73/2002 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Smlouvy mezi Českou republikou a státem Izrael o sociálním zabezpečení

73
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 16. července 2000 byla v Jeruzalémě podepsána Smlouva mezi Českou republikou a Státem Izrael o sociálním zabezpečení.
Se Smlouvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Smlouvu ratifikoval.
Smlouva vstupuje v platnost na základě svého článku 42 odst. 2 dne 1. července 2002.
České znění Smlouvy a anglické znění, jež je pro její výklad rozhodné, se vyhlašují současně.


SMLOUVA
mezi
Českou republikou
a
Státem Izrael
o sociálním zabezpečení
Vláda České republiky a vláda Státu Izrael,
vedeny přáním navázat vzájemné vztahy mezi oběma státy na poli sociálního zabezpečení, se dohodly takto:
ČÁST I
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Pro účely této smlouvy výraz:
a) „právní předpisy“
znamená zákony, nařízení a jiné obecně závazné právní předpisy týkající se odvětví sociálního zabezpečení uvedených v článku 2;
b) „území“
znamená ve vztahu k České republice její území, ve vztahu ke Státu Izrael jeho území;
c) „příslušný úřad“
znamená ministerstvo nebo jiný odpovídající orgán, do jehož kompetence náleží oblast sociálního zabezpečení upravovaná touto smlouvou;
d) „nositel“
znamená instituci, které přísluší provádění právních předpisů uvedených v článku 2;
e) „příslušný nositel“
znamená instituci odpovědnou za poskytování dávek podle příslušných právních předpisů;
f) „výdělečně činná osoba“
znamená osobu zaměstnanou, samostatně výdělečně činnou nebo osobu, která je za takovou považována podle právních předpisů smluvní strany;
g) „rodinný příslušník“
znamená osobu takto určenou podle právních předpisů smluvní strany, která má poskytnout dávky;
h) „doby pojištění“
znamená jak doby, po které se přispívalo na sociální pojištění, tak i doby postavené jim naroveň;
i) „dávky“
znamená peněžité i věcné dávky poskytované v odvětvích sociálního zabezpečení uvedených v článku 2;
j) „peněžité dávky“ a „důchody“
znamená všechny peněžité dávky nebo důchody, včetně všech jejich částí a všechna zvýšení, přídavky, vyrovnávací částky a příplatky, jakož i jednorázové platby a úhrady;
k) „věcné dávky“
znamená zdravotní péči a další jiné než peněžité dávky a služby;
l) „přídavky na děti“
znamená pravidelně se opakující peněžité dávky přiznávané podle právních předpisů smluvních stran;
m) „pohřebné“
znamená jednorázovou peněžitou dávku poskytovanou při úmrtí podle ustanovení právních předpisů příslušné smluvní strany;
n) „příspěvkové“
se vztahuje k dávkám, jejichž poskytování závisí na dobách pojištění;
o) „nepříspěvkové“
se vztahuje k dávkám, jejichž poskytování nezávisí na dobách pojištění.
2. Ostatní výrazy v této smlouvě mají význam, který jim náleží podle právních předpisů každé smluvní strany.
Článek 2
1. Tato smlouva se vztahuje
A. ve vztahu k České republice na právní předpisy o:
a) nemocenském pojištění,
b) zdravotním pojištění,
c) důchodovém pojištění,
d) sociální péči,
e) státní sociální podpoře, pokud jde o přídavky na děti, porodné a pohřebné,
f) pracovních vztazích, pokud jde o úpravu odpovědnosti za škodu při pracovních úrazech a nemocech z povolání;
B. ve vztahu ke Státu Izrael na zákon o národním pojištění (úplné znění) z roku 5755 – 1995, pokud jde o následující odvětví pojištění:
a) pojištění starobní a pozůstalých,
b) invalidní pojištění,
c) pojištění při pracovních úrazech,
d) pojištění v mateřství,
e) pojištění dětí.
2. Tato smlouva se vztahuje také na právní předpisy kodifikující, měnící, doplňující nebo nahrazující ty, které jsou uvedeny v předchozím odstavci. Nevztahuje se však na právní předpisy zavádějící nové odvětví sociálního zabezpečení, nebude-li mezi příslušnými úřady dohodnuto jinak.
