114/1960 Sb.
Vyhláška o Smlouvě o obchodu a plavbě mezi Československou republikou a Německou demokratickou republikou

114
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 30. června 1960
o Smlouvě o obchodu a plavbě mezi Československou republikou a Německou demokratickou republikou

Dne 25. listopadu 1959 byla v Berlíně podepsána Smlouva o obchodu a plavbě mezi Československou republikou a Německou demokratickou republikou.
Se Smlouvou vyslovilo Národní shromáždění souhlas dne 25. května 1960 a president republiky ji ratifikoval dne 6. června 1960. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 15. června 1960.
Podle svého článku 19 Smlouva nabyla platnosti dnem výměny ratifikačních listin, tj. dne 15. června 1960.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.

David v. r.


SMLOUVA
o obchodu a plavbě
mezi
Československou republikou a Německou demokratickou republikou
President Československé republiky a president Německé demokratické republiky,
vedeni přáním dále rozvíjet a upevňovat hospodářské vztahy mezi oběma spřátelenými státy a stanovit ve smlouvě základní podmínky, jež tyto vztahy upravují,
se rozhodli
uzavřít Smlouvu o obchodu a plavbě. Za tím účelem jmenovali svými zmocněnci:
president Československé republiky
náměstka předsedy vlády a předsedu Státní plánovací komise
inž. Otakara Šimůnka,
president Německé demokratické republiky
náměstka předsedy vlády a ministra
zahraničního a vnitroněmeckého obchodu
Heinricha Raua,
kteří vyměnivše si plné moci a shledavše je v dobré a náležité formě se dohodli takto:
Článek 1
Smluvní strany učiní i nadále všechna potřebná opatření k rozvoji a upevnění obchodních vztahů mezi oběma státy v duchu přátelské spolupráce a vzájemné pomoci na zásadě rovnoprávnosti a vzájemných výhod.
Za tím účelem budou vlády smluvních stran sjednávat dohody, mezi nimi i dohody dlouhodobé, o vzájemných dodávkách zboží a o jiných podmínkách, které zajistí rozvoj výměny zboží v souladu s potřebami národního hospodářství obou států.
Článek 2
Smluvní strany si vzájemně poskytnou bezpodmínečné zacházení podle zásady nejvyšších výhod ve všech otázkách, týkajících se obchodu, námořní plavby, jakož i všech ostatních hospodářských vztahů mezi oběma státy.
Článek 3
Ve shodě s ustanoveními článku 2 smluvní strany si vzájemně poskytnou zacházení podle zásady nejvyšších výhod ve všech otázkách celních, zejména pokud jde o cla, daně nebo jiné dávky, uskladnění zboží pod celní kontrolou a předpisy a formality pro celní odbavení zboží.
Článek 4
Ve shodě s ustanoveními článku 2 zemědělské a průmyslové výrobky dovážené z území jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany nepodléhají jiným nebo vyšším clům, daním nebo jiným dávkám, ani jiným předpisům nebo tíživějším formalitám než jakým podléhají zemědělské a průmyslové výrobky stejného druhu kteréhokoliv třetího státu.
Zemědělské a průmyslové výrobky jedné smluvní strany vyvážené na území druhé smluvní strany nepodléhají rovněž jiným nebo vyšším clům, daním nebo jiným dávkám, ani jiným předpisům nebo tíživějším formalitám než jakým podléhají zemědělské a průmyslové výrobky stejného druhu při vývozu na území kteréhokoliv třetího státu.
Článek 5
Zemědělské a průmyslové výrobky jedné smluvní strany dovážené na území druhé smluvní strany přes území třetího státu nebo třetích států nepodléhají při dovozu jiným nebo vyšším clům, daním nebo jiným dávkám, ani jiným předpisům nebo tíživějším formalitám než jakým by podléhaly, kdyby byly ze země původu dováženy přímo.
