141/1951 Ú. l. I
Vyhláška ministerstva zemědělství, kterou se provádějí některá ustanovení zákona o zdokonalení živočišné výroby.

141.
VYHLÁŠKA
ministerstva zemědělství
ze dne 27. února 1951,
kterou se provádějí některá ustanovení zákona o zdokonalení živočišné výroby.
Ministerstvo zemědělství v dohodě se zúčastněnými ministerstvy stanoví podle § 19 zákona č. 187/1950 Sb., o zdokonalení živočišné výroby (dále jen „zákon“):

§ 1.
Úvodní ustanovení.
Ke zdokonalení živočišné výroby upravuje se ustanoveními této vyhlášky zjišťování, zaznamenávání a zvyšování užitkovosti hospodářských zvířat a jejich plemenitba, jakož i ochrana zdraví zvířat a zdolávání jejich nebezpečných nákaz. Zdokonalením živočišné výroby má pak být pomoženo zejména jednotným zemědělským družstvům a malým a středním rolníkům ke zvýšení výnosu a výrobnosti práce v živočišné výrobě.
Oddíl I.
Zaznamenávání a zvyšování užitkovosti hospodářských zvířat.
A. Kontrola zvelebování chovu.
B. Kontrola zvyšování užitkovosti.
§ 8.
Všeobecná ustanovení.
(1) Zvířatům s vyšší užitkovostí se věnuje zvýšená pozornost. Jejich užitkovost, jakož i další skutečnosti rozhodné pro posouzení jejich plemenné hodnoty soustavně sledují a zjišťují okresní národní výbory svými zootechniky (t. zv. kontrola zvyšování užitkovosti). Okresní národní výbor určí zootechnikům obvody pro provádění této kontroly.
(2) Účelem kontroly zvyšování užitkovosti je získat spolehlivé podklady potřebné pro posouzení plemenné hodnoty zvířat. Sleduje se zejména užitkovost v širším slova smyslu (užitkovost se sleduje i v potomstvu, zejména kontrolou růstu mláďat po narození) a jiné důležité vlastnosti, na př. schopnost přenášet vlastnosti na potomstvo (dědičnost), a odolnost proti nákazám a jiným nemocem.
(3) Kontrola zvyšování užitkovosti se provádí u plemenic skotu, prasat, ovcí a koz a u jejich potomstva, a to až do doby, kdy je rozhodnuto o jeho dalším použití (chov, zástav na žír, jatečně účely).
(4) Záznamy o kontrole zvyšování užitkovosti provádí zásadně obvodní zootechnik na tiskopisech — stájový zápisník, kontrolní zápisník, laktační lístek —, jejichž vzor stanoví ministerstvo zemědělství.
(5) Okresní národní výbor po uplynutí roku zpracuje výsledky kontroly zvyšování užitkovosti a zašle je krajskému národnímu výboru s případnými návrhy na zápis zvířat do krajské plemenné knihy.
(6) Zvířata s nevyhovující užitkovosti se z kontroly zvyšování užitkovosti vyloučí.
Kontrola zvyšování užitkovosti skotu.
§ 9.
Zařazení.
(1) Okresní národní výbor zařadí do kontroly zvyšování užitkovosti skotu plemenice:
a) zapsané do plemenných knih,
b) u nichž doposud byla prováděna kontrola užitkovosti,
c) které v kontrole zvelebování chovu vykázaly roční dojivost nejméně 1850 kg mléka u plemene skotu červenostrakatého a simenského, nebo nejméně 1300 kg mléka u plemene skotu pinzgavského, jsou zdravé a plodné a svým zevnějškem odpovídají standardu příslušného plemene, nebo
d) u nichž jsou předpoklady, že splní podmínky uvedené pod písm. c).
(2) Místní národní výbor po zařazení plemenice do kontroly zvyšování užitkovosti dá chovateli do úschovy opis jejího kartotékového listu.
(3) Plemenice, které po dvou letech zjišťování užitkovosti nesplní podmínky pro zápis do krajské plemenné knihy, se z kontroly zvyšování užitkovosti vyloučí.
§ 10.
Rozsah.
(1) Zjišťuje se a zaznamenává zejména užitkovost zvířete, jeho původ, datum inseminace (zapuštění), označení býka, datum otelení, průběh porodu, způsob odchovu, výsledky zdravotních prohlídek atd. Krávy se dvakrát ročně, a to k 1. lednu a k 1. červenci, váží.
(2) Dojivost se zjišťuje každý měsíc. Nadojené množství mléka se váží s přesností na 0.1 kg; současně se odebírá poměrný vzorek mléka ke stanovení obsahu tuku, a to v množství postačujícím pro dva rozbory. Procento tuku se zjišťuje metodou Gerberovou.
Kontrola zvyšování užitkovosti prasat.
§ 11.
Zařazení.
Okresní národní výbor zařadí do kontroly zvyšování užitkovosti prasat plemenice:
a) zapsané v plemenných knihách,
b) u nichž doposud byla prováděna kontrola užitkovosti,
c) které v kontrole zvelebování chovu vykázaly ve třech vrzích průměrně alespoň 8 selat dochovaných do odstavu, jsou náležitě vyvinuté, zdravé, prokazatelného původu (vykazuje-li prasnice v kontrole zvelebování chovu v prvém a druhém vrhu velmi dobrou užitkovost, nevyžaduje se potvrzení o původu), a svým zevnějškem odpovídají standardu uznaného plemene.
§ 12.
Rozsah.
(1) Zjišťuje se a zaznamenává:
a) užitkové vlastnosti, t. j. plodnost, mléčnost a růstové schopnosti selat až do odstavu v 56 dnech stáří,
b) výkrmnost odstávčat do stanovené jatečné váhy,
c) výtěžnost a jakost masa a tuku.
(2) Pokud jde o užitkové vlastnosti: zaznamenává se každý vrh, den zapuštění, označení kance, den oprasení, počet selat a váha každého jednotlivého selete (při narození i selete mrtvého) s přesností na 0.1 kg, pohlaví selat, počet struků selat, váha prasnice a kance. Selata se váží při narození (nejpozději do 24 hodin) a pak přesně ve stáří 28 dní a 56 dní (v těchto termínech váží se i prasnice). Výjimečně možno vážit o den dříve nebo později, což však musí být s odůvodněním vyznačeno v kontrolním zápisníku. Vážení selat ve stáří 28 dní provádí obvodní zootechnik, vážení selat po narození a vážení v 56 dnech stáří může provést i místní zootechnik.
(3) Výkrmnost odstávčat se zjišťuje jen u potomstva prasnic zapsaných ve státní plemenné knize a těch, u nichž jsou pro zápis předpoklady.
(4) Výtěžnost a jakost masa a tuků je doplňkem zjišťování výkrmnosti a provádí se podle směrnic ministerstva zemědělství.
Kontrola zvyšování užitkovosti ovcí.
§ 13.
Zařazení.
(1) Kontrola zvyšování užitkovosti ovcí se provádí pouze ve stádech, v nichž je při sčítání hospodářských zvířat k 1. červenci běžného roku nejméně 100 kusů chovných ovcí včetně jehnic, které téhož roku budou zapuštěny.
(2) Místní národní výbor ohlásí taková stáda po provedeném sčítání nejpozději do 15. července okresnímu národnímu výboru.
(3) Jednotlivé kusy stáda zařazeného do kontroly zvyšování užitkovosti ovcí přehlíží okresní zootechnik nejméně dvakrát ročně, a to:
a) na podzim před zapouštěním ovcí, kdy roztřídí jednotlivé kusy do chovných tříd. Totožnost kusů se zajišťuje tetováním. Nevhodné kusy se označí ustřižením špičky levého ušního boltce a vyřadí se (brakování). Zároveň se vypracuje připouštěcí plán. Na základě provedené klasifikace založí okresní zootechnik pro každé stádo stájový zápisník, do něhož se jednotlivé kusy zapíší s vyznačením chovné třídy;
b) po ukončení bahnění, kdy se zjišťuje a posuzuje jeho výsledek, jak v počtu jehňat, tak i v jejich hodnotě. Při tom se přihlíží k původní klasifikaci rodičů. U jehňat zařazených do chovu se označuje totožnost stejným způsobem jako jejich matek se změnou ročníku narození. K chovu nevhodná jehňata se označí ustřižením špičky levého ušního boltce.
§ 14.
Rozsah.
(1) Zjišťuje se a zaznamenává zejména množství a kvalita nastříhané vlny, váha kusu po střiži, dojivost, plodnost a růstové schopnosti jehňat.
(2) Dojivost se zjišťuje jednou v roce, a to měsíc po odloučení všech jehňat od matek. Množství mléka se měří (nebo váží) s přesností na 0.1 litru (na 0.1 kg).
(3) Stádo ovcí, které v kontrole zvyšování užitkovosti vykazuje jako celek tři roky po sobě velmi dobré výsledky, je řádně ustájeno, ošetřováno a krmeno, může ministerstvo zemědělství na návrh krajského národního výboru uznat za kmenové stádo.
§ 15.
Záznamy.
(1) Stájový zápisník zakládá okresní zootechnik pro každé stádo vždy na jeden rok ve třech vyhotoveních. Jedno obdrží chovatel, druhé ovčák a třetí si ponechá okresní zootechnik.
(2) Chovatel (ovčák) je povinen vyznačené údaje ve stájovém zápisníku řádně zjišťovat a zapisovat. Okresní zootechnik při prohlídkách stáda kontroluje podle vlastních zjištění zápisy chovatele (ovčáka). Svůj stájový zápisník podle stájového zápisníku chovatele (ovčáka) doplňuje a uzavírá k 31. prosinci běžného roku. Chovatel (ovčák) je povinen uzavřený stájový zápisník uschovat.
(3) Okresní národní výbor zpracuje podle pokynu ministerstva zemědělství celkovou zprávu se zhodnocením výsledku kontroly zvyšování užitkovosti v jednotlivých stádech za uplynulý rok a zašle ji nejpozději do 31. ledna následujícího roku s případným návrhem na zápis stáda do krajské plemenné knihy krajskému národnímu výboru.
Kontrola zvyšování užitkovosti koz.
§ 16.
Zařazení.
(1) Okresní národní výbor zařadí do kontroly zvyšování užitkovosti koz jen kozy bílé bezrohé krátkostrsté a hnědé bezrohé krátkosrsté, které vykazují v dosavadních kontrolách užitkovosti alespoň 700 kg mléka ročně.
