130/2002 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Smlouvy mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií o sociálním zabezpečení a Správního ujednání k provádění Smlouvy mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií o sociálním zabezpečení

130
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 17. ledna 2002 byla v Bělehradě podepsána Smlouva mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií o sociálním zabezpečení a dne 23. května 2002 bylo v Praze podepsáno Správní ujednání k provádění Smlouvy mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií o sociálním zabezpečení.
Se Smlouvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Smlouvu ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 14. října 2002.
Smlouva vstoupila v platnost na základě svého článku 37 odst. 2 dne 1. prosince 2002. Správní ujednání vstoupilo v platnost na základě svého článku 18 dne 1. prosince 2002.
Podle článku 37 odst. 3 vstupem této smlouvy v platnost pozbude ve vztahu mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií platnosti Úmluva o spolupráci na poli sociální politiky mezi Československou republikou a Federativní lidovou republikou Jugoslávií, podepsaná v Bělehradě dne 22. května 1957, vyhlášená pod č. 2/1958 Sb. a Úmluva o sociálním pojištění mezi Československou republikou a Federativní lidovou republikou Jugoslávií, podepsaná v Bělehradě 22. května 1957, vyhlášená pod č. 3/1958 Sb.
České znění Smlouvy a české znění Správního ujednání se vyhlašuje současně.


SMLOUVA
mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií o sociálním zabezpečení
Česká republika a Svazová republika Jugoslávie,
vedeny přáním upravit vzájemné vztahy v oblasti sociálního zabezpečení,
se dohodly takto:
ČÁST I
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice pojmů
(1) V této smlouvě následující pojmy znamenají:
1. „právní předpisy“
zákony, nařízení a jiné obecně závazné právní předpisy týkající se odvětví sociálního zabezpečení uvedených v článku 2 odst. 1 této smlouvy;
2. „příslušný úřad“
a) ve Svazové republice Jugoslávii – svazové ministerstvo odpovědné za oblast upravovanou právními předpisy uvedenými v článku 2 odst. 1 písm. a) této smlouvy;
b) v České republice – ministerstvo nebo jiný odpovídající orgán zodpovědný za oblast upravovanou právními předpisy uvedenými v článku 2 odst. 1 písm. b) této smlouvy;
3. „instituce“
instituci nebo orgán, kterému přísluší provádění právních předpisů uvedených v článku 2 odst. 1 této smlouvy;
4. „kompetentní instituce“
instituci, u které je osoba pojištěna v době podání žádosti o dávku nebo vůči níž má nebo by mohla mít nárok na dávku, kdyby pobývala na území smluvního státu, v němž byla naposledy pojištěna;
5. „pojištěnec“
osobu, která je nebo byla pojištěna podle právních předpisů uvedených v článku 2 této smlouvy;
6. „bydliště“
a) ve Svazové republice Jugoslávii – místo trvalého pobytu,
b) v České republice – místo trvalého nebo obvyklého pobytu;
7. „pobyt“
místo přechodného pobytu;
8. „rodinný příslušník“, „dítě“
člena rodiny nebo dítě takto určené podle právních předpisů smluvního státu, jehož právní předpisy se používají;
9. „doby pojištění“
doby pojištění a doby jim postavené naroveň podle právních předpisů smluvních států;
10. „dávky“
peněžité a věcné dávky;
11. „věcné dávky“
zdravotní péči a jiné než peněžité dávky;
12. „peněžité dávky“
důchody, hmotné zabezpečení uchazečů o zaměstnání, náhrady, přídavky a jiné peněžité dávky vyplácené z veřejných prostředků, včetně jejich částí, příplatků, vyrovnávacích částek, zvýšení a jednorázové platby.
(2) Ostatní pojmy v této smlouvě mají význam, který jim náleží podle právních předpisů smluvních států.
