemí, která je předložila, a ostatními členskými zeměmi.
6. Výhrady k této Úmluvě budou zařazeny do jejího Závěrečného protokolu na základě návrhů schválených kongresem.
Článek 40
Nabytí účinnosti a doba platnosti Úmluvy
1. Tato Úmluva nabude účinnosti dnem 1. ledna 2014 a zůstane v platnosti až do nabytí účinnosti Akt příštího kongresu.
Na důkaz toho podepsali zplnomocněnci vlád členských zemí tuto Úmluvu v jediném vyhotovení, které je uloženo u generálního ředitele Mezinárodního úřadu. Jeho opis bude odevzdán každé straně Mezinárodním úřadem Světové poštovní unie.
Dáno v Dohá dne 11. října 2012

ZÁVĚREČNÝ PROTOKOL SVĚTOVÉ POŠTOVNÍ ÚMLUVY
Přistupujíce k podpisu Světové poštovní úmluvy sjednané s datem dnešního dne se níže podepsaní zplnomocněnci dohodli na následujícím:
Článek I
Vlastnictví poštovních zásilek. Vrácení. Změna nebo oprava adresy
1. Ustanovení článku 5.1 a 2 se nevztahují na Antiguu a Barbudu, Bahrajn (království), Barbados, Belize, Botswanu, Brunej Darussalam, Dominiku, Egypt, Fidži, Gambii, Grenadu, Guyanu, Hongkong, Irsko, Jamajku, Kanadu, Keňu, Kiribati, Kuvajt, Lesotho, Malajsii, Malawi, Mauricius, Nauru, Nigérii, Nový Zéland, Papuu-Novou Guineu, S. Kitts a Nevis, S. Lucii, S. Vincence a Grenadiny, Samou, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, zámořská území Spojeného království, Seychely, Sierru Leone, Singapur, Svazijsko, Šalomounovy ostrovy, Tanzanii (Sjed. rep.), Trinidad a Tobago, Tuvalu, Ugandu, Vanuatu a Zambii.
2. Článek 5.1 a 2 se rovněž nevztahuje na Dánsko, Írán (Islámskou rep.) a Rakousko, jejichž předpisy nedovolují vrácení nebo změnu adresy listovních zásilek na žádost odesílatele od okamžiku, kdy byl adresát informován o příchodu zásilky na jeho adresu.
3. Článek 5.1 se nevztahuje na Austrálii, Ghanu a Zimbabwe.
4. Článek 5.2 se nevztahuje na Bahamy, Belgii, Irák, Korejskou lidově demokratickou republiku a Myanmar, jejichž předpisy nedovolují vrácení nebo změnu adresy listovních zásilek na žádost odesílatele.
5. Článek 5.2 se nevztahuje na Spojené státy americké.
6. Článek 5.2 se vztahuje na Austrálii pouze do té míry, pokud je slučitelný s vnitrostátními právními předpisy této země.
7. Odchylkou od článku 5.2 jsou Filipíny, Konžská demokratická republika, Panama (Rep.), Salvador a Venezuela (Bolívarovská republika) oprávněny nevracet balíky poté, co adresát požádal o jejich celní projednání, neboť je to v rozporu s celními předpisy těchto zemí.
Článek II
Sazby
1. Odchylkou od článku 6 jsou Austrálie, Kanada a Nový Zéland oprávněny vybírat jiné poštovní sazby než ty, které jsou stanoveny v Řádech, pokud jsou tyto sazby přípustné podle právních předpisů jejich zemí.
Článek III
Výjimka z osvobození od poštovních sazeb pro slepecké zásilky
1. Odchylkou od článku 7 mohou Indonésie, Sv. Vincenc a Grenadiny a Turecko, které ve svém vnitrostátním styku nepovolují osvobození od poštovních sazeb pro slepecké zásilky, vybírat výplatné včetně sazeb za zvláštní služby, jež však nesmějí být vyšší než sazby v jejich vnitrostátním styku.