Toto ustanovení platí i pro zemědělské a průmyslové výrobky, které během přepravy přes území třetího státu nebo třetích států byly překládány, přebaleny nebo uskladněny.
Článek 6
Základem pro vyměření cla na zemědělské a průmyslové výrobky dovážené z území jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany bude zásadně cena uvedená ve faktuře.
Článek 7
Za podmínky, že budou během lhůty stanovené celní správou zpět vyvezeny nebo dovezeny a že bude prokázána jejich totožnost, budou při dovozu a vývozu osvobozeny od cel, daní nebo jiných dávek zejména tyto předměty:
a) předměty určené pro veletrhy, výstavy, přehlídky nebo soutěže;
b) předměty určené k provádění pokusů nebo zkoušek;
c) předměty dovážené k opravě a po opravě zase vyvážené;
d) zemědělské a průmyslové výrobky dovážené ke zpracování nebo zušlechtění a po zpracování nebo zušlechtění zase vyvážené;
e) nástroje a nářadí pro montáže, které si montéři dovážejí nebo vyvážejí nebo které jsou jim zasílány napřed nebo dodatečně;
f) značkované obaly dovážené k naplnění, jakož i obaly obsahující předměty dovozu a vyvážené zpět po uplynutí stanovené lhůty.
Vzorky zboží vyvážené na území druhé smluvní strany v množství v obchodě obvyklém a používané pouze jako vzorky, jakož i katalogy, ceníky, prospekty a reklamní materiál, včetně reklamních filmů, budou na území druhé smluvní strany bez dalšího osvobozeny od cel, daní nebo jiných dávek jak při dovozu tak i při zpětném vývozu.
Článek 8
Ve shodě s ustanoveními článku 2 vnitřní dávky, jimž na území jedné smluvní strany podléhá výroba, zpracování, oběh nebo spotřeba některého zemědělského nebo průmyslového výrobku, bez ohledu na to v čí prospěch a jménem koho jsou vybírány, nepostihují zemědělské a průmyslové výrobky druhé smluvní strany více než výrobky stejného druhu kteréhokoliv třetího státu.
Článek 9
Žádná ze smluvních stran nepoužije při dovozu z území druhé smluvní strany nebo při vývozu na území druhé smluvní strany žádných omezení nebo zákazů, pokud jich nepoužije vůči všem ostatním státům.
Smluvní strany si však vyhražují právo zakázat nebo omezit dovoz nebo vývoz z důvodů bezpečnosti státu, zachování veřejného pořádku, ochrany zdraví, ochrany zvířat a rostlin, ochrany kulturních děl nebo archeologických a historických hodnot, pokud takového zákazu nebo omezení bude použito za stejných okolností vůči všem ostatním státům.
Článek 10
Zemědělské a průmyslové výrobky jedné smluvní strany dopravované z území nebo na území třetího státu přes území druhé smluvní strany nepodléhají clům, daním nebo jiným dávkám.
Pokud jde o předpisy a formality, týkající se průvozu, nebudou pro uvedené výrobky poskytovány menší výhody než pro náklady kteréhokoliv třetího státu.
Článek 11
Československým námořním obchodním lodím a jejich nákladům bude v přístavech Německé demokratické republiky při příjezdu, odjezdu jakož i pobytu poskytnuto zacházení podle zásady nejvyšších výhod. Zacházení podle zásady nejvyšších výhod bude poskytnuto zejména pokud jde o:
a) dávky a poplatky jakéhokoliv druhu vybírané jménem nebo ve prospěch státu, úřadů nebo jiných organizací;
b) přistávání, nakládání a vykládání lodí v přístavech a kotvištích;
c) používání služeb lodivodů, použití kanálů, proplouvacích zařízení, mostů, signálů a osvětlení plavební dráhy;
d) použití jeřábů, vah, skladů, loděnic, suchých doků a opravárenských dílen;
e) zásobování pohonnými látkami, mazadly, vodou a potravinami;
f) všechny předpisy, včetně ustanovení o ochraně zdraví a o karanténě.