Článek 3
Tato smlouva se vztahuje na:
a) občany smluvních stran;
b) uprchlíky ve smyslu článku 1 Úmluvy ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků a Protokolu ze dne 31. ledna 1967 k této úmluvě;
c) osoby bez státní příslušnosti ve smyslu článku 1 Úmluvy ze dne 28. září 1954 o právním postavení osob bez státní příslušnosti;
d) jiné osoby, které odvozují svá práva od občana smluvní strany nebo od uprchlíka nebo osoby bez státní příslušnosti ve smyslu tohoto článku.
Článek 4
Nestanoví-li tato smlouva jinak, bude s osobami uvedenými v článku 3 této smlouvy bydlícími na území smluvní strany nakládáno při používání jejích právních předpisů stejně jako s občany této smluvní strany.
Článek 5
Nestanoví-li tato smlouva jinak, nesmí být nárok na dávky – vyjma nepříspěvkových – zamítnut a tyto dávky kráceny, měněny, zastaveny nebo odňaty z důvodu, že oprávněná osoba bydlí na území druhé smluvní strany.
Článek 6
Nároky na dávky podle právních předpisů obou smluvních stran by neměly být kráceny, pozastaveny či odejmuty z důvodu vstupu této smlouvy v platnost.
ČÁST II
USTANOVENÍ O POUŽÍVÁNÍ PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ
Článek 7
Pokud články 8 a 9 nestanoví něco jiného a ve smyslu článku 10 nebylo dohodnuto jinak, vztahují se na výdělečně činné osoby právní předpisy smluvní strany, na jejímž území je výdělečná činnost vykonávána.
Článek 8
1. Je-li zaměstnanec vyslán zaměstnavatelem se sídlem na území jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany za účelem výkonu práce pro téhož zaměstnavatele, vztahují se na něj až do konce 36. kalendářního měsíce po tomto vyslání právní předpisy první smluvní strany tak, jako by byl ještě zaměstnán na jejím území.
2. Cestující personál zaměstnaný dopravními podniky nebo leteckými podniky a pracující na územích obou smluvních stran bude podléhat právním předpisům smluvní strany, na jejímž území má podnik sídlo. Nicméně, jestliže zaměstnanec bydlí na území druhé smluvní strany, bude podléhat právním předpisům této smluvní strany.
3. Za zaměstnance vyslaného na území druhé smluvní strany ve smyslu ustanovení odstavců 1 a 2 se nepovažuje zaměstnanec, který na území druhé smluvní strany bydlí.
4. Státní úředníci a osoby za takové považované vyslaní jednou smluvní stranou na území druhé smluvní strany podléhají právním předpisům vysílající smluvní strany.
5. Posádka námořní lodi a další osoby zaměstnané na námořní lodi trvale podléhají právním předpisům smluvní strany, pod jejíž vlajkou loď pluje. Nicméně, osoba zaměstnaná na palubě lodi plující pod vlajkou jedné smluvní strany, která je placena se zřetelem ke svému zaměstnání u podniku majícího své hlavní místo podnikání nebo u osoby mající bydliště na území druhé smluvní strany, bude podléhat právním předpisům posledně uvedené smluvní strany. Druhá věta se použije také tehdy, pluje-li loď pod vlajkou třetí země, ale posádka je placena podnikem majícím hlavní místo podnikání nebo osobou bydlící v jedné ze smluvních stran.
Článek 9
Tato smlouva nemá vliv na ustanovení Vídeňské úmluvy o diplomatických stycích nebo na obecné zásady či zvyklosti mezinárodního práva v otázce konzulárních výsad a imunit, se zřetelem k právním předpisům uvedeným v odstavci 1 článku 2.
Článek 10
Na společnou žádost zaměstnance a jeho zaměstnavatele nebo osoby samostatně výdělečně činné mohou příslušné úřady obou smluvních stran po dohodě stanovit výjimky z ustanovení článků 7 až 9.
ČÁST III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO JEDNOTLIVÉ DRUHY DÁVEK
Kapitola prvá
Nemoc a mateřství
Článek 11
1. Pro získání nároku na peněžité dávky v mateřství budou doby pojištění získané podle právních předpisů druhé smluvní strany nepřekrývající doby pojištění získané podle právních předpisů prvé smluvní strany vzaty v úvahu za podmínky, že osoba získala nejméně 8 týdnů pojištění podle právních předpisů prvé smluvní strany.