2. Francie aplikuje ustanovení článku 7 týkající se slepeckých zásilek s výhradou svých vnitrostátních předpisů.
3. Odchylkou od článku 7.3 a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy si Brazílie vyhrazuje právo považovat za slepecké zásilky pouze ty zásilky, jejichž odesílatelem nebo adresátem jsou nevidomé osoby nebo organizace pro nevidomé. Zásilky, které nevyhovují těmto podmínkám, podléhají zaplacení poštovních sazeb.
4. Odchylkou od článku 7 Nový Zéland přijímá k dodání na Novém Zélandu jako slepecké zásilky pouze ty zásilky, které jsou osvobozeny od poštovních sazeb v jeho vnitrostátním styku.
5. Odchylkou od článku 7 může Finsko, které neposkytuje osvobození od poštovních sazeb u slepeckých zásilek ve svém vnitrostátním styku podle definic v článku 7 schválených Kongresem, vybírat vnitrostátní sazby za slepecké zásilky určené do jiných zemí.
6. Odchylkou od článku 7 dovolují Dánsko, Kanada a Švédsko osvobození od poštovních sazeb u slepeckých zásilek pouze v rozsahu stanoveném v jejich vnitrostátních právních předpisech.
7. Odchylkou od článku 7 poskytuje Island osvobození od poštovních sazeb u slepeckých zásilek pouze v rozsahu stanoveném v jeho vnitrostátních právních předpisech.
8. Odchylkou od článku 7 Austrálie přijímá k dodání v Austrálii jako slepecké zásilky pouze ty zásilky, které jsou osvobozeny od poštovních sazeb v jejím vnitrostátním styku.
9. Odchylkou od článku 7 mohou Austrálie, Japonsko, Kanada, Německo, Rakousko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Spojené státy americké a Švýcarsko vybírat sazby za zvláštní služby, které vybírají za slepecké zásilky ve svém vnitrostátním styku.
Článek IV
Poštovní známky
1. Odchylkou od článku 8.7 zpracovávají Austrálie, Malajsie, Nový Zéland a Velká Británie listovní zásilky a poštovní balíky opatřené poštovními známkami využívajícími nové materiály nebo technologie, které nejsou slučitelné s jejich stroji na zpracování zásilek, pouze po předchozí dohodě se zúčastněnými určenými provozovateli původu.
Článek V
Základní služby
1. Nehledě k ustanovením článku 13 Austrálie nesouhlasí s rozšířením základních služeb na poštovní balíky.
2. Ustanovení článku 13.2.4 se nevztahují na Velkou Británii, jejíž vnitrostátní právní předpisy ukládají nižší hranice hmotnosti. Legislativa Velké Británie týkající se zdraví a bezpečnosti omezuje hmotnost poštovních pytlů na 20 kg.
3. Odchylkou od článku 13.2.4 jsou Kazachstán a Uzbekistán oprávněny omezit maximální hmotnost došlých a vypravených tiskovinových pytlů na 20 kg.
Článek VI
Oznámení o dodání (dodejka)
1. Kanada je oprávněna nedodržovat článek 15.3.3, pokud jde o poštovní balíky, vzhledem k tomu, že neposkytuje tuto službu pro balíky ve svém vnitrostátním styku.
Článek VII
Zákazy (listovní zásilky)
1. Korejská lid. dem. republika a Libanon nepřijímají z titulu výjimky doporučené zásilky obsahující mince, papírové peníze, jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky a jiné cenné předměty. Nejsou povinny důsledně dodržovat ustanovení Řádu listovních zásilek, pokud jde o jejich odpovědnost v případě poškození nebo úbytku obsahu doporučených zásilek, nebo pokud jde o zásilky obsahující skleněné nebo křehké předměty.
2. Bolívie, Čína (Lid. rep.) s výjimkou zvláštní správní oblasti Hongkong, Irák, Nepál, Pákistán, Saúdská Arábie, Súdán a Vietnam nepřijímají z titulu výjimky doporučené zásilky obsahující mince, bankovky, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky a jiné cenné předměty.
3. Myanmar si vyhrazuje právo nepřijímat cenné zásilky obsahující cenné předměty uvedené v článku 18.6, neboť je to v rozporu s jeho vnitrostátními předpisy.