(2) Chovatelé koz nekontrolovaných zjistí 1. června každého roku množství nadojeného mléka (ráno, v poledne a večer). Zjištěné množství mléka spolu se stručným popisem, po případě s označením kozy, s údajem jejího stáří a příslušné laktace oznámí chovatel nejpozději do 5. června každého roku místnímu národnímu výboru.
(3) Místní národní výbor na základě hlášení chovatelů a podle vlastních zjištění podá okresnímu národnímu výboru návrhy na zařazení koz do kontroly zvyšování užitkovosti.
(4) Okresní národní výbor rozhodne, které kozy do kontroly zvyšování užitkovosti se zařadí, a zajistí její provádění. Místní národní výbor pořídí seznam kontrolovaných koz v obci.
§ 17.
Rozsah kontroly.
(1) Zjišťuje se a zaznamenává zejména dojivost, původ zvířete, den zapuštění, označení kozla, den okozlení, pohlaví kůzlat, den jejich odstavu, použití kůzlat (chov a zabití), počet laktačních a pastevních dnů.
(2) Dojivost se zjišťuje každý měsíc. Nadojené množství mléka se váží s přesností na 0.1 kg. Procento tuku v mléce se zjišťuje metodou Gerberovou. Poměrný vzorek se odebírá pro dva rozbory.
Společná ustanovení.
§ 18.
Totožnost zvířat.
Totožnost zvířat zařazených do kontroly zvelebování chovu a kontroly zvyšování užitkovosti musí být podle směrnic ministerstva zemědělství zajištěna.
§ 19.
Součinnost chovatelů.
Chovatelé hospodářských zvířat jsou povinni osobám pověřeným prováděním kontroly dovolit vstup do stájí a zařízení určených pro chov hospodářských zvířat a pomáhat jim při plnění jejich úkolů.
Oddíl II.
Plemenitba hospodářských zvířat.
B. Přirozené osemeňování.
§ 31.
Výběry plemeníků a povolení k připouštění.
(1) Hřebců, býků, kanců, beranů a kozlů je dovoleno používat k zapouštění plemenic jen na základě platného povolení k připouštění, vydaného příslušnou výběrovou komisí. Povolení k připouštění může být vydáno jen pro plemeníka vybraného ústřední (oblastní) výběrovou komisí na základním výběru.
(2) Vybráni mohou být jen zdraví plemeníci, o jejichž původu a výkonnosti předků předloží chovatel potvrzení o původu. Jen výjimečně mohou být vybráni i plemeníci bez potvrzení o původu.
(3) Kromě potvrzení o původu musí chovatel předložit:
1. u býků:
a) veterinární potvrzení o záporném výsledku tuberkulinace (zkouška vnitrokožní),
b) veterinární potvrzení o záporném výsledku provedené zkoušky o nakažlivém zmetání skotu (abortus Bang),
c) veterinární potvrzení o záporném výsledku vyšetření na trichomonádovou nákazu.
Uvedená potvrzení nesmějí být starší 4 týdnů;
2. u kanců:
a) veterinární potvrzení, že kanec byl ochranně očkován proti července vepřů, a to v období 21 až 90 dní před výběrem,
b) veterinární potvrzení, že kanec pochází z chovu, v němž v uplynulých 3 měsících nebylo nakažlivých nemocí; toto potvrzení nesmí být starší 8 dnů,
c) veterinární potvrzení, že kanec byl očkován vakcinou proti moru vepřů, a to v období 21 až 90 dní před výběrem, jde-li o oblast trvale zamořenou morem vepřů;
3. u beranů a kozlů:
veterinární potvrzení, že beran nebo kozel pochází z chovu, v němž se nevyskytly v uplynulých 30 dnech nákazy přenosné na přežvýkavce; toto potvrzení nesmí být starší 8 dnů.
(4) K výběrům plemeníků nesmějí být předváděni plemeníci zjevně nemocní, jakož i plemeníci z míst, z nichž je vývoz nebo jimiž je průvoz zvířat příslušného druhu zakázán. Totožnost vybraných plemeníků se zajišťuje zpravidla značkováním v ušních boltcích. U hřebců se zajišťuje totožnost výžehem.
(5) Povolení k připouštění uděluje okresní výběrová komise. Povolení k připouštění je buď všeobecné nebo zvláštní.
(6) Všeobecné povolení k připouštění, označené „V“, se udílí jen pro plemena:
a) skot: červenostrakaté, simenské a pinzgavské,
b) prasata: bílé ušlechtilé a mangalica,
c) ovce: horská ovce, ovce merino, černohubka a ovce karakulská,
d) kozy: bílá krátkosrstá bezrohá koza a hnědá krátkosrstá bezrohá koza.
(7) Zvláštní povolení k připouštění, označené „Z“, se udílí podle pokynů vydaných ministerstvem zemědělství. Potomstvo po plemenících, pro něž bylo uděleno zvláštní povolení „Z“, může být použito k plemenitbě v Československých státních stacích, národním podniku, a ve státních výzkumných ústavech zemědělských, jinak jen se souhlasem ministerstva zemědělství.
(8) Povolení k připouštění lze udělit pro plemeníky od nejnižšího stáří
a) 36 měsíců u hřebců chladnokrevných a 48 měsíců u hřebců teplokrevných,
b) 18 měsíců u býků,
c) 12 měsíců u kanců,
d) 12 měsíců u beranů,
e) 10 měsíců u kozlů.
V odůvodněných případech může ústřední (oblastní) výběrová komise učinit výjimku.
(9) Plemeníci, kteří onemocní chorobami přenosnými na plemenice, nebo jsou podezřelí z takových chorob, nesmějí být připouštěni až do doby, kdy veterinář rozhodne, že je choroba vyléčena nebo že podezření bylo bezdůvodné.
(10) Ustanovení o povolení k připouštění platí přiměřeně i o povolení k inseminaci.
§ 32.
Opatřování plemeníků.
(1) Okresní národní výbor opatří potřebný počet býků, kanců, beranů a kozlů pro zapouštění plemenic ve svém obvodu, a přidělí je jednotným zemědělským družstvům se společnými chovy, po případě místním národním výborům.
(2) Okresní národní výbor při opatřování i přidělování plemeníků se řídí těmito zásadami: na 100 krav a přes rok starých jalovic jeden býk, na 50 chovných prasnic a přes 8 měsíců starých prasniček jeden kanec, na 60 chovných bahnic a přes 6 měsíců starých jehnic 1 beran, na 80 koz a přes 6 měsíců starých koziček 1 kozel. Uvedené počty plemenic nesmějí být překročeny více než o 20%, jinak nutno přidělit dalšího plemeníka, po případě určit pro plemenice přesahující stanovený počet jiného plemeníka (v sousední obci). Do počtu plemenic se nezapočítávají plemenice zařazené do inseminace a plemenice zapouštěné vlastním plemeníkem (§ 33 odst. 2).
(3) Do obcí, které mají možnost zařadit krávy a jalovice do inseminace, se býci nepřidělí.
§ 33.
Vlastní plemeníci.
(1) Pro zapouštění plemenic skotu, prasat, ovcí a koz je dovoleno používat pouze plemeníků přidělených okresním národním výborem.
(2) Ústřední (oblastní) komise pro výběr plemeníků může povolit výjimku z ustanovení odstavce 1 a povolit podle § 7 odst. 2 zákona chování a používání vlastního plemeníka jednotným zemědělským družstvům se společným chovem příslušného druhu hospodářských zvířat, Československým státním statkům, národnímu podniku, komunálním podnikům a vojenské správě.
§ 34.
Opatřování a připouštění hřebců.
(1) Ministerstvo zemědělství opatří potřebný počet hřebců pro státní ústavy pro chov koní. Státní ústavy pro chov koní se postarají včas o rozmístění dostatečného počtu hřebců příslušných plemen a plemenných skupin (rázů) po dobu připouštění ve svých obvodech tak, aby plemenitba koní byla řádně a včas zajištěna.
(2) Jiné než v odstavci 1 uvedené hřebce není dovoleno připouštět.
§ 35.
Připouštěcí stanice.
(1) Jednotná zemědělská družstva, po případě místní národní výbory, se postarají o účelné a zdravé ustájení, řádné krmení a ošetřování plemeníka přiděleného okresním národním výborem. Jednotná zemědělská družstva učiní tak na náklad místního národního výboru. Místní národní výbor může povinnost uloženou mu podle věty prvé splnit umístěním plemeníka u svědomitého chovatele na základě smlouvy. Přidělený plemeník je majetkem státním. Pokud jde o hřebce, jsou místní národní výbory povinny postarat se pouze o řádné umístění připouštěcích stanic hřebců.
(2) Místo, kde jsou plemeníci ustájeni, musí být zevně označeno tabulí s nápisem „Připouštěcí stanice veřejného hřebce (hřebců), býka (býků)“ atd.
(3) Ošetřování plemeníků a provoz připouštěcí stanice se řídí ošetřovatelským a provozním řádem připouštěcích stanic, který vydá ministerstvo zemědělství v dohodě s ministerstvy financí a vnitra.
§ 36.
Doklad o zapuštění plemenice.
Připouštěcí stanice zapíše zapuštění plemenice do jejího kontrolního lístku; u plemenic druhu zvířat, u nichž se kontrolní lístek nevydává, vydá chovateli o zapuštění plemenice doklad. Chovatel je povinen doklad uschovat po dobu jednoho roku a u klisen po dobu tří let.
§ 37.
Klasifikace plemenic.
(1) Okresní národní výbor provede každoročně klasifikaci všech plemenic skotu, jakož i prasnic starších 6 měsíců. Klasifikace se provádí v každé obci v době od 1. listopadu do konce roku.
(2) Okresní národní výbor zřídí k provedení klasifikace plemenic čtyřčlennou komisi, která se skládá z obvodního zootechnika, který je jejím předsedou, obvodního veterináře (po případě obvodního veterinárního pracovníka), příslušného místního zootechnika a zástupce příslušného Jednotného svazu zemědělců (především z členů jednotného zemědělského družstva). Komise s přihlédnutím k výsledkům kontroly zvelebování chovu roztřídí plemenice na ty,
a) jejichž potomstvo přichází v úvahu pro plemenitbu — skupina A,
b) jejichž potomstvo nebude použito k plemenitbě — skupina B,
c) které mohou být dodány k jatečným účelům — skupina C,
d) které mají být dodány k jatečným účelům — skupina D.
§ 38.
Kartotékový list plemenice.
(1) Místní národní výbor založí „Kartotékový list plemenice“ pro plemenice skotu uvedené v § 37 odst. 2 písm. a) až c) a pro prasnice starší 6 měsíců. Vzor kartotékového listu plemenice stanoví ministerstvo zemědělství.