2. Jestliže je dávka vyměřována podle odstavce 1 tohoto článku, budou brány v úvahu pouze příjmy dosažené na území smluvní strany, která bude dávku vyplácet.
Článek 12
1. Žena, která je pojištěna pro nemocniční péči v případě porodu podle právních předpisů jedné smluvní strany, obdrží při přechodném pobytu na území druhé smluvní strany odpovídající dávku podle právních předpisů této smluvní strany, bez nutnosti hradit náklady.
2. Ustanovení odstavce 1 tohoto článku se nevztahuje na ženu, která cestuje z jedné země do druhé za účelem získat tuto dávku.
Kapitola druhá
Důchody invalidní, starobní, pozůstalých
Oddíl 1
– společná ustanovení
Článek 13
Není-li v článku 16 odst. 1 a článku 19 odst. 1 stanoveno jinak a závisí-li podle právních předpisů jedné smluvní strany vznik, zachování nebo obnovení nároku na dávku na existenci nebo získání určitých dob pojištění, musí příslušný nositel této smluvní strany, je-li to nezbytné, přihlédnout i k existenci nebo dobám odpovídajícího pojištění získaným podle právních předpisů druhé smluvní strany tak, jako by se jednalo o pojištění podle jejích právních předpisů.
Článek 14
Jsou-li podle právních předpisů jedné smluvní strany splněny podmínky nároku na dávku i bez přihlédnutí k dobám pojištění získaným podle právních předpisů druhé smluvní strany, stanoví příslušný nositel prvé smluvní strany dávku výlučně na základě dob pojištění získaných podle jejích právních předpisů.
Článek 15
1. Ustanovení právních předpisů jedné smluvní strany o krácení, pozastavení či odnětí dávek v případech jejich souběhu s jinými dávkami či příjmem nebo z důvodu výkonu výdělečné činnosti se uplatňují též ve vztahu k příjemcům dávek získaných podle právních předpisů druhé smluvní strany nebo osobám majícím příjem či vykonávajícím výdělečnou činnost na území druhé smluvní strany.
2. Pravidlo o krácení, pozastavení či odnětí dávek podle odstavce 1 neplatí pro souběh dávek stejného druhu při invaliditě, ve stáří, pozůstalých a při pracovních úrazech a nemocech z povolání poskytovaných nositeli obou smluvních stran.
3. Pokud by pro souběh dávek různého druhu mělo být současně uplatněno krácení dávek podle právních předpisů obou smluvních stran, provede se pouze v rozsahu poloviny krácení prováděného podle právních předpisů každé ze smluvních stran.
4. Příslušné úřady smluvních stran mohou ve vztahu k příjemcům dávek omezit použití ustanovení právních předpisů o krácení, pozastavení či odnětí dávek v případě jejich souběhu podle předchozích odstavců nebo zcela vyloučit jejich uplatnění. Tento postup je závazný, pokud by použití ustanovení uvedených právních předpisů o krácení, pozastavení či odnětí dávek vedlo ke snížení nároků příjemců dávek ve srovnání s jejich nároky bez smlouvy mezi Českou republikou a Státem Izrael v oblasti sociálního zabezpečení.
Článek 16
1. Nedosahuje-li doba pojištění získaná podle právních předpisů jedné smluvní strany dvanácti měsíců a nevznikne-li na jejím základě nárok na dávku, nositel této smluvní strany dávku nepřizná.
2. Jestliže podle právních předpisů jedné smluvní strany závisí výše dávek na počtu rodinných příslušníků, přihlédne příslušný nositel této smluvní strany také k rodinným příslušníkům bydlícím na území druhé smluvní strany.
3. Pro stanovení vyměřovacího základu pro výpočet dávek budou doby pojištění získané podle právních předpisů druhé smluvní strany vyloučeny.