4. S výhradou zvláštní dohody uzavřené pro tento účel nepřijímá Nepál doporučené zásilky nebo cenné zásilky obsahující papírové peníze nebo mince.
5. Uzbekistán nepřijímá doporučené nebo cenné zásilky obsahující mince, bankovky, šeky, poštovní známky nebo cizí měnu a odmítá veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
6. Írán (Islámská republika) nepřijímá zásilky obsahující předměty odporující zásadám islámského náboženství a vyhrazuje si právo nepřijímat listovní zásilky (obyčejné, doporučené nebo cenné), obsahující mince, bankovky, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky nebo jiné cenné předměty a odmítá veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
7. Filipíny si vyhrazují právo nepřijímat žádné listovní zásilky (obyčejné, doporučené nebo cenné) obsahující mince, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy nebo jiné cenné předměty.
8. Austrálie nepřijímá žádné poštovní zásilky obsahující zlaté nebo stříbrné pruty nebo bankovky. Dále nepřijímá doporučené zásilky adresované do Austrálie ani zásilky v otevřeném průvozu obsahující cennosti jako šperky, drahé kovy, drahokamy nebo polodrahokamy, cenné papíry, mince nebo jakékoli obchodovatelné cenné papíry. Odmítá veškerou odpovědnost, pokud jde o zásilky porušující tuto výhradu.
9. Čína (Lid. rep.) s výjimkou zvláštní správní oblasti Hongkong nepřijímá v souladu se svými vnitrostátními předpisy cenné zásilky obsahující mince, bankovky, papírové peníze, jakékoli cenné papíry na doručitele nebo cestovní šeky.
10. Lotyšsko a Mongolsko si vyhrazují právo nepřijímat obyčejné, doporučené nebo cenné zásilky obsahující mince, bankovky, cenné papíry na doručitele a cestovní šeky vzhledem k tomu, že to je v rozporu s jejich vnitrostátními právními předpisy.
11. Brazílie si vyhrazuje právo nepřijímat obyčejné, doporučené nebo cenné zásilky obsahující mince, bankovky v oběhu a jakékoli cenné papíry na doručitele.
12. Vietnam si vyhrazuje právo nepřijímat psaní obsahující předměty nebo zboží.
13. Indonésie nepřijímá doporučené nebo cenné zásilky obsahující mince, bankovky, šeky, poštovní známky, cizí měnu nebo jakékoli cenné papíry na doručitele a odmítá veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
14. Kyrgyzstán si vyhrazuje právo nepřijímat listovní zásilky (obyčejné, doporučené, cenné, balíčky) obsahující mince, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky a jiné cenné předměty a odmítá veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
15. Ázerbájdžán a Kazachstán nepřijímají doporučené nebo cenné zásilky obsahující mince, bankovky, dobropisy nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, šeky, drahé kovy, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky a jiné cenné předměty nebo cizí měnu a odmítají veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
16. Moldavsko a Ruská federace nepřijímají doporučené nebo cenné zásilky obsahující bankovky v oběhu, jakékoli cenné papíry (šeky) na doručitele nebo cizí měnu a odmítají veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
17. Bez ohledu na článek 18.3 si Francie vyhrazuje právo odmítnout zásilky obsahující zboží, jestliže tyto zásilky nevyhovují jejím vnitrostátním předpisům nebo mezinárodním předpisům nebo technickým pokynům či pokynům pro balení, vztahujícím se na leteckou přepravu.
Článek VIII
Zákazy (poštovní balíky)
1. Myanmar a Zambie jsou oprávněny nepřijímat cenné balíky obsahující cenné předměty uvedené v článku 18.6.1.3.1 vzhledem k tomu, že to je v rozporu s jejich vnitrostátními předpisy.
2. Libanon a Súdán nepřijímají z titulu výjimky balíky obsahující mince, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy a jiné cenné předměty, nebo obsahující tekutiny a snadno zkapalňující látky nebo předměty ze skla a podobných materiálů nebo jiné křehké předměty. Nejsou povinny dodržovat příslušná ustanovení Řádu poštovních balíků.
