21/1999 Sb.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Úmluvy o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky, Dodatkového protokolu k Úmluvě o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky, a Protokolu o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných prostředků ve znění ze dne 3. května 1996 (Protokol II ve znění ze dne 3. května 1996), který je přílohou Úmluvy o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky

21
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 10. října 1980 byla v Ženevě přijata Úmluva o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky.
Jménem Československé socialistické republiky byla Úmluva podepsána v New Yorku dne 10. dubna 1981.
S Úmluvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a prezident republiky Úmluvu ratifikoval.
Ratifikační listina Československé socialistické republiky byla uložena u generálního tajemníka Organizace spojených národů, depozitáře Úmluvy, dne 31. srpna 1982.
Při ratifikaci Úmluvy Československá socialistická republika vyjádřila v souladu s ustanovením jejího článku 4 odst. 3 souhlas být vázána:
Protokolem o nezjistitelných střepinách (Protokol I),
Protokolem o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných prostředků (Protokol II) a
Protokolem o zákazu nebo omezení použití zápalných zbraní (Protokol III).
Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 5 odst. 1 dnem 2. prosince 1983 a tímto dnem vstoupila v platnost i pro Československou socialistickou republiku.
Dne 22. února 1993 Česká republika oznámila generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že se jako nástupnický stát České a Slovenské Federativní Republiky považuje za vázanou Úmluvou o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky, včetně Protokolů ze dne 10. října 1980, s účinností od 1. ledna 1993.
Dne 13. října 1995 byl na 8. plenárním zasedání Konference smluvních stran Úmluvy přijat
Dodatkový protokol k Úmluvě o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky (Protokol o oslepujících laserových zbraních - Protokol IV) a
dne 3. května 1996 byl přijat na 14. plenárním zasedání Konference smluvních stran Úmluvy
Protokol o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných prostředků ve znění ze dne 3. května 1996 (Protokol II ve znění ze dne 3. května 1996), který je přílohou Úmluvy o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky.
S Dodatkovým protokolem a Protokolem II ve znění ze dne 3. května 1996 vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Protokoly přijal.
Dodatkový protokol (Protokol IV) vstoupil v platnost na základě svého článku 2 a článku 5 odst. 4 Úmluvy dnem 30. července 1998 a pro Českou republiku vstupuje v platnost dnem 10. února 1999.
Protokol II ve znění ze dne 3. května 1996 vstoupil v platnost na základě svého článku 2 a článku 5 odst. 4 Úmluvy dnem 3. prosince 1998 a pro Českou republiku vstupuje v platnost dnem 10. února 1999.
Český překlad Úmluvy a Protokolů se vyhlašuje současně.


ÚMLUVA
o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky
Vysoké smluvní strany:
Připomínajíce, že každý stát má povinnost, v souladu s Chartou OSN, zdržovat se ve svých mezinárodních vztazích použití síly nebo hrozby silou proti suverenitě, územní celistvosti nebo politické nezávislosti jiného státu nebo jakýmkoli jiným způsobem neslučitelným s cíli OSN,
dále připomínajíce všeobecnou zásadu ochrany civilního obyvatelstva proti účinkům vojenských akcí,
opírajíce se o zásadu mezinárodního práva, že právo stran v ozbrojeném konfliktu na volbu metod a způsobů vedení války není neomezené, a o zásadu, která zakazuje v ozbrojených konfliktech použití zbraní, střeliva, materiálů a způsobů vedení války, jež vedou k mimořádným škodám a zbytečnému utrpení,
připomínajíce také, že je zakázáno používat způsobů nebo prostředků vedení války, od kterých lze očekávat, že způsobí rozsáhlé, dlouhodobé a vážné poškození životního prostředí, nebo které jsou k tomu určeny,
potvrzujíce své odhodlání, aby v případech, jež nejsou zahrnuty v této Úmluvě, v protokolech k ní přiložených nebo v jiných mezinárodních dohodách, zůstalo civilní obyvatelstvo a bojující strany po celou dobu pod ochranou a působností zásad mezinárodního práva vycházejících ze zavedených zvyků, ze zásad lidskosti a požadavků veřejného svědomí,
přejíce si přispět k mezinárodnímu uvolňování, ukončení závodů ve zbrojení a nastolení důvěry mezi státy a odtud k realizaci touhy všeho lidstva žít v míru,
uznávajíce důležitost vynaložení veškerého úsilí, které může přispět k pokroku na cestě k všeobecnému a úplnému odzbrojení za přísné a účinné mezinárodní kontroly,
znovu potvrzujíce nutnost pokračovat v kodifikaci a postupném rozvoji norem mezinárodního práva použitelného v ozbrojených konfliktech,
přejíce si, aby bylo zakázáno nebo více omezeno použití některých konvenčních zbraní, a domnívajíce se, že pozitivní výsledky dosažené v této oblasti mohou usnadnit hlavní jednání o odzbrojení za účelem zastavení výroby, hromadění a rozšiřování těchto zbraní,
zdůrazňujíce potřebu, aby se všechny, zvláště vojensky významné státy, staly stranami této Úmluvy a k ní přiložených protokolů,
majíce na zřeteli skutečnost, že Valné shromáždění OSN a Komise OSN pro odzbrojení se mohou rozhodnout prozkoumat otázku možného rozšíření rozsahu zákazů a omezení obsažených v této Úmluvě a k ní přiložených protokolech,
dále majíce na zřeteli, že Výbor pro odzbrojení se může rozhodnout posoudit otázku přijetí dalších opatření k zákazu nebo omezení použití určitých konvenčních zbraní,
se dohodly na následujícím:
Článek 1
Rozsah použití
Tato Úmluva a k ní přiložené protokoly se budou vztahovat na situace uvedené v článku 2 Ženevských úmluv z 12. srpna 1949 o ochraně obětí války, včetně všech situací uvedených v odstavci 4 článku 1 Dodatkového protokolu I k těmto úmluvám.
Článek 2
Vztah k jiným mezinárodním dohodám
V této Úmluvě a k ní přiložených protokolech nesmí být nic vykládáno jako odstoupení od ostatních závazků vyplývajících pro vysoké smluvní strany z mezinárodního humanitárního práva použitelného v ozbrojeném konfliktu.
Článek 3
Podpis
Tato Úmluva bude otevřena k podpisu všem státům v sídle OSN v New Yorku po dobu dvanácti měsíců počínaje 10. dubnem 1981.
Článek 4
Ratifikace, přijetí, schválení nebo přístup
1. Tato Úmluva podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení státy, které ji podepsaly. Každý stát, který Úmluvu nepodepsal, k ní může přistoupit.
2. Listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přístupu budou uloženy u depozitáře.
3. Vyjádření souhlasu být vázán kterýmkoli protokolem přiloženým k této Úmluvě bude fakultativní pro každý stát za předpokladu, že v době uložení listin o ratifikaci, přijetí nebo schválení této Úmluvy nebo přístupu k ní uvědomí depozitáře o svém souhlasu být vázán dvěma nebo více protokoly.
4. Kdykoli po uložení listin o ratifikaci, přijetí nebo schválení této Úmluvy nebo přístupu k ní může stát uvědomit depozitáře o svém souhlasu být vázán kterýmkoli přiloženým protokolem, kterým dosud vázán nebyl.
5. Každý protokol, kterým je vysoká smluvní strana vázána, bude pro tuto stranu představovat nedílnou součást této Úmluvy.
Článek 5
Vstup v platnost
1. Tato Úmluva vstoupí v platnost šest měsíců po uložení dvacáté listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přístupu k ní.
2. Pro každý stát, který uloží svoji listinu o ratifikaci, připojení, schválení nebo přístupu k ní po datu uložení dvacáté listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přístupu k ní, vstoupí tato Úmluva v platnost šest měsíců po datu, ke kterému stát uložil svou listinu o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přístupu k ní.
3. Každý z protokolů přiložených k této Úmluvě vstoupí v platnost šest měsíců po datu, kdy dvacet států notifikuje svůj souhlas být jím vázán v souladu s odstavcem 3 nebo 4 článku 4 této Úmluvy.
4. Pro každý stát, který notifikuje svůj souhlas být vázán protokoly připojenými k této Úmluvě po datu, kdy dvacet států notifikovalo svůj souhlas být jimi vázáno, vstoupí protokoly v platnost šest měsíců po datu, kdy stát notifikoval svůj souhlas být takto vázán.
Článek 6
Rozšiřování
Vysoké smluvní strany se zavazují jak v době míru, tak i v průběhu ozbrojeného konfliktu rozšiřovat ve svých zemích v největší možné míře tuto Úmluvu a ty z protokolů k ní přiložených, kterými jsou vázány, a zvláště zahrnovat jejich studium do programu vojenské přípravy tak, aby s nimi mohly být obeznámeny jejich ozbrojené síly.
Článek 7
Smluvní vztahy po vstupu této Úmluvy v platnost
1. V případě, že jedna ze stran zúčastněných v konfliktu není vázána kterýmkoli z přiložených protokolů, strany vázané touto Úmluvou a tímto přiloženým protokolem zůstanou jimi vázány ve svých vzájemných vztazích.