Oddíl 2
– zvláštní ustanovení
Používání právních předpisů České republiky
Článek 17
Pokud nárok na dávku podle právních předpisů České republiky může vzniknout pouze s přihlédnutím k dobám pojištění získaným podle právních předpisů Státu Izrael, berou se tyto doby v úvahu pouze v nezbytném rozsahu, přičemž:
1. Dávka, jejíž výše závisí na délce pojištění, se stanoví výhradně v rozsahu odpovídajícím dobám pojištění získaným výlučně podle právních předpisů České republiky.
2. Dávky nebo části dávek, jejichž výše není závislá na délce pojištění, se stanoví v poměru dob získaných výlučně podle právních předpisů České republiky ke 30 letům, nejvýše však do plné dávky; to neplatí pro dávky nebo části dávek poskytovaných k zajištění minimálního příjmu.
3. Doby přičítané k dobám pojištění po vzniku invalidity pro stanovení dávek podmíněných dlouhodobě nepříznivým zdravotním stavem a dávek pozůstalých se hodnotí v poměru dob pojištění získaných výlučně podle právních předpisů České republiky ke dvěma třetinám dob, které uplynuly mezi 16. rokem věku dotyčné osoby a vznikem invalidity či úmrtím, nejvýše do plného dopočtu.
Článek 18
Podmínkou vzniku nároku na plný invalidní důchod osobám, které pro svůj dlouhodobě nepříznivý zdravotní stav vzniklý před dosažením osmnácti let věku nemohly být účastny pojištění, je trvalý pobyt na území České republiky.
Používání právních předpisů Státu Izrael
Důchody starobní a pozůstalých
Článek 19
1. Jestliže občan jedné ze smluvních stran nebo osoba uvedená v článku 3 písm. b) až d) této smlouvy je pojištěna v Izraeli alespoň dvanáct po sobě jdoucích měsíců, ale nemá potřebnou izraelskou dobu pojištění pro nárok na starobní důchod nebo důchod pozůstalých, budou vzaty v úvahu doby pojištění získané podle právních předpisů České republiky, pokud se nepřekrývají s izraelskými dobami pojištění. V úvahu nebudou brány doby pojištění získané podle právních předpisů druhé smluvní strany před 1. dubnem 1954.
2. Jestliže poživatel nebo jeho pozůstalý získal nárok na dávku sečtením dob pojištění získaných podle právních předpisů obou smluvních stran, příslušný izraelský nositel stanoví dávku následovně:
a) Izraelská dávka, jež by měla být vyplácena osobě, která získala potřebné doby pojištění podle izraelských právních předpisů, bude vzata v úvahu jako teoretická částka.
b) Na základě shora uvedené teoretické částky nositel vypočítá dílčí dávku vyplácenou podle poměru délky izraelských dob pojištění, které osoba získala podle izraelských právních předpisů, a úhrnu všech dob pojištění získaných podle právních předpisů obou smluvních stran.
3. Podmínkou nároku na starobní důchod bude bydliště oprávněného v Izraeli nebo v České republice bezprostředně před dosažením věku potřebného pro nárok na starobní důchod.
4. Podmínkou nároku na důchod pozůstalého bude bydliště oprávněného a zemřelého v době smrti v Izraeli nebo v České republice, nebo že zemřelý pobíral starobní důchod bezprostředně před svou smrtí.
5. Odborná příprava a podpůrné dávky pro vdovy a sirotky náleží osobám uvedeným v odstavci 1, pouze jestliže bydlí v Izraeli, a po dobu, po kterou se v Izraeli skutečně zdržují.
Invalidita
Článek 20
1. Osoba, na kterou se vztahuje tato smlouva, bude mít nárok na invalidní dávku, pokud je pojištěna jakožto osoba bydlící v Izraeli alespoň dvanáct po sobě následujících měsíců bezprostředně před vznikem invalidity.
2. Zvláštní služby pro postižené, podpůrné dávky pro postižené děti pojištěné osoby, pracovní rehabilitace pro postiženou osobu, odborná příprava a podpora pro jejího manžela náleží shora uvedené osobě za předpokladu, že bydlí v Izraeli, a po dobu, po kterou se v Izraeli skutečně zdržuje.
3. Osoba, na kterou se vztahuje tato smlouva, bydlící mimo Izrael, a která má nárok na izraelský invalidní důchod, bude nadále pobírat přiznaný důchod i v případě zvýšení stupně její invalidity, které je výsledkem zhoršení zdravotního stavu nebo přidání další příčiny invalidity vzniklé v cizině.