3. Brazílie je oprávněna nepřijímat cenné balíky obsahující mince a papírové peníze v oběhu, jakož i veškeré cenné papíry na doručitele, vzhledem k tomu, že to je v rozporu s jejími vnitrostátními předpisy.
4. Ghana je oprávněna nepřijímat cenné balíky obsahující mince a papírové peníze v oběhu vzhledem k tomu, že to je v rozporu s jejími vnitrostátními předpisy.
5. Kromě předmětů uvedených v článku 18 Saúdská Arábie dále nepřijímá balíky obsahující mince, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy a jiné cenné předměty. Rovněž nepřijímá balíky obsahující léky všeho druhu, pokud nejsou provázeny lékařským předpisem vystaveným příslušným úředním orgánem, výrobky určené k hašení ohně, chemické tekutiny nebo předměty, které jsou v rozporu se zásadami islámského náboženství.
6. Kromě předmětů uvedených v článku 18 Omán dále nepřijímá balíky obsahující:
6.1 léky všeho druhu, pokud nejsou provázeny lékařským předpisem vystaveným příslušným úředním orgánem;
6.2 výrobky určené k hašení ohně a chemické tekutiny;
6.3 předměty, které jsou v rozporu se zásadami islámského náboženství.
7. Kromě předmětů uvedených v článku 18 je Írán (Islámská rep.) dále oprávněn nepřijímat balíky obsahující předměty, které jsou v rozporu se zásadami islámského náboženství, a vyhrazuje si právo nepřijímat obyčejné nebo cenné balíky obsahující mince, bankovky, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky nebo jiné cenné předměty a odmítá veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
8. Filipíny jsou oprávněny nepřijímat balíky obsahující mince, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy nebo jiné cenné předměty, nebo obsahující tekutiny a snadno zkapalňující látky nebo předměty ze skla a podobných materiálů nebo jiné křehké předměty.
9. Austrálie nepřijímá žádné poštovní zásilky obsahující zlaté nebo stříbrné pruty nebo bankovky.
10. Čína (Lid. rep.) nepřijímá obyčejné balíky obsahující mince, papírové peníze nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, cestovní šeky, platinu, zlato nebo stříbro, zpracované či nezpracované, drahokamy nebo jiné cenné předměty. Dále rovněž nepřijímá, s výjimkou zvláštní správní oblasti Hongkong, cenné balíky obsahující mince, papírové peníze, jakékoli cenné papíry na doručitele nebo cestovní šeky.
11. Mongolsko si vyhrazuje právo nepřijímat, v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, balíky obsahující mince, bankovky, cenné papíry na doručitele a cestovní šeky.
12. Lotyšsko nepřijímá obyčejné ani cenné balíky obsahující mince, bankovky, jakékoli cenné papíry (šeky) na doručitele nebo cizí měnu a odmítá veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
13. Moldavsko, Ruská federace, Ukrajina a Uzbekistán nepřijímají obyčejné ani cenné balíky obsahující bankovky v oběhu, jakékoli cenné papíry (šeky) na doručitele nebo cizí měnu a odmítá veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
14. Ázerbájdžán a Kazachstán nepřijímají obyčejné ani cenné balíky obsahující mince, bankovky, dobropisy nebo jakékoli cenné papíry na doručitele, šeky, drahé kovy, zpracované či nezpracované, drahokamy, šperky a jiné cenné předměty nebo cizí měnu a odmítají veškerou odpovědnost v případě ztráty nebo poškození takovýchto zásilek.
Článek IX
Věci podléhající clu
1. S odvoláním na článek 18 nepřijímají Bangladéš a Salvador zásilky s udanou cenou obsahující věci podléhající clu.
2. S odvoláním na článek 18 nepřijímají následující členské země obyčejná a doporučená psaní obsahující věci podléhající clu: Afghánistán, Albánie, Ázerbájdžán, Bělorusko, Estonsko, Chile, Kambodža, Kazachstán, Kolumbie, Korejská lid. dem. republika, Kuba, Lotyšsko, Moldavsko, Nepál, Peru, Ruská federace, S. Marino, Salvador, Turkmenistán, Ukrajina, Uzbekistán a Venezuela (Bolívarovská republika).