2. Každá vysoká smluvní strana bude vázána touto Úmluvou a každým k ní přiloženým protokolem, který pro ni vstoupil v platnost, v každé situaci uvedené v článku 1, ve vztahu ke každému státu, který není stranou této Úmluvy a není ani vázán příslušným přiloženým protokolem, jestliže tento stát přijme a uplatňuje tuto Úmluvu nebo příslušný protokol a uvědomí o tom depozitáře.
3. Depozitář bude vysoké smluvní strany neprodleně informovat o každé notifikaci, která mu bude doručena podle odstavce 2 tohoto článku.
4. Tato Úmluva a přiložené protokoly, kterými je vysoká smluvní strana vázána, se budou vztahovat na ozbrojený konflikt proti vysoké smluvní straně, na nějž se vztahuje článek 1 odst. 4 Dodatkového protokolu I Ženevské úmluvy z 12. srpna 1949 na ochranu obětí války:
a) jestliže je vysoká smluvní strana též stranou Dodatkového protokolu I a jestliže orgán uvedený v článku 96 odst. 3 tohoto protokolu se zavázal použít Ženevské úmluvy a Dodatkový protokol I v souladu s článkem 96 odst. 3 zmíněného protokolu a zavazuje se použít tuto Úmluvu a příslušné přiložené protokoly na tento konflikt; nebo
b) jestliže vysoká smluvní strana není stranou Dodatkového protokolu I a orgán typu uvedeného v pododstavci a) výše přijímá a použije závazky Ženevských úmluv a této Úmluvy a příslušných přiložených protokolů na tento konflikt. Takové přijetí a použití bude mít ve vztahu k tomuto konfliktu následující účinky:
(i) Ženevské úmluvy a tato Úmluva a její příslušné přiložené protokoly vstoupí v platnost pro strany konfliktu s okamžitou účinností;
(ii) zmíněný orgán přijme stejná práva a povinnosti jako ty, které byly přijaty vysokou smluvní stranou v Ženevských úmluvách, v této Úmluvě a k ní přiložených příslušných protokolech; a
(iii) Ženevské úmluvy, tato Úmluva a k ní přiložené příslušné protokoly jsou stejně závazné pro všechny strany konfliktu.
Vysoká smluvní strana a orgán mohou také souhlasit s přijetím a použitím závazků vyplývajících z Dodatkového protokolu I k Ženevským úmluvám na recipročním základě.
Článek 8
Revize a změny
1. a) Kdykoli po vstupu této Úmluvy v platnost může každá vysoká smluvní strana navrhnout změny k této Úmluvě nebo ke každému přiloženému protokolu, kterým je vázána. Každý návrh změny bude oznámen depozitáři, který jej sdělí všem vysokým smluvním stranám a vyžádá si jejich názor na případné svolání konference, která by měla tento návrh projednat. Jestliže většina, nejméně 18 vysokých smluvních stran, s tím bude souhlasit, depozitář neprodleně svolá konferenci, na níž budou všechny vysoké smluvní strany pozvány. Státy, které nejsou stranami této Úmluvy, budou na konferenci přizvány jako pozorovatelé.
b) Tato konference může souhlasit se změnami, které budou přijaty a které vstoupí v platnost stejným způsobem jako tato Úmluva a k ní přiložené protokoly, s podmínkou, že změny v Úmluvě mohou být přijaty pouze vysokými smluvními stranami a že změny k určitému přiloženému protokolu mohou být přijaty pouze vysokými smluvními stranami, které jsou vázány tímto protokolem.
2. a) Kdykoli po vstupu této Úmluvy v platnost mohou vysoké smluvní strany navrhnout dodatkové protokoly vztahující se k jiným kategoriím konvenčních zbraní, jež nejsou zahrnuty v existujících protokolech. Každý takový návrh na dodatkový protokol bude oznámen depozitáři, který jej sdělí všem vysokým smluvním stranám v souladu s pododstavcem 1a) tohoto článku. Jestliže většina, nejméně 18 vysokých smluvních stran, bude souhlasit, pak depozitář neprodleně svolá konferenci, na kterou budou přizvány všechny státy.
b) Tato konference, za plné účasti států zastoupených na konferenci, může schválit dodatkové protokoly, které budou přijaty stejným způsobem jako tato Úmluva, budou k ní připojeny a vstoupí v platnost tak, jak je uvedeno v odstavcích 3 a 4 článku 5.
3. a) Jestliže po uplynutí desetiletého období od vstupu této Úmluvy v platnost nebude podle pododstavců 1a) a 2a) tohoto článku svolána žádná konference, může každá vysoká smluvní strana požádat depozitáře o svolání konference, na kterou by byly všechny vysoké smluvní strany přizvány, aby prověřily rozsah a působení této Úmluvy a k ní připojených protokolů a aby posoudily každý návrh na změny v této Úmluvě nebo v existujících protokolech. Státy, které nejsou stranami této Úmluvy, budou na konferenci přizvány jako pozorovatelé. Konference může souhlasit se změnami, které budou přijaty a které vstoupí v platnost v souladu s pododstavcem 1b) výše.
b) Na této konferenci může být posouzen také každý návrh na dodatkové protokoly týkající se jiných kategorií konvenčních zbraní, které nejsou zahrnuty v existujících přiložených protokolech. Všechny státy zastoupené na konferenci se mohou plně účastnit tohoto posouzení. Jakékoli dodatkové protokoly budou přijaty stejným způsobem jako tato Úmluva, budou k ní přiloženy a vstoupí v platnost tak, jak je stanoveno v odstavcích 3 a 4 článku 5 této Úmluvy.
c) Tato konference může zvážit, zda by měla být na žádost kterékoli vysoké smluvní strany učiněna opatření ke svolání další konference v případě, že po uplynutí podobného období, jak je uvedeno v pododstavci 3a) tohoto článku, nedošlo ke svolání žádné konference podle pododstavce 1a) nebo 2a) tohoto článku.
Článek 9
Výpověď
1. Každá vysoká smluvní strana může vypovědět tuto Úmluvu nebo kterýkoli k ní připojený protokol tím, že o tom uvědomí depozitáře.
2. Každé takové vypovězení nabude účinnosti po uplynutí jednoho roku od doby, kdy depozitář obdrží notifikaci o vypovězení. Jestliže však po vypršení tohoto roku se vysoká smluvní strana, která Úmluvu nebo protokol vypověděla, ocitne v jedné ze situací uvedených v článku 1, bude tato strana nadále vázána závazky z této Úmluvy a příslušných k ní přiložených protokolů až do konce ozbrojeného konfliktu nebo okupace a v každém případě až do ukončení operací spojených s konečným propuštěním, repatriací či usazením osob, jež byly pod ochranou norem mezinárodního práva použitelného v ozbrojeném konfliktu, a v případě kteréhokoli přiloženého protokolu obsahujícího ustanovení týkající se situací, v nichž jednotky nebo mise OSN vykonávají funkce k zachování míru, pozorování nebo podobné funkce v dotyčné oblasti, až do ukončení těchto funkcí.
3. Každá výpověď této Úmluvy bude považována za vypovězení vztahující se rovněž na všechny přiložené protokoly, kterými je vypovídající vysoká smluvní strana vázána.
4. Každá výpověď bude platit pouze pro vysokou smluvní stranu, která oznámila výpověď.
5. Žádné vypovězení neovlivní závazky, které vypovídající vysoká smluvní strana již sjednala, z důvodu ozbrojeného konfliktu, podle této Úmluvy a k ní přiložených protokolů pro jakýkoli čin vykonaný předtím, než výpověď nabyla účinnosti.
Článek 10
Depozitář
1. Depozitářem této Úmluvy a k ní přiložených protokolů bude generální tajemník Organizace spojených národů.
2. Kromě svých obvyklých funkcí bude depozitář informovat všechny státy o:
a) podpisech této Úmluvy podle článku 3;
b) uložení listin o ratifikaci, přijetí či schválení nebo přístupu k této Úmluvě podle článku 4;
c) notifikacích souhlasu být vázán přiloženými protokoly podle článku 4;
d) datech, kdy tato Úmluva a k ní přiložené protokoly vstoupí v platnost podle článku 5; a
e) notifikacích o vypovězení obdržených podle článku 9 a o datu jejich platnosti.
Článek 11
Autentičnost textů
Originál této Úmluvy s přiloženými protokoly, z nichž arabský, čínský, anglický, francouzský, ruský a španělský text mají stejnou platnost, bude uložen u depozitáře, který předá ověřené kopie všem státům.

PROTOKOL O NEZJISTITELNÝCH STŘEPINÁCH
(Protokol I)
Je zakázáno používat jakékoli zbraně, jejichž primárním účinkem je zranění střepinami, které jsou v lidském těle nezjistitelné rentgenovými paprsky.