Kapitola třetí
Pracovní úrazy a nemoci z povolání
Oddíl 1
– společná ustanovení
Článek 21
Dávky v případě pracovního úrazu a nemoci z povolání poskytuje nositel té smluvní strany, jejímž právním předpisům podléhala osoba v době pracovního úrazu nebo v době, kdy naposledy vykonávala činnost mající za následek vznik nemoci z povolání. Nositel druhé smluvní strany poskytuje jen takové dávky, jež by byl povinen poskytovat podle právních předpisů této smluvní strany a této smlouvy v případě nepracovních úrazů nebo nemocí.
Článek 22
Stanoví-li právní předpisy jedné smluvní strany, že se dávky pro nemoc z povolání poskytují, jen když činnost, která nemoc může způsobit, byla vykonávána po určitou minimální dobu, pak příslušný nositel této smluvní strany přihlíží – pokud je to nezbytné – k dobám vykonávání takové činnosti, během kterých pro ni platily právní předpisy druhé smluvní strany.
Článek 23
V případě zhoršení nemoci z povolání, pro kterou osoba pobírala nebo pobírá dávku podle právních předpisů jedné smluvní strany, použijí se následující pravidla:
a) jestliže dotyčná osoba po dobu pobírání dávek nebyla zaměstnána podle právních předpisů druhé smluvní strany v zaměstnání, které by pravděpodobně způsobilo nebo zhoršilo tuto nemoc, pak příslušný nositel prvé smluvní strany ponese náklady na dávky podle ustanovení právních předpisů, které provádí s přihlédnutím ke zhoršení zdravotního stavu;
b) jestliže dotyčná osoba po dobu pobírání dávek vykonávala takovou činnost podle právních předpisů druhé smluvní strany, příslušný nositel prvé smluvní strany ponese náklady na dávky podle právních předpisů, které provádí bez přihlédnutí ke zhoršení zdravotního stavu. Příslušný nositel druhé smluvní strany poskytne dotyčné osobě doplněk ve výši rozdílu mezi výší dávky, která náleží po zhoršení, a výší dávky, která by náležela před zhoršením zdravotního stavu podle právních předpisů, které provádí, pokud by nemoc vznikla podle právních předpisů této smluvní strany.
Článek 24
1. Jestliže osoba, která je pojištěna podle právních předpisů jedné smluvní strany, potřebuje neodkladnou zdravotní péči v důsledku pracovního úrazu, který se stal na území druhé smluvní strany, tato péče bude poskytnuta nositelem této smluvní strany.
2. Náklady neodkladné péče poskytnuté podle odstavce 1 tohoto článku ponese nositel, který neodkladnou péči poskytl.
Oddíl 2
– zvláštní ustanovení
Používání právních předpisů České republiky
Článek 25
Pro poskytování dávek v případě pracovních úrazů a nemocí z povolání podle právních předpisů České republiky platí analogicky ustanovení o dávkách v nemoci a mateřství, důchodech invalidních, starobních a pozůstalých.
Kapitola čtvrtá
Pohřebné
Článek 26
1. Příslušný nositel jedné smluvní strany poskytuje pohřebné podle jejích právních předpisů i v případě, že osoba zemřela na území druhé smluvní strany. Ve vztahu k Izraeli pohřebné nebude vyplaceno v případě osoby, která zemřela mimo Izrael a ke dni úmrtí nebydlela v Izraeli.
2. Ustanovení předchozího odstavce platí i pro případy, kdy k úmrtí došlo následkem pracovního úrazu nebo nemoci z povolání.
Článek 27
Vznikne-li nárok na pohřebné podle právních předpisů obou smluvních stran, je příslušným k poskytnutí pohřebného nositel té smluvní strany, jejímž právním předpisům zemřelý podléhal z důvodu výdělečné činnosti v době úmrtí nebo na jejímž území měl nevýdělečně činný zemřelý bydliště.
Kapitola pátá
Přídavky na děti
Článek 28
Jestliže podle právních předpisů jedné smluvní strany závisí získání, zachování nebo obnovení nároku na přídavky na děti na získání určité doby pojištění, příslušný nositel této smluvní strany, je-li to nezbytné, přihlédne i k době pojištění získané podle právních předpisů druhé smluvní strany.