3. S odvoláním na článek 18 nepřijímají následující členské země obyčejná psaní obsahující věci podléhající clu: Benin, Burkina Faso, Džibutsko, Mali, Mauritánie a Pobřeží slonoviny (Rep.).
4. Nehledě k ustanovením odstavců 1 až 3 se ve všech případech dovoluje zasílání sér, očkovacích látek a naléhavě potřebných léků, jež si je obtížné opatřit.
Článek X
Reklamace
1. Odchylkou od článku 19.3 si Čad, Egypt, Filipíny, Gabon, Írán (Islámská rep.), Kapverdy, Korejská lid. dem. republika, Kyrgyzstán, Mongolsko, Myanmar, Řecko, Saúdská Arábie, Súdán, Sýrie (Arabská rep.), Turkmenistán, Ukrajina, Uzbekistán, zámořská území Spojeného království a Zambie vyhrazují právo vybírat od svých zákazníků sazbu za reklamaci týkající se listovních zásilek.
2. Odchylkou od článku 19.3 si Argentina, Ázerbájdžán, Litva, Moldavsko, Rakousko a Slovensko vyhrazují právo vybírat zvláštní sazbu v případě, zjistí-li se při uzavření pátrání provedeného na základě reklamace, že tato reklamace byla neoprávněná.
3. Afghánistán, Egypt, Gabon, Írán (Islámská rep.), Kapverdy, Kongo (Rep.), Kyrgyzstán, Mongolsko, Myanmar, Saúdská Arábie, Súdán, Surinam, Sýrie (Arabská rep.), Turkmenistán, Ukrajina, Uzbekistán a Zambie si vyhrazují právo vybírat od svých zákazníků sazbu za reklamaci týkající se balíků.
4. Odchylkou od článku 19.3 si Brazílie, Panama (Rep.) a Spojené státy americké vyhrazují právo vybírat od svých zákazníků sazbu za reklamaci týkající se listovních zásilek a balíků podaných v zemích, které na základě odstavců 1 až 3 sazbu tohoto druhu aplikují.
Článek XI
Sazba za předložení celnímu úřadu
1. Gabon si vyhrazuje právo vybírat od svých zákazníků sazbu za předložení celnímu úřadu.
2. Odchylkou od článku 20.2 si Brazílie vyhrazuje právo vybírat od svých zákazníků sazbu za předložení celnímu úřadu u každé zásilky podléhající celní kontrole.
3. Odchylkou od článku 20.2 si Řecko vyhrazuje právo vybírat od svých zákazníků sazbu za předložení celnímu úřadu u všech zásilek předložených celním úřadům.
2. Kongo (Rep.) a Zambie si vyhrazují právo vybírat od svých zákazníků sazbu za předložení balíků celnímu úřadu.
Článek XII
Podávání listovních zásilek v zahraničí
1. Austrálie, Nový Zéland, Rakousko, Řecko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Spojené státy americké si vyhrazují právo vybírat sazbu odpovídající nákladům na zpracování od každého určeného provozovatele, který jim v souladu s ustanoveními článku 28.4 vrátí předměty, které původně nebyly vypraveny jako poštovní zásilky jejich službami.
2. Odchylkou od článku 28.4 si Kanada vyhrazuje právo vybírat od určeného provozovatele odměnu, která jí umožní pokrýt minimálně náklady na zpracování takovýchto zásilek.
3. Článek 28.4 opravňuje určeného provozovatele určení požadovat od určeného provozovatele podání přiměřenou odměnu za dodání listovních zásilek podaných v zahraničí ve velkém množství. Austrálie a Spojené království Velké Británie a Severního Irska si vyhrazují právo omezit tuto platbu na částku odpovídající sazbě vnitrostátního styku používané v zemi určení pro zásilky stejného druhu.