(2) V roce 1951 se založí výjimečně kartotékové listy pro všechny plemenice skotu starší 6 měsíců ještě před jejich roztříděním podle § 37 odst. 2.
§ 39.
Zapouštění plemenic.
(1) Není dovoleno zapouštět plemenice se zjevnými příznaky pohlavních chorob a plemenice ze stájí, v nichž se vyskytuje nakažlivé zmetání (abortus Bang). Výjimku ze zákazu může stanovit jen obvodní veterinář.
(2) Při prvém zapuštění musí mít:
jalovice — asi ¾ váhy dospělé plemenice,
prasnička — 9 měsíců stáří a nejméně 120 kg,
jehnice — výměnu prvého páru řezáků a u plemene merino, černohubka a texel 50 kg, u plemene horská ovce 35 kg.
koza — 8 měsíců stáří a nejméně 35 kg.
(3) Klisny mohou být zapouštěny pouze tehdy, jsou-li zapsány v plemenných knihách. Při prvém zapuštění musí být klisny teplokrevné nejméně čtyřleté (anglické-plnokrevné tříleté), klisny chladnokrevné tříleté. Výjimku z ustanovení věty druhé může povolit příslušný státní ústav pro chov koní.
Oddíl III.
Plemenné knihy.
§ 40.
Účel plemenných knih.
(1) Účelem plemenných knih je poskytnout podklad pro:
1. vyhledávání, podchycování a evidenci zvířat obojího pohlaví s největší plemennou hodnotou,
2. ověřování plemenné hodnoty zvířat rozborem kvality (užitkových vlastností) u jejich potomstva s přihlédnutím k vlivu jejich životního prostředí,
3. plánovité rozšíření potomstva zvířat nadprůměrné plemenné hodnoty, zvláště plemeníků,
4. vnitroplemenné, po případě meziplemenné křížení a vznik nových výkonnějších plemen.
(2) Podmínkou pro zápis do plemenné knihy je zejména zdraví zvířete a jeho plemenná hodnota; bližší stanoví směrnice, které vydá ministerstvo zemědělství.
(3) Plemenné knihy jsou vedeny jednotně podle pokynu ministerstva zemědělství.
§ 41.
Krajské plemenné knihy.
(1) Hospodářská zvířata (koně — vyjma plemenné hřebce a klisny státních ústavů pro chov koní — skot, prasata, ovce, kozy), která vyhoví podmínkám pro zápis, zapíše krajský národní výbor do krajských plemenných knih. Krajské plemenné knihy jsou vedeny pro každý druh hospodářských zvířat zvlášť.
(2) Krajský národní výbor sleduje plemennou hodnotu zvířat zapsaných v krajských plemenných knihách.
(3) Plemennou hodnotou se rozumí mimo zdraví především užitkovost zvířete samotného (po případě i jeho předků a potomstva), prokázaná v kontrole zvyšování užitkovosti, po případě jiným způsobem, jakož i vlastnost zvířete přenášet užitkové schopnosti na potomstvo (dědičnost).
§ 42.
Přehlídky zvířat před jejich zápisem do krajských plemenných knih.
(1) Krajský národní výbor každoročně pořádá přehlídky všech dosud nezapsaných klisen a ostatních hospodářských zvířat navržených k zápisu do krajských plemenných knih. Přehlídky jsou pořádány na veřejných svodech, a jsou místem soutěže jednotných zemědělských družstev, Československých státních statků, národního podniku, a ostatních chovatelů — malých a středních rolníků — v chovu hospodářských zvířat.
(2) Krajský národní výbor na přehlídkách rozhoduje tříčlennou komisí o zápisu do krajských plemenných knih.
(3) Předsedou komise je krajský zootechnik a členy krajský nebo okresní veterinář a zástupce příslušného Jednotného svazu zemědělců (především člen jednotného zemědělského družstva). Členství v komisi je funcí čestnou. Pro každý druh hospodářských zvířat ustavuje se příslušná komise.
(4) Komise pro klisny je čtyřčlenná, čtvrtým členem je zástupce státního hřebčince.
(5) Komise při přehlídkách zároveň klasifikuje přehlížená zvířata podle směrnic ministerstva zemědělství.
§ 43.
Státní plemenné knihy.
(1) Vynikající plemeníky a plemenice zapíše ministerstvo zemědělství do „Státní plemenné knihy“ (pro jednotlivé druhy zvířat). Státní plemenné knihy jsou evidencí nejlepšího plemenného materiálu. Klasifikace zvířat před zápisem do státní plemenné knihy provádí ústřední (oblastní) výběrová komise (příslušná subkomise).
(2) Plemenní hřebci a klisny státních ústavů pro chov koní se zapisují pouze do státní plemenné knihy; zápisy navrhují státní ústavy pro chov koní. Plemennou hodnotu zjišťuje ministerstvo zemědělství.
B. Úplaty za inseminaci klisen a skočné hřebců.
§ 47.
(1) Za inseminaci klisny se vybírá úplata ve výši 400 Kčs, za inseminaci klisny chovu malého horského koně 100 Kčs. Skočné se vybírá ve stejné výši.
(2) Jednotná zemědělská družstva se společnou živočišnou výrobou platí za inseminaci (skočné) o 30% méně.
§ 48.
Úplata za inseminaci, po případě skočné, se vybírá od chovatele při prvé inseminaci nebo při prvém zapuštění v témže připouštěcím období.
§ 49.
Za inseminaci, po případě zapuštění klisny ve státním ústavu pro chov koní hřebcem zvlášť vysoké plemenné hodnoty, stanoví úplatu ministerstvo zemědělství v dohodě s ministerstvem financí.
C. Skočné plemeníků používaných podle § 33 odst. 2.
§ 50.
(1) Chovatel plemeníka používaného na základě zvláštního povolení uděleného podle § 7 odst. 2 zákona může vybírat za zapuštění cizích plemenic skočné, které činí:
za krávu220 Kčs,za prasnici150 Kčs,za ovci80 Kčs,za kozu70 Kčs.
(2) Chovatel plemenice zaplatí skočné chovateli plemeníka při prvním zapuštění plemenice. V případě nezabřeznutí plemenice se za další tři zapuštění neplatí.
(3) Chovatel plemeníka vydá chovateli plemenice připouštěcí lístek, který je zároveň dokladem o zaplacení skočného. Ustanovení § 36 platí obdobně.
§ 51.
Připouštění plemeníků přidělených okresním národním výborem.
Za zapuštění plemenic skotu, prasat, ovcí a koz plemeníky, přidělenými okresním národním výborem podle § 32, se skočné nevybírá. K úhradě nákladů na opatření ustájení, ošetřování a krmení těchto plemeníků se vybírají od chovatelů plemenic chovatelské příspěvky podle vyhlášky ministerstva financí.
Oddíl V.
Organisace veterinární činnosti.
§ 52.
(1) Provádění veterinární činnosti včetně pomocné služby veterinární (zejména zvěrokleštičství a pohodnictví) přísluší státu, který ji vykonává zásadně národními výbory.
(2) Provozování veterinární činnosti soukromé se zakazuje.
§ 53.
(1) Veterinární činnost, pokud nejde o zdravotní a technickou kontrolu potravin živočišného původu a ochranu lidí před nemocemi, jež jsou přenosné se zvířat na lidi, patří do oboru působnosti ministerstva zemědělství, jakožto orgánu řídícího a kontrolního.
(2) Úkolem této veterinární činnosti je odstraňovat příčiny nákaz a jiných nemocí zvířat, zejména zlepšováním jejich životních podmínek a prostředí, provádět pravidelné zdravotní prohlídky, léčit nákazy a jiné nemoci zvířat a odstraňovat jejich škodlivé následky, aby tak byla zajištěna i hodnota a zdravotní nezávadnost surovin živočišného původu.
§ 54.
Veterinární činnost v kraji řídí a kontroluje krajský národní výbor.
§ 55.
(1) Veterinární činnost v okresech provádějí okresní národní výbory, a to veterináři a orgány pomocných veterinárních služeb. K usnadnění této činnosti dělí se okresy na veterinární obvody, které stanoví příslušný krajský národní výbor k návrhu okresního národního výboru. Pro každý veterinární obvod ustanovuje krajský národní výbor obvodního veterináře a potřebný počet orgánů veterinárních pomocných služeb. Při stanovení veterinárního obvodu se zejména přihlíží k počtu hospodářských zvířat, komunikačním a terenním poměrům.
(2) Na přechodnou dobu může krajský národní výbor pověřit obvodního veterináře výkonem veterinární činnosti ve více veterinárních obvodech. Krajský národní výbor může též pověřit okresního veterináře nebo ne plně zaměstnaného veterináře vykonávajícího zdravotní kontrolu potravin výkonem veterinární činnosti ve veterinárním obvodu.
(3) Veterináři, kteří až dosud vykonávali soukromou veterinární praxi, mohou být přijati do státní služby, vyhovují-li podmínkám pro přijetí.
§ 56.
Při výkonu veterinární činnosti v jednotlivých obcích spolupůsobí místní zootechnici ve funkci místních veterinárních pomocníků.
§ 57.
Ministerstvo zemědělství zřídí postupně v rámci hospodářského plánu v každém okrese veterinární ošetřovnu. Vedoucím ošetřovny je veterinář.
§ 58.
(1) Ze státního veterinárního výzkumného ústavu v Praze a ze Státního diagnostického veterinárního ústavu v Bratislavě se zřizují Státní veterinární ústav se sídlem v Praze (dále jen „ústav“), na Slovensku oblastní Státní veterinární ústav se sídlem v Bratislavě (dále jen „oblastní ústav“). Jejich organisační řád vydá ministerstvo zemědělství.
(2) Ministerstvo zemědělství může v dohodě s ministerstvem financí zřídit pobočky ústavu a oblastního ústavu.
§ 59.
(1) Zvěrokleštiči a pohodní mohou být přijati do státní služby, vyhovují-li podmínkám pro přijetí.
(2) Objednávky kleštění zvířat podávají chovatelé u místního zootechnika. V objednávkách musí být uvedena adresa chovatele, druh zvířete, jeho pohlaví a stáří.
(3) Místní zootechnik jednou týdně oznámí došlé objednávky okresnímu národnímu výboru.
Oddíl VI.
Náhrady za ošetření a úkony ve veterinárních ústavech a zařízeních.
§ 60.
Předměty náhrad.
(1) Za ošetření a úkony ve veterinárních ústavech a zařízeních (dále jen „úkony“) se vybírají náhrady podle připojeného sazebníku, který je součástí této vyhlášky (příloha).