PROTOKOL O ZÁKAZU NEBO OMEZENÍ POUŽITÍ MIN, NÁSTRAH A JINÝCH PROSTŘEDKŮ
(Protokol II)
Článek 1
Materiální rozsah použití
Tento protokol se týká používání min na souši, nástrah a jiných prostředků zde definovaných, včetně min kladených za účelem zabránění přístupu do pobřežních pásem, vodních či říčních cest, ale netýká se použití protilodních min na moři nebo na vnitrozemských vodních cestách.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto protokolu:
1. „Mina“ znamená veškerou munici umístěnou pod zemí, nad zemí nebo v blízkosti země či jiného povrchu a zkonstruovanou tak, aby detonovala či explodovala přítomností, blízkostí nebo kontaktem osoby či vozidla, a „mina pro minování na dálku“ znamená veškeré miny takto definované, jež jsou dopravovány děly, raketami, minomety nebo podobnými prostředky či shazovány z letadel.
2. „Nástraha“ znamená jakýkoli prostředek či materiál, který je určen, zkonstruován nebo uzpůsoben k zabití či poranění a který působí neočekávaně při styku nebo přiblížení se osoby k zdánlivě neškodnému předmětu nebo při provádění zdánlivě bezpečného úkonu.
3. „Jiné prostředky“ znamenají ručně umístěnou munici a postředky určené k zabití, poranění či poškození, jež jsou aktivovány dálkovým ovládáním či automaticky po uplynutí určité doby.
4. „Vojenský cíl“ znamená, pokud jde o objekty, veškeré objekty, které svou povahou, umístěním, účelem nebo užitím účinně přispívají k vojenským akcím a jejichž úplné nebo částečné zničení, obsazení nebo neutralizace, za okolností existujících v daném okamžiku, představuje jednoznačnou vojenskou výhodu.
5. „Civilní objekty“ jsou veškeré objekty, jež nejsou vojenskými cíli definovanými v odstavci 4.
6. „Zaznamenávání“ označuje fyzické, administrativní a technické úkony zaměřené na získání veškerých dostupných informací umožňujících určení polohy minových polí, min a nástrah za účelem registrace v oficiálních záznamech.
Článek 3
Všeobecná omezení použití min, nástrah a jiných prostředků
1. Tento článek se týká:
a) min;
b) nástrah; a
c) jiných prostředků.
2. Za všech okolností je zakázáno používat zbraně, jichž se tento článek týká, ať v útoku, obraně nebo při represáliích proti civilnímu obyvatelstvu jako takovému či proti jednotlivým civilním osobám.
3. Je zakázáno nerozlišující použití zbraní, jichž se týká tento článek. Nerozlišující použití je jakékoli umístění takových zbraní:
a) jež je mimo vojenského objektu nebo není proti vojenskému objektu zaměřeno; nebo
b) které zahrnuje metodu či prostředky dopravy, jež nemohou být zaměřeny na specifický vojenský cíl; nebo
c) u něhož lze očekávat, že způsobí náhodné ztráty na životech civilních osob, jejich zranění, škody na civilních objektech nebo kombinaci těchto ztrát a škod, jež by byly nadměrné z hlediska očekávané konkrétní a přímé vojenské výhody.
4. Budou učiněna veškerá možná bezpečnostní opatření na ochranu civilních osob před účinky zbraní, jichž se tento článek týká. Možná bezpečnostní opatření jsou ta bezpečnostní opatření, jež jsou proveditelná či prakticky možná se zřetelem na všechny okolnosti existující v dané době, včetně humanitárních a vojenských ohledů.
Článek 4
Omezení použití jiných min, než jsou miny pro minování na dálku, nástrahy a jiné prostředky v obydlených oblastech
1. Tento článek se týká:
a) jiných min, než jsou miny pro minování na dálku;
b) nástrah; a
c) jiných prostředků.
2. Je zakázáno používat zbraně, jichž se týká tento článek, ve velkých městech, ve městech, vesnicích či jiných oblastech majících podobnou koncentraci civilního obyvatelstva, v nichž neprobíhá boj mezi pozemními silami ani bezprostředně nehrozí, pokud:
a) buď nejsou umístěny ve vojenském objektu nebo v jeho těsné blízkosti, který patří druhé straně nebo je pod její kontrolou; nebo
b) nejsou učiněna opatření na ochranu civilních osob před jejich účinky, například instalováním výstražných označení, rozestavením hlídek, vylepením výstrah nebo postavením oplocení.
Článek 5
Omezení použití min pro minování na dálku
1. Použití min pro minování na dálku je zakázáno, pokud tyto miny nejsou používány pouze v oblasti, jež je sama vojenským cílem nebo která zahrnuje vojenské objekty, a pokud:
a) jejich rozmístění nelze přesně zaznamenat v souladu s článkem 7 1a); nebo
b) není pro každou takovou minu použit účinný neutralizační mechanismus, to jest samoaktivační mechanismus, který je určen k zajištění miny nebo k jejímu samozničení, když se předpokládá, že mina již nebude sloužit vojenskému účelu, pro který byla umístěna, nebo dálkově ovládaný mechanismus, který je určen k zajištění nebo zničení miny, když už mina neslouží vojenskému účelu, pro který byla použita.
2. Před každým dopravením či svržením min pro minování na dálku, jež mohou postihnout civilní obyvatelstvo, bude dána včas účinná výstraha, pokud to okolnosti dovolí.
Článek 6
Zákaz použití určitých nástrah
1. V souladu s pravidly mezinárodního práva použitelnými v ozbrojených konfliktech a vztahujícími se na zradu a věrolomnost je za všech okolností zakázáno používat:
a) všechny nástrahy ve formě zdánlivě neškodného přenosného předmětu, který je zvláště určen a zkonstruován tak, aby obsahoval výbušný materiál a detonoval, když dojde ke střetu s ním nebo přiblížení k němu; nebo
b) nástrahy, které jsou jakkoli spojené s:
(i) mezinárodně uznávanými ochrannými emblémy, znaky či signály;
(ii) nemocnými, zraněnými nebo mrtvými osobami;
(iii) pohřebními nebo kremačními místy či hroby;
(iv) zdravotnickými zařízeními, zdravotnickým vybavením, zdravotnickými zásilkami nebo zdravotnickou dopravou;
(v) dětskými hračkami či jinými přenosnými předměty nebo výrobky, zvláště určenými pro stravování, zdraví, hygienu, ošacení či výchovu dětí;
(vi) potravinami nebo nápoji;
(vii) kuchyňským nádobím nebo spotřebiči, pokud nejsou ve vojenských zařízeních, postaveních či vojenských zásobovacích skladech;
(viii) předměty zjevně náboženského charakteru;
(ix) historickými památkami, uměleckými díly či místy konání bohoslužeb, které představují kulturní nebo duchovní dědictví národů;
(x) zvířaty nebo zdechlinami.
2. Za všech okolností je zakázáno používat jakoukoli nástrahu, která je určena k tomu, aby způsobila nadměrné poranění či zbytečné utrpení.
Článek 7
Zaznamenávání a zveřejňování polohy minových polí, min a nástrah
1. Strany konfliktu budou zaznamenávat polohu:
a) všech předem plánovaných minových polí, jež budou pokládat; a
b) všech oblastí, ve kterých v širokém měřítku a předem plánovitě použily nástrah.
2. Strany budou usilovat o zajištění zaznamenání polohy všech ostatních minových polí, min a nástrah, jež položily nebo umístily.
3. Veškeré tyto záznamy budou uchovávány stranami konfliktu, které budou muset:
a) okamžitě po ukončení aktivního nepřátelství:
(i) učinit všechna nezbytná a vhodná opatření, včetně použití těchto záznamů, na ochranu civilistů před účinky minových polí, min a nástrah; a
(ii) v případech, kdy vojska ani jedné ze stran nejsou na území druhé strany, poskytnout generálnímu tajemníkovi OSN a sobě navzájem veškeré informace, které mají k dispozici, o poloze minových polí, min a nástrah na území druhé strany; nebo
(iii) poté, kdy došlo k úplnému odsunu vojsk stran z území druhé strany, dát druhé straně a generálnímu tajemníkovi OSN k dispozici veškeré informace, které mají, o poloze minových polí, min a nástrah na území druhé strany;
b) plní-li v jakékoli oblasti svou funkci jednotky nebo mise OSN, dát orgánu zmíněnému v článku 8 k dispozici informace, jež jsou v tomto článku požadovány;
c) kdykoli to bude možné, zajistit po vzájemné dohodě uvolnění informací týkajících se minových polí, min a nástrah, zejména v dohodách o ukončení nepřátelství.
Článek 8
Ochrana jednotek a misí OSN před účinky minových polí, min a nástrah
1. Plní-li jednotka nebo mise OSN funkci zachování míru, pozorovací či jakékoli jiné funkce v dané oblasti, pak každá strana konfliktu, bude-li o to požádána vedoucím jednotek nebo mise OSN v dané oblasti, pokud to bude možné:
a) odstraní nebo zneškodní všechny miny nebo nástrahy v této oblasti;
b) učiní taková opatření, jež budou nutná na ochranu jednotek či mise před účinky minových polí, min a nástrah při výkonu jejich povinností; a
c) dá vedoucímu jednotky nebo mise OSN v této oblasti k dispozici veškeré informace, jež tato strana má, o poloze minových polí, min nebo nástrah v oblasti.
2. Působí-li v dané oblasti vyšetřující mise OSN, poskytne každá dotyčná strana konfliktu této misi ochranu s výjimkou případů, kdy vzhledem k velikosti takové mise nemůže adekvátně takovou ochranu poskytnout. V tomto případě dá vedoucí mise k dispozici informace, které má, o poloze minových polí, min a nástrah v oblasti.