Ustanovení tohoto článku se nevztahují na výkon přístavních služeb, včetně doprovodní služby lodivodů, organizované služby záchranné a pomocné a služby vlečné, ani na plavbu pobřežní (kabotáž). Za pobřežní plavbu se však nepokládá plavba lodí uvedených v odstavci 1 z jednoho přístavu Německé demokratické republiky do druhého jejího přístavu za účelem vyložení nákladu přivezeného z třetího státu nebo za účelem naložení nákladu, určeného do třetího státu.
Článek 12
Jestliže československá loď ztroskotá nebo se octne v nouzi u břehů Německé demokratické republiky, požívá loď i její náklad stejných výhod a práv, jaké poskytuje zákonodárství Německé demokratické republiky vlastním lodím ve stejné situaci. Veliteli, posádce a cestujícím, jakož i lodi a jejímu nákladu bude vždy poskytnuta nutná pomoc a podpora v takové míře, v jaké se poskytuje vlastním lodím ve stejné situaci.
Článek 13
Státní příslušnost československých lodí bude uznávána úřady Německé demokratické republiky na základě listin nacházejících se na lodi a vydaných příslušnými československými úřady podle zákonů a předpisů Československé republiky.
Výměrné listy a jiné lodní listiny nacházející se na lodi a vydané příslušnými československými úřady budou uznávány úřady Německé demokratické republiky. Ve shodě s tímto ustanovením československé lodi opatřené řádně vydanými výměrnými listy budou v přístavech Německé demokratické republiky osvobozeny od opětného proměření a za základ pro výpočet přístavních poplatků bude vzat čistý prostor lodi vyznačený v listě.
Článek 14
Příslušné organizace smluvních stran, jejichž činnost se týká námořní dopravy, mohou udržovat na území druhé smluvní strany zastupitelství. Tato zastupitelství požívají týchž práv a výhod, jež jsou poskytovány obdobným zastupitelstvím organizací kteréhokoliv třetího státu.
Článek 15
Pokud jde o dopravu zboží, osob a zavazadel na vnitrozemských pozemních a vodních cestách, jakož i na železnicích, smluvní strany si vzájemně poskytnou zacházení podle zásady nejvyšších výhod ve všech otázkách, týkajících se převzetí nákladu k dopravě, druhu a způsobu dopravy, jakož i výloh a dávek spojených s dopravou.
Článek 16
Právnické osoby, mající sídlo na území jedné ze smluvních stran a zřízené podle jejího právního řádu, budou uznávány jako právnické osoby též na území druhé smluvní strany; obchodní činnost mohou vykonávat na území druhé smluvní strany ve shodě s jejím zákonodárstvím.
Článek 17
Pokud jiné dohody nestanoví jinak, právnické osoby jedné smluvní strany požívají na území druhé smluvní strany v rámci ustanovení této Smlouvy týchž práv a výhod, jež jsou přiznávány právnickým osobám kteréhokoliv třetího státu.
Článek 18
Ustanovení této Smlouvy se nevztahují na práva a výhody, které jedna ze smluvních stran poskytla nebo v budoucnosti poskytne jiným sousedním státům v zájmu usnadnění pohraničního styku.
Článek 19
Tato Smlouva bude co nejdříve ratifikována a vstoupí v platnost dnem výměny ratifikačních listin, jež bude provedena v Praze.
Smlouva zůstane v platnosti až do uplynutí šesti měsíců ode dne, kdy jedna ze smluvních stran písemně oznámí druhé smluvní straně svůj úmysl Smlouvu vypovědět.
Dáno v Berlíně dne 25. listopadu 1959 ve dvou vyhotoveních, každé v jazyce českém a německém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Na důkaz toho zmocněnci obou smluvních stran Smlouvu podepsali a opatřili svými pečetěmi.
Za Československou republiku:
inž. Šimůnek v. r.
Za Německou demokratickou republiku:
Rau v. r.