(2) Za úkony, které nejsou v sazebníku uvedeny, se vybírají náhrady jako za obdobné úkony v sazebníku uvedené.
(3) Náhrady za úkony (odstavce 1) se nevybírají, jde-li o úkony nařízené za účelem zjišťování nebezpečných nákaz, nebo o úkony provedené pro orgány státní správy a státní ústavy. V těchto případech se nevybírají ani náhrady hotových výloh (§ 63).
(4) Za úkony veterinářů, obvodních veterinárních pracovníků a zvěrokleštičů se vybírají poplatky podle vyhlášky ministerstva financí.
§ 61.
Sazby a zaokrouhlování náhrad.
(1) Je-li sazba náhrady stanovena v sazebníku (§ 60 odst. 1) rámcově (nejnižší a nejvyšší přípustnou částkou), vyměří se náhrada v mezích sazby podle rozsahu, doby trvání a obtížnosti úkonu, pokud není v sazebníku stanoveno jinak.
(2) Náhrada podle sazebníku se zvyšuje
a) o 50% za úkon provedený na žádost poplatníka (§ 64) v den pracovního klidu nebo v nočních hodinách, t. j. v měsících dubnu až září v době od 22 do 6 hodin a v měsících říjnu až březnu v době od 20 do 7 hodin,
c) o 25%, jde-li o úkony provedené pro jednotlivé chovatele, kteří hospodaří na půdě o výměře nad 20 ha. Výměru obhospodařované půdy je poplatník povinen sdělit orgánu, provádějícímu úkon.
(3) Náhrady se snižují až o 25%, jde-li o úkony provedené na zvířatech jednotných zemědělských družstev která mají zvířata ustájena ve společných stájích. Snížené sazby jsou uvedeny v sazebníku.
(4) Vyměřené náhrady (i s případnou náhradou hotových výloh podle § 63) se zaokrouhlí dolů na celé koruny.
§ 62.
Výklad některých pojmů.
Není-li v sazebníku stanoveno jinak, rozumějí se
a) velkými zvířaty jednokopytníci a skot starší 6 měsíců.
b) malými zvířaty hříbata a telata do 6 měsíců, vepři, ovce, kozy a psi,
c) drobnými zvířaty selata do 25 kg živé váhy, jehňata a kůzlata, králíci, drůbež a jiná drobná zvířata neuvedená pod písm. a) a b).
§ 63.
Náhrada hotových výloh.
(1) Vedle náhrad podle předcházejících ustanovení je poplatník (§ 64) povinen zaplatit:
a) pořizovací cenu léčiv, očkovacích látek a jiného zdravotnického materiálu, použitého nebo dodaného mu při úkonu,
b) při vyžádaném úkonu poštovné za zásilky vzorků k laboratornímu vyšetření.
(2) Náhrada pořizovací ceny léčiv, očkovacích látek a jiného zdravotnického materiálu podle odstavce 1 písm. a) může být požadována paušální částkou.
§ 64.
Poplatník.
Náhrady podle §§ 60, 61 a 63 je povinen zaplatit ten, kdo o úkon žádal, nebo, jde-li o úkon provedený z úřední povinnosti, ten, jehož zvířete nebo věci se úkon týká.
Způsob vyměření, splatnost a způsob placení náhrad.
§ 65.
(1) Ústav nebo zařízení, provádějící úkon podrobený náhradám, oznámí poplatníku výši náhrady a případné náhrady hotových výloh podle § 63 ihned po provedení úkonu platebním výměrem.
(2) Náhrada i s případnou náhradou hotových výloh podle § 63 je splatná do 15 dnů ode dne doručení platebního výměru a platí se buď v hotovosti nebo vplatním lístkem na příslušný šekový účet.
(3) Proti platebnímu výměru lze se odvolat do 15 dnů ode dne jeho doručení, a to, jde-li o ústav nebo zařízení ve správě národního výboru, k orgánu bezprostředně nadřízenému tomuto národnímu výboru, jde-li o ústav nebo zařízení podléhající bezprostředně některému ministerstvu, k příslušnému ministerstvu. Odvolání nemá odkladný účinek; rozhodnutí o něm je konečné. Odvolání je nepřípustné, nepřesahuje-li vyměřená náhrada 200 Kčs.
(4) Ústav nebo zařízení potvrdí platbu na platebním výměru, jestliže mu poplatník zaplatí předepsanou částku ihned po doručení platebního výměru v hotovosti, jinak přeškrtne nevyplněnou stvrzenku na rubu platebního výměru a vydá poplatníkovi vplatní lístek.
§ 66.
Národním a komunálním podnikům, jakož i jednotným zemědělským družstvům se společnou živočišnou výrobou, pro něž ústavy a zařízení provádějí úkony podrobené náhradě pravidelně a ve větším rozsahu, může příslušný národní výbor, po případě ústav odchylkou od ustanovení § 65 povolit, aby náhrady za úkony pro ně provedené v určitém časovém období byly placeny do 15 dnů po uplynutí tohoto období, a stanovit podmínky tohoto povolení.
§ 67.
(1) Náhrady plynou do státní pokladny.
(2) Jde-li o ústav nebo zařízení ve správě národního výboru, rozpočtují národní výbory tyto náhrady jako příjem ústavu nebo zařízení.
§ 68.
O vymáhání a promlčení náhrad, jakož i o osvobození od nich, platí přiměřeně předpisy o dávkách za úřední úkony ve věcech správních.
Oddíl VII.
Ochrana zdraví zvířat.
§ 69.
(1) Okresní národní výbor provádí svými odbornými orgány a za pomoci místních zootechniků zdravotní prohlídky hospodářských zvířat.
(2) Účelem zdravotních prohlídek je předcházet nákazám a jiným nemocem, zejména zjišťováním příčin jejich vzniku.
(3) Zdravotní prohlídky se provádějí v pravidelných obdobích u hospodářských zvířat v socialistickém sektoru živočišné výroby, zejména u jednotných zemědělských družstev se společnou živočišnou výrobou, Československých státních statků, národního podniku, komunálních podniků, a u zvířat podléhajících kontrole zvyšování užitkovosti.
(4) Krajský národní výbor řídí zdravotní prohlídky a dozírá na jejich provádění.
§ 70.
Hospodářskými zvířaty podle ustanovení tohoto oddílu se rozumějí jednokopytníci, skot, prasata, ovce, kozy, drůbež a včely.
§ 71.
Zjištěné nákazy a jiné nemoci musí být léčeny a příčiny jejich vzniku odstraňovány. Okresní národní výbor může za tím účelem nařídit opatření podle §§ 81 a 90.
§ 72.
Jednotná zemědělská družstva se společnou živočišnou výrobou, Československé státní statky, národní podnik, komunální podniky a ostatní chovatelé, kteří chovají více než 25 kusů velkých hospodářských zvířat, jsou povinni opatřit stáje veterinární lékárničkou s potřebným množstvím desinfekčních prostředků a v případě potřeby ji používat a doplňovat. Vybavení lékárniček určí směrnice okresního národního výboru. Dále jsou povinni zařídit trvalé opatření k desinfekci obuvi při vchodu do stájí a dbát toho, aby vstupující i vystupující uvedeného opatření používal.
§ 73.
Před výběrem, aukcí, zařazením do kontroly zvyšování užitkovosti a před zápisem do plemenných knih podléhají hospodářská zvířata zvláštní zdravotní prohlídce obvodním veterinářem. Obvodní veterinář vydá o výsledku prohlídky chovateli písemné osvědčení.
§ 74.
(1) Chovatel oznámí neprodleně onemocnění zvířete místnímu zootechnikovi, po případě obvodnímu veterináři. Místní zootechnik se přesvědčí, zda nejde o podezření z nebezpečné nákazy (§ 87), a v každém případě zjistí tělesnou teplotu zvířete. Je-li odborný zákrok nutný, hlásí případ obvodnímu veterináři.
(2) Obvodní veterinář posoudí, zda k poskytnutí odborné pomoci stačí obvodní veterinární pracovník a případně zařídí jeho neprodlené vyslání k onemocnělému zvířeti. Jinak, zejména v případě vážného onemocnění zvířete nebo podezření z nebezpečné nákazy, provede odborný zákrok sám.
(3) Obvodní veterinář učiní o zjištění a zákrocích u zvířat podléhajících kontrole zvelebování chovu záznam v jejich kontrolním lístku.
§ 75.
Zdravotní listy jednokopytníků.
(1) Pro jednokopytníka staršího 1 roku vydá místní národní výbor zdravotní list. Zdravotní list je veřejnou listinou osvědčující zdravotní stav zvířete, jeho totožnost a vlastnické právo k němu.
(2) Do zdravotního listu se zapisují údaje v něm předepsané. Vzor zdravotního listu stanoví ministerstvo zemědělství v dohodě s ministerstvem financí.
(3) Při zcizení jednokopytníka je chovatel povinen odevzdat zdravotní list nabyvateli. Nabyvatel je povinen zdravotní list předložit svému místnímu národnímu výboru k potvrzení a evidenčnímu záznamu.
(4) Místní národní výbor vede v evidenci do obce a z obce přemístěné jednokopytníky.
(5) Při přemístění jednokopytníka za účelem jeho zcizení se použije jeho zdravotního listu jako průvodního listu. Zdravotní list musí být opatřen doložkou výkonného orgánu místního národního výboru o zdravotní nezávadnosti zvířete a o místě určení. Doložka může být vepsána do zdravotního listu po předchozí prohlídce zvířete (§ 76 odst. 2); platí 10 dní a opravňuje k přemístění zvířete jen do místa určení a zpět.
§ 76.
Průvodní list.
(1) Jednokopytníci mladší jednoho roku, skot, prasata, ovce a kozy smějí být zcizeni nebo přemístěni jen s průvodním listem. Jednokopytníci starší jednoho roku mohou být zcizeni jen se zdravotním listem; k jejich přemístění, pokud nejde o přemístění za účelem zcizení, postačí průvodní list.
(2) Průvodní list vydává místní národní výbor po předchozí prohlídce zvířete místním zootechnikem nebo orgánem veterinární služby; jde-li o zvíře nemocné, smí vydat průvodní list jen se souhlasem obvodního veterináře. Jde-li o nebezpečnou nákazu nebo o podezření z ní, může být průvodní list vydán jen se souhlasem okresního národního výboru. V průvodním listě se vyznačí, o jakou nemoc nebo nebezpečnou nákazu jde.
(3) Průvodní list je veřejnou listinou osvědčující zdravotní stav zvířete, jeho původ a totožnost a opravňuje k přemístění zvířete jen do místa určení v něm uvedeného, po případě i zpět a platí 10 dní.