Článek 9
Mezinárodní spolupráce při odstraňování minových polí, min a nástrah
Po skončení aktivního nepřátelství budou strany usilovat o dosažení dohody jak mezi sebou, tak eventuálně s jinými státy a mezinárodními organizacemi o poskytování informací, technické a materiální pomoci - včetně, za vhodných okolností, společných operací nezbytných k odstranění či jinému zneškodnění minových polí, min a nástrah umístěných během konfliktu.

TECHNICKÁ PŘÍLOHA K PROTOKOLU O ZÁKAZU NEBO OMEZENÍ POUŽITÍ MIN, NÁSTRAH A JINÝCH PROSTŘEDKŮ (PROTOKOL II)
Směrnice pro registraci
Kdykoli v souladu s tímto protokolem vyvstane závazek registrace polohy minových polí, min a nástrah, bude nutno řídit se těmito směrnicemi.
1. Se zřetelem na předem plánovaná minová pole a rozsáhlé a předem plánované použití nástrah:
a) by měly být vyhotoveny mapy, nákresy či jiné záznamy, a to tak, aby znázorňovaly rozsah oblasti minových polí či nástrah; a
b) by měla být specifikována poloha oblasti minových polí či nástrah se zřetelem na souřadnice jediného orientačního bodu a odhadované rozměry oblasti obsahující miny a nástrahy ve vztahu k tomuto jedinému orientačnímu bodu.
2. Se zřetelem na jiná minová pole, miny a nástrahy, jež byly položeny či umístěny:
by měly být v maximální možné míře zaznamenány příslušné informace, specifikované ve výše uvedeném odstavci 1, aby se umožnila identifikace oblastí obsahujících minová pole, miny a nástrahy.

PROTOKOL O ZÁKAZU NEBO OMEZENÍ POUŽITÍ ZÁPALNÝCH ZBRANÍ
(Protokol III)
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto protokolu:
1. „Zápalná zbraň“ znamená jakoukoli zbraň nebo munici, která je v prvé řadě zaměřena na zapálení objektů nebo způsobení popálenin osobám působením ohně, tepla nebo kombinací ohně a tepla, které způsobuje chemická reakce látky dopravené na cíl.
a) Zápalné zbraně mohou mít formu například plamenometů, fugasů, nábojů, raket, granátů, min, bomb a jiných nosičů zápalných látek.
b) Zápalné zbraně nezahrnují:
(i) munici, jež může mít náhodný zápalný účinek, jako světlice, hledače, kouřové nebo signální systémy;
(ii) munici určenou jako kombinaci průrazného, výbušného nebo tříštivého účinku s dodatečným zápalným efektem, jako protipancéřové střely, tříštivé náboje, výbušné bomby a podobnou munici s kombinovaným účinkem, v nichž zápalný efekt není specificky určen k způsobení popálenin osobám, ale která je používána proti vojenským cílům, jako jsou obrněná vozidla, letadla a zařízení základen nebo bojové prostředky.
2. „Koncentrace civilního obyvatelstva“ znamená jakoukoli koncentraci civilního obyvatelstva, ať je trvalá či dočasná, jak v obydlených částech měst nebo v obydlených městech či vesnicích nebo v táborech či kolonách uprchlíků nebo evakuovaných osob nebo skupinách kočovníků.
3. „Vojenský cíl“ znamená, pokud jde o objekty, veškeré objekty, které svou povahou, umístěním, účelem nebo použitím účinně přispívají k vojenským akcím a jejichž úplné nebo částečné zničení, obsazení nebo neutralizace, za okolností existujících v daném okamžiku, představuje jednoznačnou vojenskou výhodu.
4. „Civilní objekty“ jsou veškeré objekty, jež nejsou vojenskými cíli, jak je definováno v odstavci 3.
5. „Možná bezpečnostní opatření“ jsou ta bezpečnostní opatření, jež jsou proveditelná či prakticky možná se zřetelem na všechny okolnosti existující v danou dobu, včetně humanitárních a vojenských ohledů.
Článek 2
Ochrana civilního obyvatelstva a civilních objektů
1. Je zakázáno za všech okolností učinit civilní obyvatelstvo jako takové, jednotlivé civilní osoby či civilní objekty předmětem útoku zápalnými zbraněmi.
2. Je zakázáno za všech okolností učinit jakýkoli vojenský cíl ležící uvnitř koncentrace civilního obyvatelstva předmětem útoku na dálku dopravovaných zápalných zbraní.
3. Dále je zakázáno učinit jakýkoli vojenský cíl ležící uvnitř koncentrace civilního obyvatelstva předmětem útoku pomocí jiných zápalných zbraní, než jsou na dálku dopravované zápalné zbraně, s výjimkou toho, kdy je tento vojenský cíl jasně oddělen od koncentrace civilního obyvatelstva a kdy jsou učiněna veškerá možná bezpečnostní opatření se zřetelem na omezení zápalných účinků na vojenský cíl a na zamezení a v každém případě snížení náhodných ztrát životů civilních osob, zranění civilních osob a škod na civilních objektech na minimum.
4. Je zakázáno učinit lesy nebo jiné druhy porostů předmětem útoků zápalných zbraní s výjimkou toho, kdy jsou tyto přírodní prvky využívány k ukrytí, skrytí či zamaskování bojových jednotek či jiných vojenských cílů nebo jsou samy vojenským cílem.

DODATKOVÝ PROTOKOL
K ÚMLUVĚ O ZÁKAZU NEBO OMEZENÍ POUŽITÍ NĚKTERÝCH KONVENČNÍCH ZBRANÍ, KTERÉ MOHOU ZPŮSOBOVAT NADMĚRNÉ UTRPENÍ NEBO MÍT NEROZLIŠUJÍCÍ ÚČINKY
ČLÁNEK 1: DODATKOVÝ PROTOKOL
Tento Protokol bude přiložen k Úmluvě o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky („Úmluva“) jako Protokol IV:

„Protokol o oslepujících laserových zbraních (Protokol IV)
Článek 1
Je zakázáno používat laserové zbraně specificky sestrojené tak, aby jejich výlučným bojovým účinkem nebo jedním z bojových účinků bylo způsobení trvalého oslepnutí nechráněného zraku, tj. nechráněných očí nebo očí opatřených pomůckami korigujícími zrak. Vysoké smluvní strany nebudou předávat takové zbraně žádnému státu nebo nestátnímu subjektu.
Článek 2
Při používání laserových systémů přijmou vysoké smluvní strany veškerá vhodná předběžná opatření k zabránění způsobení trvalého oslepnutí nechráněného zraku. Tato předběžná opatření budou zahrnovat výcvik ozbrojených sil a další praktická opatření.
Článek 3
Oslepnutí, k němuž dojde v rámci náhodného nebo průvodního účinku při legitimním vojenském použití laserových systémů, včetně laserových systémů užívaných proti optickým zařízením, není součástí zákazu, na který se vztahuje tento Protokol.
Článek 4
Pro potřeby tohoto Protokolu znamená „trvalé oslepnutí“ nevyléčitelnou a nenapravitelnou ztrátu zraku, způsobující vážnou poruchu bez naděje na uzdravení. Vážná porucha znamená ostrost vidění menší než 20/200 Snellenů naměřených při použití obou očí.“.
ČLÁNEK 2: VSTUP V PLATNOST
Tento Protokol vstoupí v platnost tak, jak je to uvedeno v odstavcích 3 a 4 článku 5 Úmluvy.

PROTOKOL
O ZÁKAZU NEBO OMEZENÍ POUŽITÍ MIN, NÁSTRAH A JINÝCH PROSTŘEDKŮ VE ZNĚNÍ ZE DNE 3. KVĚTNA 1996 (PROTOKOL II VE ZNĚNÍ ZE DNE 3. KVĚTNA 1996), KTERÝ JE PŘÍLOHOU ÚMLUVY O ZÁKAZU NEBO OMEZENÍ POUŽITÍ NĚKTERÝCH KONVENČNÍCH ZBRANÍ, KTERÉ MOHOU ZPŮSOBOVAT NADMĚRNÉ UTRPENÍ NEBO MÍT NEROZLIŠUJÍCÍ ÚČINKY
ČLÁNEK 1
: POZMĚNĚNÉ ZNĚNÍ PROTOKOLU
Protokol o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných prostředků (Protokol II), který je přílohou Úmluvy o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky („Úmluva“), se tímto pozměňuje. Pozměněný text Protokolu má následující znění:

„Protokol o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných prostředků ve znění ze dne 3. května 1996 (Protokol II ve znění ze dne 3. května 1996)
Článek 1
Rozsah aplikace
1. Tento Protokol se vztahuje na použití min, nástrah a jiných zde popsaných prostředků na souši, včetně min kladených za účelem zabránění přístupu do pobřežních pásem a vodních cest nebo brodů, ale nevztahuje se na použití protilodních min na moři nebo na vnitrozemských vodních cestách.