4. Článek 28.4 opravňuje určeného provozovatele určení požadovat od určeného provozovatele podání přiměřenou odměnu za dodání listovních zásilek podaných v zahraničí ve velkém množství. Následující členské země si vyhrazují právo omezit tuto platbu na limity schválené v Řádu pro hromadně podávané zásilky: Bahamy, Barbados, Brunej Darussalam, Čína (Lid. rep.), Grenada, Guyana, Indie, Malajsie, Nepál, Nizozemské Antily a Aruba, Nizozemsko, Nový Zéland, S. Lucie, S. Vincenc a Grenadiny, Singapur, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, zámořská území Spojeného království, Spojené státy americké, Srí Lanka, Surinam a Thajsko.
5. Nehledě k výhradám uvedeným v odstavci 4 si následující členské země vyhrazují právo plně aplikovat ustanovení článku 28 Úmluvy na zásilky došlé z členských zemí Unie: Argentina, Benin, Brazílie, Burkina Faso, Dánsko, Egypt, Francie, Guinea, Írán (Islámská rep.), Itálie, Izrael, Japonsko, Jordánsko, Kamerun, Kanada, Kypr, Libanon, Lucembursko, Mali, Mauritánie, Maroko, Monako, Německo, Norsko, Pobřeží slonoviny (Rep.), Portugalsko, Rakousko, Řecko, Senegal, Saúdská Arábie, Sýrie (Arabská rep.), Švýcarsko a Togo.
6. Za účelem aplikace článku 28.4 si Německo vyhrazuje právo vyžadovat od země podání zásilek odměnu ve stejné výši, jakou by dostalo od země, kde sídlí odesílatel.
7. Nehledě k výhradám učiněným v článku XII si Čína (Lid. rep.) vyhrazuje právo omezit veškeré platby za dodání listovních zásilek podaných v zahraničí ve velkém množství na limity schválené v Úmluvě SPU a v Řádu listovních zásilek pro hromadně podávané zásilky.
Článek XIII
Základní sazby a ustanovení týkající se výdajů na leteckou přepravu
1. Odchylkou od ustanovení článku 34 si Austrálie vyhrazuje právo aplikovat sazby týkající se letecké přepravy za poskytnutí služby vrácení zboží poštovními balíky tak, jak je uvedeno v Řádu poštovních balíků, nebo jakýmkoli jiným způsobem zahrnujícím například dvoustranné dohody.
Článek XIV
Výjimečné příchodní pozemní podíly
1. Odchylkou od článku 35 si Afghánistán vyhrazuje právo vybírat dodatečný výjimečný příchodní pozemní podíl ve výši 7,50 DTS za balík.
Článek XV
Zvláštní sazby
1. Belgie, Norsko a Spojené státy americké mohou vybírat za letecké balíky vyšší pozemní podíly než za balíky pozemní.
2. Libanon je oprávněn vybírat za balíky do 1 kg sazbu používanou pro balíky od 1 do 3 kg.
3. Panama (Rep.) je oprávněna vybírat za pozemní balíky přepravované leteckou cestou (S.A.L.) v průvozu 0,20 DTS za kilogram.
Článek XVI
Pravomoc Rady poštovního provozu stanovit výdaje a podíly
1. Odchylkou od ustanovení článku 36.1.6 si Austrálie vyhrazuje právo aplikovat odchodní pozemní podíly za poskytnutí služby vrácení zboží poštovními balíky tak, jak je uvedeno v Řádu poštovních balíků, nebo jakýmkoli jiným způsobem zahrnujícím například dvoustranné dohody.
Na důkaz toho sepsali níže uvedení zplnomocněnci tento Protokol, který bude mít stejnou účinnost a stejnou platnost, jako kdyby jeho ustanovení byla zařazena do vlastního textu Úmluvy, a podepsali jedno jeho vyhotovení, které je uloženo u generálního ředitele Mezinárodního úřadu. Jeho opis bude odevzdán každé straně Mezinárodním úřadem Světové poštovní unie.
Dáno v Dohá dne 11. října 2012

1) č. 31/2011 Sb. m. s.
2) č. 42/2015 Sb. m. s.
1 Výjimka je udělena Velké Británii jakožto zemi, která vynalezla poštovní známku.