(4) Průvodní list s určením do jatek nelze vystavit na zdravou březí plemenici.
(5) Průvodní list se vyhotovuje dvojmo. Jedno vyhotovení místní národní výbor vydá chovateli, druhé po dobu jednoho roku uschová. Vzor průvodního listu stanoví ministerstvo zemědělství v dohodě s ministerstvem financí.
(6) Chovatel odevzdá průvodní list po uplynutí doby jeho platnosti místnímu národnímu výboru. V případě zcizení zvířete odevzdá zcizovatel průvodní list nabyvateli, který je povinen ho odevzdat svému místnímu národnímu výboru. Na jatkách musí být průvodní list odevzdán orgánu provádějícímu zdravotní kontrolu.
(7) Místní národní výbor může vydat pro telata ve stáří do 6 měsíců, prasata, ovce a kozy hromadný průvodní list, jde-li o zvířata téhož druhu a téhož vlastníka přemisťovaná společně do téhož místa.
§ 77.
Přeprava zvířat.
(1) Jednokopytníci, přežvýkavci a vepři, pokud jsou přepravováni přes hranice okresu, musí být před nakládkou, po případě vykládkou, vyšetřeni odborným veterinářem. Vyšetření se provede zpravidla před nakládkou.
(2) Odesilatel hlásí nakládku zvířat nejpozději 12 hodin předem obvodnímu veterináři. Nebylo-li možno vyšetření provést při nakládce, musí být provedeno při vykládce. V tomto případě je přepravce (dopravní podnik), po případě příjemce povinen hlásit ihned vykládku obvodnímu veterináři.
(3) Výsledek vyšetření a datum jeho provedení zaznamená vyšetřující veterinář na průvodním (zdravotním) listu a zapíše do svého deníku.
(4) Zvěř a drůbež může být přepravována bez vyšetření, avšak s osvědčením obvodního veterináře o tom, že je zdravotně nezávadná a že pochází z míst, kde není nebezpečných nákaz
(5) Bylo-li některé z přepravovaných zvířat během železniční dopravy nutně poraženo nebo zjistí-li železniční dopravní podnik, že během ní uhynulo, oznámí to správa železniční stanice nejbližší stanici ve směru jízdy vybavené vykládací rampou, po případě, jde-li o nutnou porážku, stanici místa, v němž jsou jatky. Uhynulé (nutně poražené) zvíře se vyloží na rampě a veterinář zařídí potřebné podle výsledku šetření, na případě pitvy.
(6) Při železniční, lodní a letecké přepravě je dovoleno nakládat a vykládat zvířata jen ve stanici, v přístavech a letištích, které k tomu určí ministerstvo dopravy v dohodě s ministerstvem zemědělství. Zařízení k nakládce a vykládce zvířat v těchto stanicích zřídí a udržuje příslušný dopravní podnik.
(7) V železničních stanicích, přístavech a letištích, určených pro přepravu zvířat, se vede záznam o zásilkách, jichž přeprava podléhá veterinárně zdravotnímu dozoru. Záznam je veřejnou listinou; nezaznamenávají se v něm zásilky zvířat vojenské správy. Vzor záznamu stanoví ministerstvo zemědělství.
(8) Jatečná zvířata a suroviny živočišného původu smějí se přepravovat jen způsobem vylučujícím styk se zvířaty užitkovými a plemennými. Zvířata přepravovaná z ciziny musí se přepravovat způsobem vylučujícím jakýkoliv styk se zvířaty domácího původu.
(9) Psi smějí být přepravováni veřejným dopravním prostředkem buď v průvodu osoby a opatřeni náhubkem, anebo ve schránách tak zařízených, aby nemohli poranit lidi. Psi z míst, kde je nařízena kontumace, mohou být přepravováni jen s osvědčením o zdravotní nezávadnosti.
(10) Zvířata mohou být přepravována jen motorovými vozidly opatřenými osvědčením okresního národního výboru k přepravě zvířat.
(11) O každé zásilce vede přepravce záznam, v němž zapíše den přepravy, odesílatele, příjemce, počet přepravovaných zvířat podle druhů, přepravní trať, místo nakládky a místo určení.
(12) Vojenská správa provádí přepravu zvířat podle svých předpisů.
§ 78.
Desinfekce při přepravě.
(1) Dopravní podniky jsou povinny ihned po použití vyčistit a účinně desinfikovat na náklad přepravce přepravní prostředky, zařízení a předměty, jichž bylo použito při přepravě zvířat a surovin živočišného původu.
(2) Průvodci zvířat jsou povinni po skončení přepravy se podle potřeby desinfikovat, jakož i provést desinfekci svých svršků, jimiž by mohla být přenesena nakažlivina.
(3) Provádění desinfekce podléhá veterinárně zdravotnímu dozoru.
§ 79.
Trhy a jiná zařízení pro svody užitkových a plemenných zvířat.
(1) Na trhy, svody, přehlídky a výstavy užitkových a plemenných zvířat dozírá příslušný obvodní veterinář. Každé zvíře musí být před vstupem do tržního zařízení vyšetřeno a nález zapsán do průvodního listu. Vstup se povolí jen pro zvířata zdravotně nezávadná. Zjistí-li se, že zvířata jsou stižena nebezpečnou nákazou, nebo z ní podezřelá, zařídí obvodní veterinář jejich neprodlenou isolaci v místě k tomu určeném a učiní opatření podle oddílu VIII. Zvířata bez průvodních listů nesmějí být připuštěna do trhů a podobných jiných zařízení.
(2) Orgány pověřené výkupem jatečných zvířat učiní opatření, aby zvířata určená k jatečným účelům byla jimi přejímána mimo prostory jatek a shromažďována ve vlastních vhodných zařízeních v místech svodů a tam před odesláním do jatek vyšetřena obvodním veterinářem.
(3) Trhy, místa pro svody, přehlídky a výstavy zvířat a jejich zařízení schvaluje okresní národní výbor s hlediska veterinárně zdravotního podle směrnic, které vydá ministerstvo zemědělství.
§ 80.
Výkupní místa jatečných zvířat, jatky a přidružená jateční zařízení.
(1) Výkupní místa pro jatečná zvířata, pokud jsou u jatek, zařízení k porážení zvířat, podniky a zařízení pro zpracování masa a mléka, sběr, úschova a zpracování surovin živočišného původu a provoz v nich podléhají stálému dozoru odborných orgánů okresního národního výboru.
(2) Výkupní místa pro jatečná zvířata, pokud jsou u jatek, musí být stavebně oddělena od jatek a musí mít zvláštní vchod pro dopravu zvířat a vhodně upravenou spojovací komunikaci do jatek. Výjimky může povolit krajský národní výbor.
(3) Jatečná zvířata dopravená do jatek musí být v nich poražena. Výjimky může povolit okresní národní výbor. Stáje v jatkách smějí být použity jen pro jatečná zvířata.
(4) Jatky musí mít zvláštní oddělení pro porážení nemocných zvířat nebo zvířat podezřelých (§ 87 písm. E). Dále musí mít alespoň jedno zvlášť upravené motorové vozidlo pro přepravu takových zvířat a surovin z nich. Obdobně je nutno zařídit přepravu surovin živočišného původu při jejich sběru a zpracování.
(5) Zjistí-li se v jatkách u živých nebo poražených zvířat nebezpečná nákaza nebo podezření z ní, zařídí správa jatek obdobná zatímní opatření, jako jsou předepsána při vzniku nebezpečné nákazy nebo jejího podezření v hospodářství, a uvědomí o tom neprodleně okresní národní výbor, který zařídí potřebné.
(6) Jde-li o nebezpečnou nákazu nebo podezření z ní, musí být maso podrobeno opatřením podle této vyhlášky až do zneškodnění nakažliviny v něm.
§ 81.
Ochranná a zdolávací zařízení.
(1) Na ochranu zdraví zvířat může okresní národní výbor nařídit:
1. karanténu zvířat před jejich zařazením do hromadného ustájení, a to jednokopytníků, skotu a drůbeže po dobu 8 dní, ovcí 14 dní a prasat 21 dní,
2. zákaz přemisťování, přepravování nebo uvádění do oběhu zvířat nemocných nebo podezřelých, jakož i výrobků a surovin z nich,
3. povinnost hlásit neprodleně místnímu národnímu výboru každé uhynutí nebo poražení (usmrcení) zvířete,
4. isolaci, střežení, pozorování, označení a evidenci zvířat, oddělené uschování a střežení uhynulých zvířat, zákaz otvírat nebo odstraňovat uhynulá zvířata z jejich stanovišť bez souhlasu obvodního veterináře,
5. kontumaci psů,
6. isolaci nebo uzávěru zamořeného prostředí,
7. zřízení ochranného pásma okolo uzávěry,
8. zákaz nebo omezení porážet zvířata,
9. zákaz nebo omezení používání studní, napajedel, brodišť a pod., jakož i cest a silnic zvířaty,
10. zákaz nebo omezení volného pobíhání psů, koček, drůbeže a jiných drobných zvířat,
11. zákaz nebo omezení výkupu a dodávky zvířat, po případě směny zvířat,
12. zákaz nebo omezení zužitkování surovin živočišného původu, jakož i všech předmětů, jimiž by mohla být přenesena nákažlivina a zákaz používání sena a slámy k balení,
13. zákaz nebo omezení používání sběren mléka a vajec a zařízení pro získávání a zpracování jiných surovin živočišného původu,
14. zákaz, omezení nebo zvláštní úpravu plemenitby hospodářských zvířat, zákaz nebo omezení chovu drobného zvířectva, včel a ryb, dále sterilisaci (kleštění) zvířat, úpravu provozu líhňařských podniků, zařízení pro chov ryb a pod.,
15. očkování zvířat (ochranné, léčebné a diagnostické), léčení, hubení cizopasníků, umělé nakažení, po případě omezení nebo zákaz takových zákroků a laboratorní vyšetření,
16. isolaci osob nebo jiné omezení osobního styku,
17. usmrcení zvířat nemocných, podezřelých nebo pro nákazu vnímavých na úřední příkaz, po případě jejich použití k účelům výzkumným před usmrcením, stanovení podmínek k provedení usmrcení, po případě zákaz poražení (usmrcení) zvířat a usmrcení zvířat, u nichž bylo porušeno nařízení o uzávěře podle č. 6,
18. usmrcení potulných psů a koček, drobných domácích zvířat, čítajíc v to drůbež, dále zajíců, králíků a jiné zvěře, je-li podezření, že šíří nebo přenášejí nebezpečnou nákazu,
19. hubení potkanů a jiných hlodavců, jakož i jiných škůdců ohrožujících zdraví zvířat v zařízeních pro chov zvířat,
20. vylovení ryb, vypuštění rybníků, desinfekci vod, rybníků a rybářských zařízení,
21. zneškodnění těl zvířat a jiných látek živočišného původu, čistění a desinfekci zvířat, prostředí, zařízení odpadních vod, přepravních prostředků a osob včetně jejich svršků, jakož i předmětů, pokud o nich lze předpokládat, že by jimi mohla být přenesena nakažlivina, po případě zničení předmětů, je-li jejich desinfekce nemožná, nebo v poměru k jejich hodnotě neúměrně nákladná,
22. sterilisaci masa, pokud se neprovede podle předpisů o zdravotní kontrole potravin živočišného původu,
23. odstranění zdravotně závadných zvířat z chovu, po případě jejich trvalé přemístění k hospodářskému využití do oblastí k tomu určených,
24. zákaz nebo omezení distribuce a použití krmiv ohrožujících zdraví zvířat,
25. evidenci a úpravu všech zařízení, z nichž by mohlo vzejít nebezpečí pro zdraví zvířat, a veterinárně zdravotní dozor nad nimi.