2. Kromě situací uvedených v článku 1 této Úmluvy se tento Protokol bude vztahovat i na situace uvedené ve společném článku 3 Ženevských úmluv z 12. srpna 1949. Tento Protokol se nebude vztahovat na situace vnitrostátních nepokojů a napětí, například na vzpoury, izolované a sporadické násilné činy a jiné činy podobné povahy, které se nepovažují za ozbrojené konflikty.
3. V případě ozbrojených konfliktů, které nejsou mezinárodní povahy a které probíhají na území některé z vysokých smluvních stran, bude každá strana konfliktu povinna uplatňovat zákazy a omezení podle tohoto Protokolu.
4. Žádné z ustanovení tohoto Protokolu se nebude uplatňovat s cílem ovlivnit svrchovanost státu nebo povinnost vlády všemi zákonnými prostředky udržovat nebo znovu nastolit zákonnost a pořádek ve státu nebo hájit národní jednotu a územní celistvost státu.
5. Žádné z ustanovení tohoto Protokolu se nebude uplatňovat s cílem ospravedlnit přímé či nepřímé vměšování, a to z jakéhokoliv důvodu, do ozbrojeného konfliktu nebo do vnitřních či vnějších záležitostí vysoké smluvní strany na území, kde probíhá konflikt.
6. Aplikací ustanovení tohoto Protokolu na strany konfliktu nepatřící mezi vysoké smluvní strany, jež přijaly tento Protokol, se přímo ani nepřímo nemění právní postavení těchto stran či právní postavení sporného území.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto Protokolu:
1. „Mina“ označuje veškerou munici umístěnou pod zemí, na zemi nebo v blízkosti země či jiného povrchu a zkonstruovanou tak, aby explodovala přítomností, blízkostí nebo kontaktem osoby či vozidla.
2. „Mina pro minování na dálku“ označuje minu, která není umísťována přímo, ale je dopravována pomocí dělostřelectva, řízené střely, rakety, minometu nebo podobnými prostředky či shazována z letadla. Miny dopravované z pozemního zařízení vzdáleného méně než 500 metrů se nepovažují za „miny pro minování na dálku“, za předpokladu že jsou použity v souladu s článkem 5 a navazujícími články tohoto Protokolu.
3. „Protipěchotní mina“ označuje minu zkonstruovanou především tak, aby explodovala přítomností, blízkostí nebo kontaktem osoby, a způsobující zneschopnění, zranění nebo usmrcení osoby nebo osob.
4. „Nástraha“ označuje jakýkoli prostředek či materiál, který je určen, zkonstruován nebo uzpůsoben k tomu, aby usmrtil nebo způsobil zranění, a který působí neočekávaně při styku nebo přiblížení osoby ke zdánlivě neškodnému předmětu nebo při provádění zdánlivě bezpečného úkonu.
5. „Jiné prostředky“ označuje ručně umístěnou munici a prostředky, včetně improvizovaných výbušných prostředků, určené k tomu, aby usmrtily nebo způsobily zranění či poškození, a aktivované ručně, dálkovým ovládáním nebo automaticky po uplynutí určité lhůty.
6. „Vojenský cíl“ označuje, pokud jde o objekty, veškeré objekty, které svou povahou, umístěním, účelem nebo užitím účinně přispívají k vojenským akcím a jejichž úplné nebo částečné zničení, obsazení nebo neutralizace za okolností existujících v daném okamžiku představuje jednoznačnou vojenskou výhodu.
7. „Civilní objekty“ jsou veškeré objekty, které nejsou vojenskými cíli definovanými v odstavci 6 tohoto článku.
8. „Minové pole“ je určitý prostor, v němž jsou systematicky umístěny miny, a „zaminovaný prostor“ je prostor, který je nebezpečný vzhledem k přítomnosti min. „Klamný zaminovaný prostor“ znamená prostor bez min, který má budit dojem minového pole. Termín „minové pole“ označuje i klamná minová pole.
9. „Zaznamenání“ označuje fyzické, administrativní a technické úkony určené k získání veškerých dostupných informací umožňujících určení polohy minových polí, zaminovaných prostorů, nástrah a jiných prostředků za účelem registrace v oficiálních záznamech.
10. „Samodestrukční mechanismus“ označuje zabudovaný nebo připojený automatický mechanismus, který zajistí zničení munice, do níž je zabudován nebo k níž je připojen.
11. „Samoneutralizační mechanismus“ označuje zabudovaný automatický mechanismus, který uvede munici, do níž je zabudován, do nefunkčního stavu.
12. „Samodezadjustace“ označuje automatické uvedení munice do nefunkčního stavu nevratnou eliminací (vyčerpáním) součástky, například baterie, která je pro fungování munice nepostradatelná.
13. „Dálkové ovládání“ označuje ovládání pomocí příkazů na dálku.
14. „Zařízení znemožňující manipulaci“ označuje prostředek, který má chránit minu a který je její součástí, je s ní spojen nebo je k ní připojen nebo umístěn pod ní a který se aktivuje, když dojde k pokusu o odstranění miny.
15. „Transfer“ zahrnuje, kromě fyzického pohybu min při jejich dovozu na území státu nebo vývozu z tohoto území, také postoupení vlastnických práv k minám nebo kontroly nad nimi, ale nezahrnuje postoupení území, kde jsou umístěny miny.
Článek 3
Všeobecná omezení použití min, nástrah a jiných prostředků
1. Tento článek se vztahuje na:
a) miny;
b) nástrahy; a
c) jiné prostředky.
2. Každá vysoká smluvní strana nebo strana konfliktu je v souladu s ustanoveními tohoto Protokolu odpovědná za veškeré miny, nástrahy a jiné prostředky, které použije, a zavazuje se je vyhledat, odstranit, zničit nebo udržovat podle ustanovení článku 10 tohoto Protokolu.
3. Za všech okolností je zakázáno použít jakékoli miny, nástrahy nebo jiné prostředky, které jsou svým určením nebo povahou zaměřeny na to, aby způsobily nadměrné zranění či zbytečné utrpení.
4. Zbraně, na něž se vztahuje tento článek, budou důsledně v souladu s normami a omezeními, které stanoví Technická příloha pro každou jednotlivou kategorii.
5. Je zakázáno používat miny, nástrahy či jiné prostředky využívající mechanismus nebo prostředek zvláště určený k tomu, aby způsobil detonaci munice přítomností běžně dostupných minohledaček v důsledku jejich magnetického nebo jiného bezdotykového působení během normálního užití při úkonech souvisejících s detekcí.
6. Je zakázáno používat miny se samodezadjustačním mechanismem opatřené zařízením znemožňujícím manipulaci určeným k tomu, aby zůstal funkční i tehdy, když mina již funkční být přestane.
7. Za všech okolností je zakázáno zaměřovat zbraně, na něž se vztahuje tento článek, proti civilnímu obyvatelstvu jako takovému nebo proti jednotlivým civilním osobám nebo civilním objektům, a to jak při útoku, tak i při obraně nebo za účelem represálií.
8. Je zakázáno nerozlišující použití zbraní, na něž se vztahuje tento článek. Nerozlišující použití je jakékoli umístění těchto zbraní:
a) pokud nejsou umístěny ve vojenském cíli nebo proti vojenskému cíli zaměřeny. Vzniknou-li pochybnosti, jestli objekt obvykle určený pro civilní účely, například místo konání bohoslužeb, dům nebo jiné obydlí nebo škola, je užíván tak, aby účinně přispíval k vojenským akcím, bude se předpokládat, že objekt tímto způsobem užíván není;
b) pokud používaný způsob nebo prostředky dopravení zmenožňují jejich zaměření na určitý vojenský cíl; nebo
c) lze-li předpokládat, že tyto zbraně způsobí náhodné ztráty na životech civilních osob, zranění civilních osob, škody na civilních objektech nebo kombinaci těchto ztrát a škod, jež by byly nadměrné v poměru k očekávané konkrétní a přímé vojenské výhodě.
9. Několik zřetelně od sebe oddělených a rozdílných vojenských cílů, které se nacházejí ve městě, vesnici nebo v jiném prostoru s obdobnou koncentrací civilních osob nebo civilních objektů, nebude považováno za jediný vojenský cíl.
10. Budou přijata veškerá možná opatření na ochranu civilních osob před účinky zbraní, na něž se vztahuje tento článek. Možná opatření jsou taková opatření, která jsou proveditelná nebo prakticky možná vzhledem ke všem okolnostem existujícím v daném okamžiku, a to včetně humanitárních a vojenských zřetelů. Mezi tyto okolnosti patří mimo jiné:
a) krátkodobý a dlouhodobý účinek min na místní civilní obyvatelstvo po dobu existence minového pole;
b) možná opatření na ochranu civilních osob (například oplocení, označení, výstraha a monitorování);
c) dostupnost a proveditelnost alternativních řešení; a
d) krátkodobé a dlouhodobé vojenské požadavky na minové pole.
11. Před umístěním min, nástrah a jiných prostředků, které by mohly postihnout civilní obyvatelstvo, bude dána účinná včasná výstraha, s výjimkou případů, kdy to okolnosti neumožňují.
Článek 4
Omezení použití protipěchotních min
Je zakázáno používat protipěchotní miny, které nelze detekovat podle specifikace v odstavci 2 Technické přílohy.