Článek 29
1. Přídavky na děti poskytuje smluvní strana, na jejímž území dítě bydlí.
2. Vznikne-li nárok na přídavky na děti podle právních předpisů obou smluvních stran, budou poskytovány pouze tou smluvní stranou, na jejímž území se dítě zdržuje.
ČÁST IV
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
1. Příslušné úřady smluvních stran upraví postupy a přijmou opatření k provádění této smlouvy.
2. Příslušné úřady zejména:
a) sjednají pro používání této smlouvy správní ujednání;
b) informují se vzájemně o změnách svých právních předpisů uvedených v článku 2 této smlouvy;
c) označí styčná místa k ulehčení styku mezi nositeli obou smluvních stran.
Článek 31
1. Nositelé, úřady a soudy smluvních stran si poskytují navzájem pomoc při provádění této smlouvy a budou jednat tak, jako by se jednalo o použití jejich vlastních právních předpisů. Tato pomoc je bezplatná.
2. Nositelé si vzájemně uznávají doklady vydávané příslušnými orgány druhé smluvní strany; o posouzení zdravotního stavu nebo stupně invalidity však rozhoduje výlučně nositel smluvní strany, který je příslušný k poskytování dávek. Přitom může přihlédnout ke zprávám a lékařským posudkům zaslaným nositelem druhé smluvní strany.
3. Lékařská vyšetření, jejichž provedení je požadováno právními předpisy jedné smluvní strany a která se týkají osoby zdržující se na území druhé smluvní strany, budou provedena na žádost příslušného nositele lékařem, zdravotnickým zařízením nebo nositelem v místě pobytu takové osoby na území druhé smluvní strany, a to na náklady příslušného nositele, který provedl vyšetření.
Článek 32
1. Osvobození nebo snížení správních poplatků stanovená právními předpisy jedné smluvní strany pro listiny a jiné doklady, které se podle těchto právních předpisů předkládají, platí také pro odpovídající listiny a jiné doklady, které se předkládají podle právních předpisů druhé smluvní strany při provádění této smlouvy.
2. Listiny a jiné doklady předkládané při provádění této smlouvy budou osvobozeny od jejich ověřování diplomatickými nebo konzulárními úřady.
Článek 33
1. Nositelé odpovědní za pojištění, úřady a soudy jedné smluvní strany nesmějí odmítnout podání nebo jiné písemnosti z důvodu, že jsou sepsány v úředním jazyce druhé smluvní strany nebo v anglickém jazyce.
2. Při provádění této smlouvy se mohou nositelé odpovědní za pojištění, úřady a soudy navzájem a se zúčastněnými osobami nebo jejich zástupci stýkat přímo nebo jednat prostřednictvím styčných míst v jejich úředních jazycích nebo v jazyce anglickém.
Článek 34
1. Žádosti, prohlášení a opravné prostředky, které mají být podány podle právních předpisů jedné smluvní strany v určité lhůtě správnímu orgánu, soudu nebo nositeli, platí za podané ve lhůtě, jestliže během stejné lhůty byly podány u odpovídajícího orgánu, soudu nebo nositele druhé smluvní strany.
2. Žádost o dávku podaná podle právních předpisů jedné smluvní strany se považuje za žádost o odpovídající dávku podle právních předpisů druhé smluvní strany. To však neplatí, pokud žadatel výslovně požaduje, aby přiznání dávky ve stáří podle právních předpisů jedné smluvní strany bylo odloženo.
Článek 35
V případech, kdy příslušný nositel jedné smluvní strany má povinnost vyplácet peněžité dávky oprávněné osobě bydlící na území druhé smluvní strany, je výše této povinnosti vyjádřena v měně prvé smluvní strany.
Článek 36
1. Platby vyplývající z provádění této smlouvy se uskutečňují ve volně směnitelných měnách.
2. Na žádost oprávněné osoby zajistí příslušný nositel povinný k poskytování peněžité dávky její ukládání na účet zřízený oprávněnou osobou u peněžního ústavu na území smluvní strany, kde má tento nositel sídlo.