(2) Okresní národní výbor může v naléhavých případech požádat příslušného velitele sboru národní bezpečnosti o zásah k zajištění preventivních nebo zdolávacích veterinárních opatření.
(3) Při podezření z nebezpečných nákaz (§ 87) může prozatím místní národní výbor nařídit opatření uvedená v odstavci 1 č. 1, 2, 3, 4, 9, 10, 16 a 24.
(4) Krajský národní výbor může povolit úlevy z opatření nařízených okresním národním výborem podle odstavce 1.
§ 82.
Opatření v mlékárenských zařízeních.
Použití mléka a mléčných odpadků z mlékáren ke krmení zvířat je dovoleno jen po předchozí jejich sterilisaci.
§ 83.
Opatření podle mezinárodních úmluv.
Pro dovoz, vývoz a průvoz živých zvířat, těl poražených zvířat a jejich částí, surovin živočišného původu, předmětů a látek, které mohou být nositeli nakažliviny, ze států, s nimiž byly sjednány mezinárodní úmluvy, platí ustanovení těchto úmluv. Není-li takových úmluv, platí ustanovení § 84.
§ 84.
Dovoz a průvoz.
(1) Dovoz a průvoz živých zvířat, surovin živočišného původu (s výjimkou potravin) a všech předmětů, jež mohou být nositeli nakažliviny, je dovolen jen za podmínek stanovených ministerstvem zemědělství v dohodě s ministerstvem zdravotnictví, a pokud jde o potraviny živočišného původu, za podmínek stanovených ministerstvem zdravotnictví v dohodě s ministerstvem zemědělství.
(2) Každou dováženou a prováženou zásilku hlásí stanice dopravního podniku, poštovní úřad, po případě celnice za účelem vyšetření veterináři pověřenému krajským národním výborem prohlídkou ve vstupních stanicích, určených ministerstvem zemědělství v dohodě s ministerstvem dopravy. Pro vyšetření dováženého masa platí předpisy o prohlídce masa.
§ 85.
Přechodná ustanovení.
(1) Dokud místní národní výbor nevydá pro jednokopytníky starší jednoho roku zdravotní listy, platí pro zcizení nebo přemístění těchto jednokopytníků ustanovení § 76.
(2) Dokud nebudou vydány průvodní listy podle této vyhlášky, používá se dosavadních tiskopisů průvodních dobytčích listů.
Oddíl VIII.
Nebezpečné nákazy.
Výklad pojmů.
§ 86
Zvířaty podle ustanovení tohoto oddílu vyhlášky se rozumějí jednokopytníci (koně, osli, muli, mezci), přežvykavci (skot, ovce, kozy), vepřový brav, drůbež, holubi, psi, kočky, králíci, kožišinová zvířata, zvěř a divoce žijící druhy zvířat vnímavé pro některou z nebezpečných nákaz, papoušci, včely a ryby.
§ 87.
Podle ustanovení této vyhlášky jsou
A. nebezpečnými nákazami:
1. mor skotu,
2. plicní nákaza,
3. slintavka,
4. sněť slezinná,
5. sněť šelestivá,
6. nákaza zvěře a skotu,
7. vozhřivka,
8. hřebčí nákaza,
9. nakažlivá chudokrevnost jednokopytníků,
10. puchýřina jednokopytníků,
11. svrab (prašivina),
12. vzteklina,
13. ovčí neštovice,
14. mor vepřů,
15. nakažlivá obrna vepřů,
16. červenka vepřů,
17. mor drůbeže,
18. cholera drůbeže,
19. tuberkulosa:
a) skotu,
b) vepřového bravu,
c) drůbeže,
20. nakažlivé zmetání skotu (abortus Bang),
21. nakažlivý streptokokkový zánět vemene,
22. pohlavní nákazy skotu (puchýřina skotu, nakažlivý katar pochvy, trichomonádová nákaza),
23. tularemie,
24. papouščí nemoc (psittakosis),
25. nákazy včel:
a) roztočová nákaza včel,
b) mor a hniloba včelího plodu,
26. furunkulosa (vředovitost) ryb,
27. salmonellosy (paratyf zvířat);
B. zvířaty nebezpečnou nákazou nemocnými:
zvířata, která projevují příznaky určité nebezpečné nákazy anebo u nichž podle výsledku zvláštního rozpoznávacího diagnostického vyšetření je nutno mít za to, že jsou stižena nebezpečnou nákazou;
C. zvířaty podezřelými z nebezpečné nákazy:
zvířata, která projevují příznaky vzbuzující podezření, že jde o určitou nebezpečnou nákazu, anebo u nichž podle výsledku zvláštního diagnostického vyšetření je nutno mít za to, že jsou podezřelá z nebezpečné nákazy;
D. zvířaty podezřelými z nakažení:
zvířata bez příznaků nebezpečné nákazy, u nichž lze mít za to, že přišla přímo nebo nepřímo do styku s nakažlivinou. Doba, po kterou jsou zvířata podezřelá z nakažení (doba pozorovací), je různá podle druhu nebezpečné nákazy;
E. zvířaty podezřelými:
zvířata podezřelá z nebezpečné nákazy i zvířata podezřelá z nakažení;
F. zvířaty zdravotně nezávadnými:
zvířata nezávadná s hlediska veterinárně ochranného, t. j. která nejsou nemocná (písm. B) ani podezřelá (písm. E);
G. zvířaty jatečnými:
zvířata určená k poražení za účelem získání masa pro výživu lidí;
H. surovinou živočišného původu:
maso, tuky, krev, střeva, mléko, vejce, med, vosk, jakož i části těl zvířat, určené k technickému zpracování (kůže, rohy, kosti, kopyta, paznehty, srst, peří a j.).
§ 88.
Hlášení nebezpečných nákaz.
(1) Nebezpečnou nákazu nebo podezření z ní jsou povinni bez újmy ustanovení § 74 odst. 1 hlásit místnímu národnímu výboru chovatel, po případě osoba, která při výkonu svého povolání nebo své funkce přichází do styku se zvířaty, pokud jde o zvěř, myslivecký hospodář. Místní národní výbor učiní předepsaná prozatímní opatření podle § 81 odst. 3 a vyrozumí neprodleně obvodního veterináře.
(2) Místní zootechnik, zjistí-li z oznámení chovatele podle § 74 odst. 1 nebo jiným způsobem, že se vyskytla nebezpečná nákaza nebo podezření z ní, uvědomí o tom neprodleně místní národní výbor a obvodního veterináře. Obvodní veterinář hlásí okresnímu národnímu výboru vznik těchto nebezpečných nákaz nebo podezření z nich: mor skotu, plicní nákazu skotu, první případ slintavky, sněť slezinnou, vozhřivku, hřebčí nákazu, první případ moru vepřů, vzteklinu, tularemii a papouščí nemoc.
(3) Diagnostické, vědecké a jiné vyšetřovací ústavy hlásí zjištění nebezpečné nákazy neprodleně příslušnému okresnímu národnímu výboru.
§ 89.
Opatření proti zavlečení nákaz z ciziny.
(1) Zjistí-li veterinář při prohlídce dovážené zásilky (§ 84 odst. 2) nebezpečnou nákazu nebo podezření z ní, hlásí to neprodleně ministerstvu zemědělství, stanici dopravního podniku a celnici a učiní prozatímní opatření. Zásilka v tomto případě nesmí být dále dopravována ani celně projednána.
(2) Ministerstvo zemědělství může nařídit
a) vrácení zásilky,
b) poražení došlých zvířat, zejména nelze-li je vrátit a je-li nebezpečí rozvlečení takové nákazy do okolí,
c) karanténu zvířat,
d) jiná vhodná opatření podle druhu nebezpečné nákazy.
(3) Na dodržování veterinárních předpisů při přepravě zvířat a surovin živočišného původu, předmětů a látek, jimiž by mohla být přenesena nebezpečná nákaza na území státu, dozírají též celní orgány ve vstupních místech a na pohraničních přechodech a v pohraničních oblastech též sbor národní bezpečnosti.
(4) Vyskytne-li se nebezpečná nákaza v cizině, může ministerstvo zemědělství v dohodě s příslušnými ministerstvy nařídit v potřebném rozsahu vhodná opatření proti zavlečení nákazy na území státu.
§ 90.
Opatření při jednotlivých nebezpečných nákazách.
Při vyšetřování a zjišťování nebezpečných nákaz a při prohlašování jich za zaniklé se postupuje podle směrnic, které vydá ministerstvo zemědělství. Ve směrnicích se současně stanoví, kterých opatření podle § 81 a jakých desinfekčních prostředků má být při jednotlivých nebezpečných nákazách použito.
Oddíl IX.
Ustanovení společná a závěrečná.
§ 91.
Opatření u zvířat vojenské správy.
(1) Provádění veterinární činnosti u zvířat vojenské správy a ve vojenských újezdech provádí vojenská správa podle svých předpisů.
(2) Zvířaty vojenské správy jsou zvířata ve správě nebo v držbě vojenské správy a zvířata umístěná v obvodu vojenských újezdů.
(3) Z ustanovení odstavce 1 jsou vyňata zvířata, která vojenská správa odevzdala do užívání jiných osob. Usmrtit taková zvířata pro nebezpečnou nákazu lze jen se souhlasem nebo na příkaz vojenské správy, není-li nebezpečí v prodlení. Vojenská správa může v dohodě s příslušným okresním národním výborem odebrat svoje zvíře nemocné nebezpečnou nákazou z užívání jiných osob a zařídit jeho léčení ve vlastních zařízeních.