Článek 5
Omezení použití protipěchotních min jiných než miny pro minování na dálku
1. Tento článek se vztahuje na protipěchotní miny jiné než miny pro minování na dálku.
2. Je zakázáno používat zbraně, jichž se týká tento článek, pokud nevyhovují ustanovením Technické přílohy o samodestrukci a samodezadjustaci, s výjimkou případů, kdy:
a) tyto zbraně jsou umístěny v ohraničeném prostoru monitorovaném vojenským personálem a chráněném oplocením nebo jinými prostředky s cílem účinně zamezit přístupu civilních osob do tohoto prostoru. Označení musí být zřetelné a trvanlivé a musí být viditelné alespoň pro osobu, která hodlá vstoupit do ohraničeného prostoru; a
b) tyto zbraně jsou odstraněny před opuštěním prostoru, s výjimkou případů, kdy se prostor postoupí ozbrojeným silám jiného státu, které přebírají odpovědnost za údržbu obranných zařízení požadovaných tímto článkem a za následné odstranění těchto zbraní.
3. Strana konfliktu se nadále zbavuje povinnosti dodržovat ustanovení pododstavců 2a) a 2b) tohoto článku pouze v případě, kdy dodržování těchto ustanovení není možné z důvodu nedobrovolné ztráty kontroly nad prostorem v důsledku nepřátelské vojenské akce, a to i v situaci, kdy jejich dodržování znemožňuje přímá nepřátelská vojenská akce. Pokud tato strana znovu získá kontrolu nad prostorem, bude opět dodržovat ustanovení pododstavců 2a) a 2b) tohoto článku.
4. Pokud ozbrojené síly strany konfliktu získají kontrolu nad prostorem, ve kterém byly umístěny zbraně, na něž se vztahuje tento článek, budou tyto ozbrojené síly v nejvyšší možné míře udržovat a v případě potřeby i zavádět ochranná opatření požadovaná tímto článkem až do doby, kdy budou tyto zbraně odstraněny.
5. Budou přijata veškerá možná opatření s cílem zabránit nepovolenému odstranění, znetvoření, zničení nebo zatajení prostředku, systému nebo materiálu použitého k vyznačení obvodu ohraničeného prostoru.
6. Zbraně, na něž se vztahuje tento článek, které vystřelují úlomky v horizontálním oblouku méně než 90 stupňů a které jsou umístěny na zemi nebo nad zemí, lze používat bez přijetí opatření uvedených v pododstavci 2a) tohoto článku po dobu nejdéle 72 hodin, pokud:
a) se nacházejí v bezprostřední blízkosti vojenské jednotky, která je umístila; a
b) prostor monitoruje vojenský personál s cílem účinně bránit přístupu civilních osob.
Článek 6
Omezení použití min pro minování na dálku
1. Je zakázáno používat miny pro minování na dálku s výjimkou případů, kdy jsou zaznamenány v souladu s pododstavcem 1b) Technické přílohy.
2. Je zakázáno používat protipěchotní miny pro minování na dálku, které nevyhovují ustanovením Technické přílohy o samodestrukci a samodezadjustaci.
3. Je zakázáno používat miny pro minování na dálku jiné než protipěchotní miny, s výjimkou případů, kdy jsou vybaveny buď účinným samodestrukčním, nebo samoneutralizačním mechanismem a mají záložní dezadjustační mechanismus, jehož účelem je, aby mina přestala fungovat jako mina, když již neslouží vojenskému účelu, pro nějž byla položena.
4. Před každým dopravením nebo svržením min pro minování na dálku, které mohou zasáhnout civilní obyvatelstvo, bude dána včas účinná výstraha, s výjimkou případů, kdy to okolnosti neumožňují.
Článek 7
Zákaz používání nástrah a jiných prostředků
1. Aniž by tím byla dotčena pravidla mezinárodního práva vztahující se na podvod a zradu, je za všech okolností zakázáno používat nástrahy a jiné prostředky, které jsou jakýmkoliv způsobem spojovány nebo uváděny do souvislosti s:
a) mezinárodně uznávanými ochrannými emblémy, značkami nebo signály;
b) nemocnými, zraněnými nebo mrtvými osobami;
c) místy určenými pro pohřby či kremace nebo s hroby;
d) zdravotnickými zařízeními, zdravotnickým vybavením, zdravotnickými potřebami nebo zdravotnickými dopravními prostředky;
e) dětskými hračkami či jinými přenosnými předměty nebo výrobky speciálně určenými pro stravování, zdraví, hygienu, ošacení nebo výchovu dětí;
f) potravinami nebo nápoji;
g) kuchyňským nádobím nebo spotřebiči, pokud nejsou umístěny ve vojenských zařízeních, vojenských postaveních nebo ve vojenských zásobovacích skladech;
h) předměty zjevně náboženské povahy;
i) historickými památkami, uměleckými díly či místy konání bohoslužeb, která představují duchovní dědictví národů; nebo
j) zvířaty či zdechlinami.
2. Je zakázáno používat nástrahy nebo jiné prostředky mající podobu zdánlivě neškodných přenosných předmětů, které jsou speciálně určeny a zkonstruovány k tomu, aby obsahovaly trhavinu.
3. Aniž by tím byla dotčena ustanovení článku 3, je zakázáno používat zbraně, na něž se vztahuje tento článek, ve městě, vesnici nebo v jiném prostoru s obdobnou koncentrací civilních osob, v němž neprobíhá nebo zřejmě nehrozí střet mezi pozemními silami, s výjimkou případů, kdy:
a) jsou tyto zbraně umístěny ve vojenském cíli nebo v jeho těsné blízkosti; anebo
b) byla přijata opatření na ochranu civilních osob proti jejich účinkům, např. rozmístěním hlídek, vyhlášením varování nebo oplocením.
Článek 8
Transfery
1. S cílem napomoci dosažení cílů tohoto Protokolu se každá vysoká smluvní strana:
a) zavazuje neprovádět transfer jakýchkoli min, jejichž použití tento Protokol zakazuje;
b) zavazuje neprovádět transfer jakýchkoli min příjemci jinému, než je stát nebo státní orgán oprávněný přijímat takové transfery;
c) zavazuje uplatňovat omezení při transferu jakékoli miny, jejíž použití tento Protokol zakazuje. Každá vysoká smluvní strana se zejména zavazuje neprovádět transfer jakýchkoli protipěchotních min do států, které nejsou vázány tímto Protokolem, s výjimkou případů, kdy je přijímající stát ochoten aplikovat tento Protokol; a
d) zavazuje zajistit, aby transfery podle tohoto článku byly ze strany předávajícího i přijímajícího státu prováděny v plném souladu s příslušnými ustanoveními tohoto Protokolu a s platnými normami mezinárodního humanitárního práva.
2. Prohlásí-li vysoká smluvní strana, že odkládá plnění specifických ustanovení o použití určitých min obsažených v Technické příloze, platí pro tyto miny i nadále pododstavec 1a) tohoto článku.
3. Všechny vysoké smluvní strany se až do okamžiku vstupu tohoto Protokolu v platnost zdrží jednání, které by bylo neslučitelné s pododstavec 1a) tohoto článku.
Článek 9
Zaznamenání a použití informací o minových polích, zaminovaných prostorech, minách, nástrahách a jiných prostředcích
1. Veškeré informace týkající se minových polí, zaminovaných prostorů, min, nástrah a jiných prostředků budou zaznamenány v souladu s ustanoveními Technické přílohy.
2. Všechny takové záznamy budou uchovávány stranami konfliktu, které po skončení aktivních nepřátelských akcí neprodleně přijmou veškerá potřebná a vhodná opatření, včetně užití těchto informací, na ochranu civilních osob v oblasti, kterou kontrolují, proti účinkům minových polí, zaminovaných prostorů, min, nástrah a jiných prostředků.
Zároveň dají k dispozici druhé straně nebo stranám konfliktu a generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů veškeré informace, které mají o minových polích, zaminovaných prostorech, minách, nástrahách a jiných prostředcích, jež položily v oblastech, které již nekontrolují; nicméně platí, a to pod podmínkou reciprocity, že pokud se ozbrojené síly strany konfliktu nacházejí na území znepřátelené strany, může kterákoli ze stran zadržet tyto informace a odepřít je generálnímu tajemníkovi a druhé straně v takovém rozsahu, v jakém si zadržení těchto informací vyžádají bezpečnostní zájmy, a to do doby, kdy se žádná ze stran nebude zdržovat na území druhé strany. V takovém případě budou zadržené informace uvolněny, jakmile to umožní bezpečnostní zájmy. Je-li to možné, budou strany konfliktu po vzájemné dohodě usilovat o to, aby tyto informace mohly být uvolněny v co nejkratší lhůtě způsobem slučitelným s bezpečnostními zájmy každé strany.
3. Tímto článkem nejsou dotčena ustanovení článků 10 a 12 tohoto Protokolu.
Článek 10
Odstraňování minových polí, min, nástrah a jiných prostředků a mezinárodní spolupráce
1. Po ukončení aktivních nepřátelských akcí bude neprodleně provedeno vyhledání, odstranění, zničení nebo udržování veškerých minových polí, zaminovaných prostorů, min, nástrah a jiných prostředků podle článku 3 a odstavce 2 článku 5 tohoto Protokolu.