Článek 2
Věcný rozsah
(1) Tato smlouva se vztahuje:
a) na jugoslávské právní předpisy o:
1. nemocenském pojištění, zdravotním pojištění a mateřství;
2. důchodovém a invalidním pojištění;
3. pojištění pro případ pracovního úrazu a nemoci z povolání;
4. dávkách v nezaměstnanosti;
5. dětském zabezpečení,
b) na české právní předpisy o:
1. nemocenském pojištění;
2. zdravotním pojištění;
3. důchodovém pojištění a o zvýšení důchodu pro bezmocnost;
4. zaměstnanosti, pokud jde o úpravu poskytování hmotného zabezpečení uchazečů o zaměstnání;
5. státní sociální podpoře, pokud jde o přídavek na dítě, porodné a pohřebné.
(2) Tato smlouva se vztahuje na všechny právní předpisy, které zahrnují, mění nebo doplňují právní předpisy uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 3
Osobní rozsah
Tato smlouva se vztahuje na:
a) osoby, které podléhají nebo podléhaly právním předpisům jednoho nebo obou smluvních států,
b) jiné osoby, pokud odvozují svá práva od osob uvedených pod písmenem a).
Článek 4
Rovnost nakládání
(1) Při používání právních předpisů jednoho smluvního státu jsou občané druhého smluvního státu postaveni naroveň jeho občanům.
(2) Občanům druhého smluvního státu s bydlištěm na území třetího státu budou peněžité dávky vypláceny za stejných podmínek jako vlastním občanům.
(3) Odstavec 1 tohoto článku se nevztahuje na:
1. právní předpisy o účasti pojištěnce a zaměstnavatele v orgánech instituce a sdruženích;
2. ustanovení o pojistných závazcích vyplývajících z mezinárodních smluv uzavřených s třetími státy;
3. právní předpisy o pojištění osob zaměstnaných na úředním zastoupení jednoho ze smluvních států v třetích státech nebo u členů tohoto zastupitelství, pokud mezinárodní smlouvou není stanoveno jinak.
Článek 5
Rovnost území
(1) Peněžité dávky podle předpisů jednoho smluvního státu nemohou být, s výjimkou dávek v nezaměstnanosti, kráceny, pozastaveny, odňaty nebo zabaveny z důvodu, že má pojištěnec bydliště na území druhého smluvního státu.
(2) Odstavec 1 tohoto článku se vztahuje i na uznání nároku na dávku.
(3) Jestliže poživatel dávky získané podle právních předpisů jednoho smluvního státu je výdělečně činný na území druhého smluvního státu, posuzuje se, jako by byl výdělečně činný na území prvého smluvního státu.
(4) Odstavec 1 tohoto článku se nevztahuje:
a) ve Svazové republice Jugoslávii – na dávky z titulu zbylé pracovní schopnosti, minimálního důchodu a zabezpečovacího přídavku a všech ostatních dávek, jejichž přiznání je závislé na majetkovém cenzu;
b) v České republice – na přiznání nároku na plný invalidní důchod osobám, jejichž invalidita vznikla před dosažením 18 let věku a které nebyly účastny pojištění po potřebnou dobu.
ČÁST II
POUŽÍVÁNÍ PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ
Článek 6
Obecné ustanovení
Povinnost k pojištění se řídí právními předpisy toho smluvního státu, na jehož území vykonává osoba výdělečnou činnost, pokud články 7 a 8 této smlouvy nestanoví jinak.
Článek 7
Zvláštní ustanovení
(1) Na zaměstnance ve státních a veřejných službách, na úřední zástupce a na osoby postavené jim naroveň vyslané na území druhého smluvního státu se vztahují právní předpisy vysílajícího smluvního státu.
(2) Pokud podnik se sídlem na území jednoho smluvního státu vyšle zaměstnance na území druhého smluvního státu, vztahují se na něj právní předpisy prvního smluvního státu ode dne jeho vyslání do konce 24. kalendářního měsíce nebo do uplynutí období stanoveného smlouvou, na jejímž základě byl zaměstnanec vyslán, jako by byl zaměstnán na jeho území.