(4) Předepsané vojenské doklady nahrazují zdravotní a průvodní listy zvířat.
(5) Vojenská správa a národní výbory se navzájem uvědomují o vzniku, průběhu a zániku nebezpečných nákaz, a o podezření z nich.
(6) Ustanovení předchozích odstavců platí obdobně pro opatření u zvířat náležejících sboru národní bezpečnosti.
§ 92.
Výjimky pro vysokou školu veterinární a odborné ústavy.
(1) Zábranou a zdoláváním nebezpečných nákaz zvířat, která jsou v užívání nebo ošetřování vysoké školy veterinární nebo v držení státních vědeckých ústavů, zabývajících se výzkumem přenosných nemocí nebo výrobou biopreparátů, pověřují se správy ústavů, jsou-li zvířata pod stálým dozorem ústavního veterináře.
(2) Ústavy uvedené v odstavci 1 jsou povinny uvědomit okresní národní výbor o vzniku, průběhu a zániku nebezpečné nákazy u zvířat umístěných v ústavech, s výjimkou zvířat, která byla uměle nakažena pro účely vyučovací, diagnostické, výrobní nebo vědecké, pokud to patří do činnosti ústavu. Ústavy jsou povinny uvědomit okresní národní výbor, s kterými nebezpečnými nákazami a v jakém rozsahu provádějí pokusné vědecké práce.
(3) Dozor na zábranu a zdolávání nebezpečných nákaz v ústavech uvedených v odstavci 1 přísluší okresnímu národnímu výboru.
§ 93.
Vztah k jiným předpisům.
Předpisy o zdravotní kontrole potravin živočišného původu a předpisy o ochraně zdraví lidí před nemocemi, jež jsou přenosné se zvířat na lidi, nejsou ustanoveními této vyhlášky dotčeny. V případech, v nichž se ukládá povinnost hlásit nebezpečné nákazy ministerstvu zemědělství, podá se opis hlášení ministerstvu zdravotnictví, jde-li o nákazy přenosné se zvířat na lidi.
§ 94.
Podpory.
Okresní národní výbor může poskytnout postiženému na jeho žádost podporu ze státních prostředků k úhradě nebo zmírnění škod, vzniklých ztrátou zvířete způsobenou nebezpečnou nákazou nebo usmrcením zvířete na úřední příkaz až do výše 100% jatečné ceny po odečtení výtěžku zpeněžení zvířete, a to podle směrnic ministerstva zemědělství vydaných v dohodě s ministerstvy financí a vnitra.
§ 95.
Účinnost.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 15. února 1951.

Ministr:
Ďuriš v. r.


Příloha k vyhlášce č. 141/1951 Ú. l. I.
Sazebník.
Pol.ÚkonKčsJZD (§ 61 odst. 3)Část I. Náhrady vybírané veterinárními léčebnými ústavy (zařízeními).Oddíl 1.A. Porady, vyšetření zvířat a nálezy.1.Porada bez vyšetření zvířete, ústní i s případným napsáním receptu25,—20,—2.Všeobecné vyšetření zvířete (bez zvláštních vyšetřovacích úkonů podle dalších položek), není-li za ně stanovena dále zvláštní náhrada, a to, jde-li oa) velké zvíře, za kus po40,—30,—b) malé zvíře, za kus po30,—25,—c) drobné zvíře, za kus po15,—10,—Poznámka:Vydá-li se o výsledku vyšetření vysvědčení nebo napíše-li se recept, nevybere se za vysvědčení nebo za napsání receptu zvláštní náhrada.3.Podrobný písemný nález o živém zvířeti nebo pitevní nález s posudkem160,— až 400,—120,— až 300,—(podle rozsahu)Poznámka:Vedle náhrady podle této položky se vybírají i náhrad za úkony potřebné k vypracování nálezu s posudkem.B. Zvláštní úkony.Zvláštní vyšetření.4.Vyšetření (i s vydáním potvrzení nebo vysvědčení o jeho výsledku)a) jednokopytníka nebo skotu za účelem uzavření pojistně smlouvy chovatelem80,—60,—b) při koupiaa) koně160,—120,—bb)1 kusu skotu80,—60,—c) malého zvířete40,—30,—5.Vyšetření moče (bez jeho odebrání)a) chemické, za 1 zkoušku25,—20,—b) chemické a mikroskopické, za 1 zkoušku50,—40,—6.Vyšetření výkalů na vajíčka parasitů25,—20,—7.Odebrání krve k diagnostickým účelům, jde-li oa) velká zvířata, za kus po25,—20,—b) malá zvířata, za kus po15,—10,—c) drobná zvířata (s výjimkou drůbeže), za kus po10,—8,—d)u drůbeže za kus po5,—4,—8.Vyšetření očí (ofthalmoskopické) pomocí přístrojů60,—45,—9.Vyšetření velkého zvířetea) rektální60,—45,—b) vaginální50,—40,—10.Vyšetření na březost nebo na sterilitu (manuální vnitřní, případně s použitím nástrojů)u klisen za kus po100,—75,—u skotu za kus po65,—50,—11.Rychlá aglutinační zkouška na nakažlivé zmetání skotu, za 1 zkoušku10,—8,—Poznámka:Vedle náhrady podle této položky se vybírá i náhrada za odebrání krve podle pol. 7,Zvláštní ošetření zvířat a operační zákroky.12.Blistrování na jedné noze65,—50,—13.Kauterisacea) kutánní na jedné noze120,—90,—b) perforativní na jedné noze200,—150,—14.Nabodnutí střeva (enterocentese) u koní, skotu nebo psa nebo nabodnutí měchýře močového30,—60,—15.Trepanacea) u jednokopytníka240,—180,—b) u psa120,—90,—16.Úprava zubů koně (broušení)65,—50,—17.Extrakce zubua) u velkého zvířete120,—90,—b) u psa40,—30,—18.Pouštění krve ze žíly (flebotomie) u velkého zvířete80—60,—19.Operativní odstranění cizího tělesa z jícnu (oesofagotomie)a) u velkého zvířete240,—180,—b) u malého zvířete120,—90,—20.Nekrvavé odstranění cizího tělesa z jícnu nebo dutiny ústní30,—60,—21.Zavedení jícní roury40,—30,—22.Zavedení nosohltanové roury u jednokopytníka50,—40,—23.Tracheotomiea) u velkého zvířete240,—180,—b) u malého zvířete120,—90,—24.Nabodnutí hrudníku (thorakocentese)a) u velkého zvířete120,—90,—b) u malého zvířete65,—45,—25.Nabodnutí žaludku (troikarování)a) u telete, ovce nebo kozy40,—30,—b) u skotu, s výjimkou telat80,—60,—26.Operativní otevření dutiny břišní (laparotomie) se všemi zákroky v dutině břišní i se šitím ránya) u skotu nebo koně400,— až 800,—300,— až 600,—b) u malého zvířete240,— až 400,—180,— až 300,—(podle rozsahu zákroku).27.Naříznutí (incise) abscesu nebo haematomu40,—30,—28.Operace píštěle semenného provazce u koně360,—280,—29.Operace pupeční nebo tříselní kýlya) u hříběte200,— až 800,—150,— až 600,—b) u telete80,— až 240,—60,— až 180,—c) u prasete běhouna80,—60,—d) u selete40,—30,—e) u psa50,— až 160,—40,— až 120,—[k písm. a), b) a e): podle stáří zvířete, velikosti kýly a způsobu operace — nekrvavého či krvavého].30.Ošetření vaječníků skotu (vyloupnutí žlutého tělíska, rozmáčknutí nebo nabodnutí cyst, masáž)100,—75,—31.Vyšetření dělohy skotu a ošetření podle Albrechtsena160,—120,—32.Výplach dělohy skotu nebo klisny jako součást léčby sterility55,—40,—33.a) Cévkováníaa) hřebce nebo valacha80,—60,—bb) klisny, krávy nebo malého zvířete50,—40,—b) vyšetření měchýře močového pomoci přístroje (cystoskopie)80,—60,—34.Ošetření ran i s případným šitím25,— až 240,—20,— až 180,—(podle rozsahu a druhu rány)35.Chirurgické zákroky na šlachách a nervech (tenotomie nebo neurektomie)240,—180,—36.Operacea) kopytní a paznehtní80,— až 400,—60,— až 300,—(podle povahy operace)b) vlčích drápků u psa50— až 80,—40,— až 60,—37.Operativní úprava vychlípeného nebo vychlípeného očního víčka (entropia nebo ektropia), třetího víčka a exstirpace bulbu u psa.80,— až 160,—60,— až 120,—38.Operativní zákroky u drůbeže24.— až 40,—20,— až 30,—39.Pomoc při normálním porodua) u velkého zvířete120,—90.—b) u malého zvířete80,—60,—c) u drobného zvířete40,—30,—40.Pomoc při porodu s nepravidelným průběhem (na př. stočení dělohy [torsio uteri], nepravidelné polohy mláděte, zrůdy a pod.)a) u klisny280,— až 800,—210,— až 600,—b) u skotu200,— až 560,—150,— až 420,—c) u malého zvířete80,— až 200,—60,— až 150,—d) u drobného zvířete40,— až 120,—30,— až 90,—[k písm. a) až d): podle druhu nepravidelnosti, doby a námahy potřebné k provedení zákroku].41.Pomoc při porodu s nepravidelnostmi (nepravidelné polohy, zrůdy a pod.), pro které je třeba provést embryotomiia) u klisny400,— až 1200,—300,— až 900,—b) u skotu280,— až 800,—210,— až 600,—c) u malého zvířete120,— až 240,—90,— až 180,—d) u drobného zvířete80,— až 200,—60,— až 150,—[k písm. a) až d): podle rozsahu embryotomie a doby trváni zákroku].42.Úprava polohy (reposice) vyhřezlé dělohy se všemi s tím souvisícími úkony, jako odebrání plodových blan, následný výplach dělohy, sevření vulvya) u klisny280,— až 480,—210,— až 360,—b) u skotu240,— až 400,—180,— až 300,—c) u malého zvířete160,—120,—d) u drobného zvířete120,—90,—43.Amputace vyhřezlé dělohya) u klisny360,—270,—b) u krávy280,—210,—c) u malého zvířete160,—120,—d) u drobného zvířete120,—90,—44.Vybavení (manuální) zadržených plodových blan i s případným výplachem dělohya) u klisny nebo krávy200,— až 320,—150,— až 240,—b) u ovce nebo kozy80,— až 160,—60,— až 120,—[k písm. a) a b): podle obtížnosti úkonu].45.Výplach dělohy po porodua) u velkého zvířete80,—60,—b) u malého zvířete40,—30,—46.Sevření vulvy Flessovými svorkami, za přiložení jedné svorky20,—15,—47.