2. Vysoké smluvní strany a strany konfliktu mají tuto odpovědnost ve vztahu k minovým polím, zaminovaným prostorům, minám, nástrahám a jiným prostředkům v oblastech, které kontrolují.
3. Co se týče minových polí, zaminovaných prostorů, min, nástrah a jiných prostředků, které strana položila v oblasti, kterou již nekontroluje, poskytne tato strana straně, která tuto oblast kontroluje podle odstavce 2 tohoto článku, technickou a materiální pomoc potřebnou k plnění této odpovědnosti v takovém rozsahu, v jakém to tato strana umožní.
4. Kdykoliv je to zapotřebí, budou strany usilovat o dosažení dohody mezi sebou a podle potřeby i s jinými státy a mezinárodními organizacemi o poskytování technické a materiální pomoci, za vhodných okolností i o provádění společných operací potřebných k plnění těchto povinností.
Článek 11
Technická spolupráce a pomoc
1. Každá vysoká smluvní strana se zavazuje umožnit co nejširší výměnu vybavení, materiálu a vědecko-technických informací souvisejících s prováděním tohoto Protokolu i prostředků sloužících k odminování a bude oprávněna se této výměny účastnit.
2. Každá vysoká smluvní strana se zavazuje poskytovat informace do databáze (registru) týkající se odminování, vytvořené v systému Organizace spojených národů, a to zvláště informace o různých prostředcích a technikách odminování a seznamy odborníků, odborných institucí nebo národních kontaktních míst pro odminování.
3. Každá vysoká smluvní strana, která je schopna tak učinit, bude pomáhat při odminování prostřednictvím systému Organizace spojených národů, jiných mezinárodních orgánů či na bilaterálním základě nebo přispěje do Dobrovolného svěřenského fondu Organizace spojených národů pro pomoc při odminování.
4. Vysoké smluvní strany mohou předkládat žádosti o pomoc doložené příslušnými informacemi Organizaci spojených národů nebo jiným příslušným orgánům nebo jiným státům. Tyto žádosti lze předkládat generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, který je předá všem vysokým smluvním stranám a příslušným mezinárodním organizacím.
5. V případě žádostí předložených Organizaci spojených národů může generální tajemník Organizace spojených národů v rámci prostředků, které jsou generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů k dispozici, podniknout příslušné kroky k posouzení situace a, ve spolupráci s žádající vysokou smluvní stranou, určit vhodný způsob poskytování pomoci při odminování nebo při plnění ustanovení Protokolu. Generální tajemník může dále podat vysokým smluvním stranám zprávu o posouzení situace a o typu a rozsahu požadované pomoci.
6. Aniž by tím byla dotčena ustanovení ústavy nebo jiné právní předpisy, vysoké smluvní strany se zavazují spolupracovat a předávat si technické vybavení s cílem umožnit realizaci příslušných ustanovení a omezení stanovených tímto Protokolem.
7. Je-li to potřebné a možné, je každá vysoká smluvní strana oprávněna ve vhodných případech žádat a obdržet od jiné vysoké smluvní strany technickou pomoc v souvislosti s určitou speciální technikou jinou než zbrojní technika, aby se tak zkrátila doba odkladu stanovená Technickou přílohou.
Článek 12
Ochrana před účinky minových polí, zaminovaných prostorů, min, nástrah a jiných prostředků
1. Aplikace
a) S výjimkou sil a misí uvedených v pododstavci 2a) (i) tohoto článku se tento článek vztahuje pouze na mise působící v oblasti se souhlasem té vysoké smluvní strany, na jejímž území jsou úkoly plněny.
b) Aplikací ustanovení tohoto článku na ty strany konfliktu, které nejsou vysokými smluvními stranami, se přímo ani nepřímo nemění jejich právní status nebo právní status sporného území.
c) Ustanoveními tohoto článku nebude dotčeno stávající mezinárodní humanitární právo nebo jiné platné mezinárodní dokumenty nebo rozhodnutí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů stanovící vyšší úroveň ochrany pro personál působící v souladu s tímto článkem.
2. Mírové a některé jiné jednotky a mise
a) Tento odstavec se vztahuje na:
(i) jednotky či mise Organizace spojených národů plnící mírové, pozorovací nebo podobné úkoly v jakékoli oblasti v souladu s Chartou OSN; a
(ii) mise ustavené podle Hlavy VIII Charty OSN a působící v oblasti konfliktu.
b) Každá vysoká smluvní strana nebo strana konfliktu na požádání vedoucího jednotky nebo mise, na niž se vztahuje tento odstavec:
(i) v rámci svých možností přijme opatření nezbytná pro ochranu jednotky nebo mise před účinky min, nástrah a jiných prostředků v oblasti, kterou kontroluje;
(ii) je-li to nezbytné pro účinnou ochranu tohoto personálu, v rámci svých možností odstraní nebo zneškodní veškeré miny, nástrahy a jiné prostředky v této oblasti; a
(iii) informuje vedoucího jednotky nebo mise o poloze všech známých minových polí, zaminovaných prostorů, min, nástrah a jiných prostředků v oblasti, v níž jednotka nebo mise působí, a v rámci možností dá vedoucímu jednotky nebo mise k dispozici veškeré informace, které drží v souvislosti s minovými poli, zaminovanými prostory, minami, nástrahami a jinými prostředky.
3. Humanitární mise a mise na shromažďování informací pro systém Organizace spojených národů
a) Tento odstavec se vztahuje na humanitární mise a mise na shromažďování informací pro systém Organizace spojených národů.
b) Na žádost vedoucího mise, na niž se vztahuje tento článek, každá vysoká smluvní strana nebo strana konfliktu:
(i) provede opatření na ochranu personálu mise podle ustanovení pododstavce 2b) (i) tohoto článku; a
(ii) pokud je přístup na místo nebo průjezd místem, které kontroluje, nezbytný pro plnění úkolů mise a aby byl personálu mise zajištěn bezpečný přístup na toto místo nebo průjezd tímto místem:
(aa) s výjimkou případů, kdy tomu brání probíhající nepřátelské akce, informuje vedoucího mise o bezpečné trase, jsou-li takové informace k dispozici, nebo
(bb) neposkytne-li informaci o bezpečné trase podle pododstavce (aa), podle potřeby a v rámci možností zřídí průchod v minových polích.
4. Mise Mezinárodního výboru Červeného kříže
a) Tento odstavec se vztahuje na mise Mezinárodního výboru Červeného kříže působící se souhlasem hostitelského státu nebo hostitelských států podle ustanovení Ženevských úmluv z 12. srpna 1949 a v přiměřeném rozsahu i podle ustanovení dodatkových protokolů k těmto úmluvám.
b) Na žádost vedoucího mise, na niž se vztahuje tento odstavec, každá smluvní strana nebo strana konfliktu:
(i) přijme opatření na ochranu personálu mise uvedená v pododstavce 2b) (i) tohoto článku; a
(ii) přijme opatření uvedená v pododstavci 3b) (ii) tohoto článku.
5. Jiné humanitární mise a vyšetřovací mise
a) Pokud se na ně nevztahují odstavce 2, 3 a 4 tohoto článku, používá se tento odstavec pro následující mise v období, kdy působí v oblasti konfliktu nebo pomáhají obětem konfliktu:
(i) humanitární mise národních společností Červeného kříže nebo Červeného půlměsíce nebo jejich Mezinárodní federace;
(ii) mise nestranné humanitární organizace, včetně nestranných humanitárních misí provádějících odminování; a
(iii) vyšetřovací mise ustavené podle ustanovení Ženevských úmluv z 12. srpna 1949 a v přiměřeném rozsahu i dodatkových protokolů k těmto úmluvám.
b) Pokud je to možné, každá vysoká smluvní strana nebo strana konfliktu na žádost vedoucího mise, na niž se vztahuje tento odstavec:
(i) přijme opatření na ochranu personálu mise uvedená v pododstavce 2b) (i) tohoto článku; a
(ii) přijme opatření uvedená v pododstavci 3b) (ii) tohoto článku.
6. Ochrana důvěrných informací
S veškerými důvěrnými informacemi poskytovanými podle tohoto článku bude příjemce důsledně nakládat s ohledem na jejich důvěrný charakter a neposkytne je subjektům stojícím mimo dotčenou jednotku nebo misi bez výslovného svolení původce informace.
7. Respektování právních předpisů
Aniž by tím byly dotčeny jeho možné výsady a imunity nebo služební povinnosti, personál náležející k jednotkám nebo misím uvedeným v tomto článku:
a) bude respektovat právní předpisy hostitelského státu; a
b) zdrží se jednání nebo činností neslučitelných s nestrannou a mezinárodní povahou svých úkolů.
Článek 13
Konzultace vysokých smluvních stran
1. Vysoké smluvní strany se zavazují ke konzultacím a vzájemné spolupráci ve všech otázkách souvisejících s prováděním tohoto Protokolu. Za tímto účelem se bude každoročně konat konference vysokých smluvních stran.
2. Účast na těchto výročních konferencích bude upravena schváleným jednacím řádem.