Článek 37
1. Má-li osoba – které přísluší podle právních předpisů jedné ze smluvních stran dávky za škodu, která vznikla na území druhé smluvní strany, podle jejích právních předpisů – nárok na náhradu škody proti třetí osobě, přechází nárok na náhradu škody na nositele první smluvní strany povinné k placení dávek podle právních předpisů pro ni platných; druhá smluvní strana tento přechod nároku uzná.
2. Mají-li vůči třetí osobě při použití odstavce 1 tohoto článku nárok na náhrady na základě téhož případu utrpěné škody nositelé obou smluvních stran, jsou pak spoluvěřiteli. Třetí osoba může nároky přenesené podle odstavce 1 uspokojit vůči oběma nositelům platbou jednomu z nich. Ve vztahu mezi sebou jsou nositelé povinni k dílčímu vzájemnému vyrovnání v poměru podle výše dávek, které mají poskytovat.
Článek 38
1. Vyskytnou-li se při provádění této smlouvy tvrdosti, mohou příslušné úřady obou smluvních stran rozhodnout o použití ustanovení této smlouvy a přijmout opatření ve prospěch oprávněných osob.
2. Rozdílnosti a spory, které vzniknou při provádění této smlouvy, budou řešit příslušné úřady smluvních stran ve vzájemné dohodě.
3. Nebude-li možno dosáhnout dohody podle předchozího odstavce, bude sporný případ řešen jednáním smluvních stran.
ČÁST V
USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ
Článek 39
1. Tato smlouva nezakládá žádné nároky na dávky za dobu před jejím vstupem v platnost.
2. Tato smlouva se vztahuje také na pojistné případy, které nastaly před jejím vstupem v platnost za předpokladu, že z dříve stanovených práv nevznikl nárok na jednorázová plnění.
3. Pro stanovení nároků na dávky podle této smlouvy se přihlédne také k dobám pojištění, které byly získány před vstupem této smlouvy v platnost.
Článek 40
1. Jakákoliv dávka, která nebyla přiznána nebo byla odejmuta z důvodu státní příslušnosti dotyčné osoby nebo z důvodu jejího bydliště na území druhé smluvní strany nebo z důvodu jiné překážky odstraněné touto smlouvou, bude na žádost přiznána nebo nadále vyplácena s účinností od data vstupu této smlouvy v platnost.
2. Dávka poskytovaná před vstupem této smlouvy v platnost bude na žádost přepočtena v souladu s jejími ustanoveními. Takovéto dávky mohou být rovněž přepočteny i bez žádosti. Tento přepočet by neměl vést ke snížení vyplácené dávky.
Článek 41
Pro nároky, které byly uplatněny na základě dřívějších pojistných případů podle článku 39 odst. 2 a článku 40, počínají lhůty k jejich uplatnění, jakož i promlčecí lhůty podle právních předpisů smluvních stran plynout nejdříve od doby vstupu této smlouvy v platnost.
Článek 42
1. Tato smlouva podléhá ratifikaci.
2. Smluvní strany si vzájemně oznámí diplomatickou cestou, že byly splněny veškeré požadavky nezbytné podle vnitrostátních právních předpisů pro vstup Smlouvy v platnost. Tato smlouva vstoupí v platnost prvního dne druhého měsíce následujícího po dni doručení pozdějšího oznámení.
Článek 43
1. Tato smlouva se uzavírá na dobu neurčitou. Každá ze smluvních stran však může smlouvu písemně vypovědět. Platnost Smlouvy skončí v takovém případě uplynutím 12 měsíců ode dne doručení výpovědi druhé smluvní straně.
2. Bude-li tato smlouva vypovězena, zůstávají nároky získané podle jejích ustanovení zachovány.
Na důkaz toho níže podepsaní řádně k tomu zmocněni podepsali tuto smlouvu.
Dáno v Jeruzalémě dne 16. července 2000, což odpovídá 13. Tamuz 5760, ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém, hebrejském a anglickém, přičemž všechna znění jsou autentická. V případě rozdílností ve výkladu je rozhodující znění v jazyce anglickém.
Za vládu České republiky
Daniel Kumermann v. r.
mimořádný a zplnomocněný velvyslanec
Za vládu Státu Izrael
David Levy v. r.
ministr zahraničních věcí