Úprava polohy (reposice) vyhřezlé pochvy (i se sevřením ochodu)a) u velkého zvířete120,—90,—b) u malého zvířete65 —50,—48.Operativní otevření močové roury (uretrotomie)a) u hřebce nebo valacha240,—180,—b) u vola160,—120,—c) u psa120,—90,—49.Přiložení obvazu15 — až 50,—10,— až 40,—(podle rozsahu a druhu).50.Operace koně s ochrnutím hlasivek (pískání)640,—500,—51.Vyoperování (extirpace) nádorua) u velkého zvířete120,— až 400,—90,— až 300,—b) u malého a drobného zvířete80,— až 240,—60,— až 180,—[k písm. a) a b): podle velikosti a místa usazení nádoru].52.Operativní odstranění (resekce) části šlachy ohybače kosti kopytní280,—210,—53.Operace k odstranění klkání u koně240,—180,—54.Amputace penisu u koně400,—300,—55.Oplynování koně v plynové komoře80,—60,—56.Nálev do konečníku (enteroklysma)a) u koně a skotu40,—30,—b) u malého zvířete20,—15,—c) enterogastroklysma u psa40—30,—57.Vnitřní masáž z konečníku (enteromasáže) u koně nebo skotu60,—45,—58.Injekcea) subkutánní nebo intramuskulární25,—20,—b) intravenosní u velkého zvířete50,—40,—u malého zvířete25,—20,—c) intraperitoneální nebo intratracheální50,—40,—d) pro epidurální nebo paravertebrální anesthesie50,—40,—e) diagnostická (při kulhání)50,—40,—Poznámka:Náhrada je stanovena za vpravení celé potřebné dávky, ať se provádí v dílčích dávkách nebo na několika místech těla.59.Nálev vnitrožilní (infuse intravenosní)80,—60,—Poznámka:Poznámka k pol. 58 platí obdobně.60.Naplnění vemene vzduchem (insuflace)80,—60,—61.Ošetření zlomenin kostí (fraktur) a přiložení upevňovacího (fixačního) obvazu.120,— až 200,—90,— až 150,—C. Operace a zákroky na zdravých zvířatech.62.Krácení nebo úprava uší u psa80,— až 160,—60,— až 120,—63.Krácení ohonu nebo úprava ohonua) u štěněte40,—30.—b) u staršího psa80,—60,—c) subkutánní myotomie u psa120,—90,—64.Kleštění (kastrace) hřebcea) ročka200,—150—b) do 3 let280 —210,—c) staršího 3 let360—280,—d) hřebce s nepravidelně uloženými varlaty (kryptorchida)400,— až 800,—300,— až 600,—65.Kleštění (kastrace) býčkaa) do 3 měsíců65,—50,—b) do 9 měsíců100.—75,—c) přes 9 měsíců200.—150,—Poznámka:Při nekrvavém způsobu kastrace se sazby snižují o 50%.66.Kleštění (kastrace)a) kanečka selete do 25 kg25,—20,—b) kanečka-běhouna40,—30,—c) kance přes 6 měsíců80,— až 280,—60,— až 210,—d) kanečka kryptorchida80,— až 200,—60,— až 150,—podle stáří a váhye) selete s kýlou40,—30,—67.Kleštění (kastrace)a) jehněte nebo kůzlete do 2 měsíců30,—25,—b) berana nebo kozla65,— až 120—50,— až 100,—(podle stáří)Poznámka:Při nekrvavém způsobu se sazby snižují o 50 %.68.Kleštění (kastrace) klisny400,—300,—69.Kleštění (kastrace) krávy200,—150,—70.Kleštění (kastrace)a) sviňky-selete do 25 kg65,—50,—b) sviňky-běhouna do 50 kg100,—75,—c) prasničky přes 50 kg120,— až 240,—90,— až 200,—(podle váhy)71.Kleštění (kapounování) drůbeže, za kus.10,—8,—72.Kleštění (kastrace) jiných zvířat16,— až 120,—15,— až 90,—73.Zavedení nosního kroužkua) býkovi80,—60,—b) vepři25,—20,—74.Umělé přerušení březosti120,—90,—75.Umělé osemenění (inseminace) u psa a drobného zvířete160,— až 240,—120,— až 180,—76.Spoutání a povalení velkého zvířete100,—80,—malého zvířete40,—30,—Poznámka:Tato náhrada se vybírá vedle náhrady za příslušnou operaci nebo zákrok podle předcházejících položek.77.Zavedení narkosya) inhalačníaa) u koně40,—30,—bb) u vepře20,—15,—cc) u psa40,—30,—b) injekcí nitrožilní (intravenosní) nebo infusní podle pol. 58 a 59.78.Ozáření horským sluncem, Solux lampou nebo diathermie u psů30,— až 50,—25,— až 40,—79.Vyšetření psaa) roentgenem150,— až 250,—120,— až 200,—b) se snímkem150,— až 250,—120,— až 200,—Oddíl 2.Ochranné a diagnostické očkování a jiné hromadné úkony.80.Očkování jednotlivých zvířat kromě drůbeže, za kus10,—8,—81.Očkování drůbeže, za kus4,—3,—82.Oční zkouška malleinem nebo tuberkulinem i s posouzením reakce, za kus.25,—20,—83.Kutánní zkouška malleinem nebo intradermální tuberkulinem, za kus25,—20,—84.Aglutinační zkouška na bílou úplavici kuřat, za kus5,—4,—85.Tuberkulinace drůbeže, za kus5,—4,—86.Současné provedení aglutinační zkoušky na bílou úplavici kuřat a tuberkulinace, za kus8,—6,—Část II. Náhrady vybírané za laboratorní úkony ve státních veterinárních ústavech (zařízeních).87.Pitvy zvířat50,— až 100,—40,— až 80,—88.Histologické vyšetření ústředního nervstva vepřů na nakažlivou obrnu vepřů60,—45,—89.Mikroskopické vyšetření 1 vzorku30,—25,—90.Stanovení počtu zárodků methodou plotnovou60,—45,—91.Stanovení colititru u 1 vzorku100,— až 140,—80,— až 110,—92.Bakteriologické vyšetření 1 vzorku30,— až 200,—25,— až 150,—93.Bakteriologické vyšetření 1 vzorku s pokusem na zvířeti100,— až 300,—75,— až 230,—94.Vyšetření histologické na vzteklinu60,—45,—95.Vyšetření na vzteklinu s pokusem na zvířeti200,—150,—96.Serologické vyšetření 1 vzorku (praecipitace, aglutinace, vazba komplementů)20,— až 200,—15,— až 150,—97.Krevní zkouška na bílou úplavici kuřat:do 3 kusů za kus10,—8,—za každý další kus3,—2,—98.Vyšetření výkalů na parasity:do 3 kusů30,— až 50,—25,— až 40,—za každý další kus5 —4,—99.Chemické vyšetřování na březost30,—25,—100.Krevní zkouška na brucellosu10,—8,—101.Mléčná zkouška na brucellosu10,—8,—102.Krevní zkouška na vozhřivku, hřebci nákazu, plicní nákazu, při větším počtu zkoušek:do 10 kusů po50,—40,—při dalších po25.—20,—103.Mléčná zkouška na mastitidu (při hromadném mikroskopickém vyšetření)10,—8,—104.Bakteriologické vyšetření 1 vzorku mléka (při opakované úřední kontrole)45,—35,—totéž s pokusem na zvířeti225,—170,—105.Vyšetření na leptospirosy (krev)125,—100,—106.Vyšetření krve (kultivačně a serologicky)120,—90,—107.Vyšetření moče zvířat na březost pokusem na zvířeti150,—120,—108.Vědecké posudky, dobrozdání, se účtují podle nákladů spojených s výkonem a podle rozsahu a obtížnosti výkonu, nejméně však za každou i jen načatou stránku200,—150,—109.Chemické vyšetření vod v souvislosti s podezřením otravy zvířete včetně ryb100,— až 200,—80,— až 150,—110.Chemické vyšetření krmiv50,— až 300,—40,— až 240,—111.Orientační zjištění prvků50,—40,—112.Stanovení bodu tání60,— až 150,—40,— až 120,—113.Stanovení bodu tuhnutí100,—75,—114.Stanovení bodu varu80,—60,—115.Stanovení hustoty tekutin50,—40,—116.Stanovení hustoty pevných látek100,—75,—117.Stanovení polarimetrické70,—55,—118.Stanovení kvantitativní rozpustnosti150,—120,—119.Stanovení refrakce70,—55,—120.Stanovení kolorimetrické200,—150,—121.Stanovení polarografické200,—150,—122.Stanovení potenciometrické200,—150,—123.Stanovení titrační100,—75,—124.Stanovení destilační100,—75,—125.Jiná fysikálně chemická stanovení podle obtížnosti200,— až 400,—150.— až 300,—126.Zkoušky na přítomnost umělých barviv70,—55,—127.Určení druhu barviva300,— až 500,—240,— až 400,—128.Přezkoušení kvalitativní totožnosti deklarované látky chemickou analysou:a) určení anorganických iontů po30,—25,—b) určení organických iontů po40,—30,—129.Určení totožnosti nedeklarované látky chemickou analysou:a) anorganické ionty po40,—30,—b) systematické dělení300,—240,—130Kvantitativní stanovení běžných iontů, po.80,—60,—131.Kvantitativní stanovení řídce se vyskytujících iontů, po200,—150,—132.Kvantitativní stanovení v žáru těkajících iontů, po400,—300,—133.Orientační vyšetření obsahu zaživadel a orgánů na přítomnost organických jedů, po.60,—45,—134.Systematický kvalitativní rozbor na přítomnost anorganických jedů v obsahu zaživadel a orgánů450,—340,—135.Kvantitativní stanovení jedu v obsahu zaživadel a v orgánech, po150,— až 200,—120,— až 150,—136.Orientační vyšetření biologického materiálu na prchavé jedy, po60,—45,—137.Stanovení alkaloidů v obsahu zaživadel300,—240,—138.Stanovení druhu alkaloidu v obsahu zaživadel400,—300,—139.Vyšetření biologických tekutin podle rozsahu20,— až 300,—15,— až 240,—140.Biologický pokus — za každý pokus (kromě ceny zvířat)100,—75,—