3. Konference se bude zabývat:
a) kontrolou provádění a právního statusu tohoto Protokolu;
b) projednáváním záležitostí vyplývajících ze zpráv vysokých smluvních stran podle odstavce 4 tohoto článku;
c) přípravou na revizní konference; a
d) projednáváním vývoje technologií na ochranu civilních osob proti nerozlišujícímu účinku min.
4. Vysoké smluvní strany poskytnou výroční zprávy depozitáři, který je před konferencí předá všem vysokým smluvním stranám. Zprávy se budou zabývat kteroukoli z následujících otázek:
a) šíření informací o tomto Protokolu mezi svými ozbrojenými silami a civilním obyvatelstvem;
b) programy pro odminování a rehabilitaci;
c) kroky, které učinily ke splnění technických požadavků tohoto Protokolu, a související informace;
d) právní normy související s tímto Protokolem;
e) opatření přijatá v souvislosti s mezinárodní výměnou technických informací, mezinárodní spoluprací při odminování a s technickou spoluprací a pomocí; a
f) jiné související otázky.
5. Náklady na konferenci vysokých smluvních stran ponesou vysoké smluvní strany a nečlenské státy, které se zúčastní konference, podle příslušně upravené stupnice OSN.
Článek 14
Dodržování
1. Každá vysoká smluvní strana učiní veškeré potřebné kroky, včetně legislativních a jiných opatření, s cílem předejít nebo potlačit porušování tohoto Protokolu ze strany osob nebo na území, na něž se vztahuje její jurisdikce nebo kontrola.
2. Mezi opatření uvedená v odstavci 1 tohoto článku patří vhodná opatření pro uzákonění trestních sankcí pro osoby, které v souvislosti s ozbrojeným konfliktem a v rozporu s ustanoveními tohoto Protokolu úmyslně způsobí smrt nebo těžkou újmu na zdraví civilním osobám, a pro stíhání těchto osob.
3. Každá vysoká smluvní strana bude rovněž vyžadovat, aby její ozbrojené síly vydaly příslušné rozkazy a směrnice a aby se personálu ozbrojených sil dostalo přípravy přiměřené jeho povinnostem a odpovědnosti podle ustanovení tohoto Protokolu.
4. Vysoké smluvní strany se zavazují navzájem konzultovat a spolupracovat na bilaterálním základě, prostřednictvím generálního tajemníka OSN nebo jiného vhodného mezinárodního mechanismu s cílem řešit jakékoliv problémy, které by mohly vzniknout v souvislosti s výkladem a prováděním ustanovení tohoto Protokolu.
TECHNICKÁ PŘÍLOHA
1. Záznamy
a) Záznamy o umístění min jiných než min pro minování na dálku, minových polí, zaminovaných prostorů, nástrah a jiných prostředků budou prováděny v souladu s následujícími ustanoveními:
(i) poloha minových polí, zaminovaných prostorů a prostorů obsahujících nástrahy a jiné prostředky bude přesně označena v poměru k souřadnicím alespoň dvou orientačních bodů a přibližné rozměry prostoru obsahujícího tyto zbraně budou označeny v poměru k těmto orientačním bodům;
(ii) mapy, nákresy a jiné záznamy budou vyhotoveny tak, aby označovaly umístění minových polí, zaminovaných prostorů, nástrah a jiných prostředků v poměru k orientačním bodům, a v těchto záznamech budou rovněž označeny jejich obvod a rozloha; a
(iii) pro účely vyhledávání a odstranění min, nástrah a jiných prostředků budou mapy, nákresy či jiné záznamy obsahovat úplné informace o jejich typu, počtu, způsobu umístění, typu a životnosti rozbušky, datu a hodině umístění, prostředku znemožňujícím manipulaci (pokud je použit) a jiné související informace o všech zbraních tohoto typu, které byly umístěny. Kde je to možné, bude v záznamu o minovém poli uvedena přesná poloha každé miny, s výjimkou minových polí kladených v řadách, kde postačí udat polohu řady. U každé jednotlivě umístěné nástrahy bude zaznamenána přesná poloha a princip činnosti (postup konstrukce).
b) Přibližná poloha a rozloha umístění min pro minování na dálku se určí pomocí souřadnic orientačních bodů (obvykle bodů v rozích prostoru) a při nejbližší příležitosti bude ověřena a pokud možno vyznačena na zemi. Dále se zaznamenávají celkový počet a typ umístěných min, datum a hodina umístění a lhůty pro samodestrukci.
c) Kopie záznamů budou v držení takové úrovně velení, která bude schopna pokud možno zajistit jejich bezpečnost.
d) Použití min vyrobených po vstupu tohoto Protokolu v platnost je zakázáno, pokud na nich nejsou v angličtině a v příslušném národním jazyce uvedeny následující informace:
(i) název země původu;
(ii) měsíc a rok výroby; a
(iii) výrobní číslo nebo číslo série.
Toto označení musí být maximálně viditelné, čitelné, trvanlivé a odolné vůči povětrnostním vlivům.
2. Specifikace pro detekovatelnost min
a) Pokud jde o protipěchotní miny vyrobené po 1. lednu 1997, bude do těchto min zabudován materiál nebo prostředek umožňující detekci miny běžně dostupným technickým detekčním zařízením a dávající zpětný signál odpovídající signálu, který dává 8 nebo více gramů železa koherentní hmoty.
b) Pokud jde o protipěchotní miny vyrobené před 1. lednem 1997, tyto miny budou mít zabudovaný nebo před umístěním připojený materiál nebo prostředek umožňující detekci miny běžně dostupným technickým detekčním zařízením a dávající zpětný signál odpovídající signálu, který dává 8 nebo více gramů železa koherentní hmoty, a to tak, aby tento materiál nebo prostředek nebylo možné snadno odstranit.
c) Pokud vysoká smluvní strana rozhodne, že není schopna okamžitě splnit pododstavec b), může při notifikaci zájmu být vázána tímto Protokolem prohlásit, že odkládá plnění pododstavce b) na dobu ne delší než 9 let od vstupu tohoto Protokolu v platnost. Do té doby pokud možno omezí používání protipěchotních min, které nejsou v souladu s tímto pododstavcem.
3. Specifikace pro samodestrukci a samodezadjustaci
a) Veškeré protipěchotní miny pro minování na dálku budou určeny a konstruovány k tomu, aby počet min, u nichž k samodestrukci nedojde do 30 dnů od umístění, nepřesáhl 10 % celkového počtu adjustovaných min a aby každá mina obsahovala záložní samodezadjustační zařízení, které v kombinaci se samodestrukčním mechanismem způsobí, že do 120 dnů od umístění nebude fungovat jako mina více než jedna z jednoho tisíce adjustovaných min.
b) Veškeré protipěchotní miny neurčené pro minování na dálku, které byly použity mimo vyznačené prostory podle článku 5 tohoto Protokolu, budou vyhovovat požadavkům na samodestrukci a samodezadjustaci uvedeným v pododstavci a).
c) Pokud vysoká smluvní strana rozhodne, že není schopna okamžitě plnit pododstavec a) nebo b), může při notifikaci zájmu být vázána tímto Protokolem prohlásit, že v případě min vyrobených před vstupem tohoto Protokolu v platnost odkládá plnění pododstavci a) nebo b) na dobu ne delší než 9 let od vstupu tohoto Protokolu v platnost.
Během této prodloužené lhůty vysoká smluvní strana:
(i) bude usilovat o co největší omezení používání protipěchotních min, které nejsou v souladu s těmito pododstavci; a
(ii) v případě protipěchotních min pro minování na dálku splní buď požadavky na samodestrukci, nebo požadavky na samodezadjustaci a v případě ostatních protipěchotních min splní alespoň požadavky na samodezadjustaci.
4. Mezinárodní symboly pro minová pole a zaminované prostory
K označení minových polí a zaminovaných prostorů se budou používat symboly odpovídající příkladu v příloze a následujícím specifikacím, přičemž účelem je zajistit, aby minová pole a zaminované prostory byly pro civilní obyvatelstvo viditelné a rozeznatelné:
a) velikost a tvar: trojúhelník nebo čtverec, v případě trojúhelníku jsou rozměry nejméně 28 centimetrů (11 palců) na 20 centimetrů (7,9 palce) a v případě čtverce je délka strany nejméně 15 centimetrů (6 palců);
b) barva: červená nebo oranžová se žlutým reflexním okrajem;
c) symbol: symbol vyobrazený v příloze nebo obdobný symbol, přičemž v místě použití musí být jednoznačně vnímán jako označení nebezpečného prostoru;
d) jazyk: označení by mělo obsahovat slovo „miny“ v jednom ze šesti úředních jazyků Úmluvy (arabština, čínština, angličtina, francouzština, ruština a španělština) a v jazyce nebo jazycích nejběžněji užívaných v místě; a
e) rozmístění: označení by měla být umístěna kolem minového pole nebo zaminovaného prostoru v takové vzdálenosti, aby byla viditelná pro každou civilní osobu, která se k prostoru přiblíží.“.
Příloha: Výstražná značka pro zaminované prostory.
ČLÁNEK 2
: VSTUP V PLATNOST
Tento pozměněný Protokol vstoupí v platnost podle ustanovení odstavce 1b) článku 8 Úmluvy.

Příloha