(3) Pokud podnik vzdušné nebo pozemní dopravy se sídlem na území jednoho smluvního státu vyšle zaměstnance na území druhého smluvního státu, vztahují se na něj právní předpisy prvního smluvního státu tak, jako by byl zaměstnán na jeho území.
(4) Na posádku lodi, jakož i na další osoby, které jsou zaměstnány na lodi, se vztahují právní předpisy toho smluvního státu, pod jehož vlajkou loď pluje.
Článek 8
Diplomatické a konzulární zastoupení
(1) Na členy diplomatických a konzulárních zastoupení a na osoby postavené jim naroveň se vztahují právní předpisy vysílajícího smluvního státu.
(2) Na zaměstnance v diplomatických a konzulárních zastoupeních, kteří nejsou státními úředníky nebo osobami postavenými jim naroveň, jakož i na osoby zaměstnané jako soukromý domácí personál u členů těchto zastoupení vyslané na území druhého smluvního státu se vztahují právní předpisy vysílajícího smluvního státu.
(3) Na zaměstnance uvedené v odstavci 2 tohoto článku, kteří nejsou vyslaní, se vztahují právní předpisy smluvního státu, na jehož území jsou zaměstnáni. Zaměstnanci, kteří jsou státními občany druhého smluvního státu, se mohou do tří měsíců od začátku zaměstnání rozhodnout pro použití právních předpisů druhého smluvního státu.
Článek 9
Výjimky
Na společnou žádost zaměstnance a jeho zaměstnavatele mohou příslušné úřady nebo jimi pověřené orgány obou smluvních států po dohodě stanovit výjimky z článků 6 až 8 této smlouvy, přičemž musí přihlédnout k druhu a okolnostem zaměstnání.
ČÁST III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
NEMOC A MATEŘSTVÍ
Článek 10
Sčítání dob pojištění
Doby pojištění získané podle právních předpisů obou smluvních států se sčítají, je-li to nezbytné, pro získání nároku na dávky i pro dobu trvání nároku na tyto dávky za podmínky, že se tyto doby nepřekrývají.
Článek 11
Věcné dávky
(1) Osoba, která má nárok na dávky podle právních předpisů jednoho smluvního státu a jejíž stav v době pobytu na území druhého smluvního státu vyžaduje neodkladné poskytnutí nezbytné zdravotní péče, má nárok na tuto péči od instituce v místě pobytu k tíži kompetentní instituce.
(2) Příslušné úřady obou smluvních států zvláštním ujednáním blíže vymezí pojem poskytnutí neodkladné a nezbytné péče uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
(3) S předchozím souhlasem kompetentní instituce může být osobě uvedené v odstavci 1 tohoto článku, bydlící nebo pobývající na území druhého smluvního státu, poskytnuta zdravotní péče i ve větším rozsahu nebo přeprava na území prvého smluvního státu.
(4) K poskytnutí protetických pomůcek a jiných věcných dávek větší hodnoty je nutný souhlas kompetentní instituce, s výjimkou případů, kdy poskytnutí těchto dávek je neodkladné, neboť v opačném případě by došlo k vážnému ohrožení života nebo zdraví osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 12
Peněžité dávky
(1) V případech uvedených v článku 11 této smlouvy poskytuje peněžité dávky kompetentní instituce podle jejích právních předpisů.
(2) Závisí-li podle právních předpisů jednoho smluvního státu výše peněžitých dávek na počtu rodinných příslušníků, přihlíží kompetentní instituce též k rodinným příslušníkům, kteří mají bydliště na území druhého smluvního státu.
Článek 13
Poživatelé důchodů
(1) Na osobu pobírající důchody podle právních předpisů obou smluvních států se vztahují právní předpisy výlučně toho smluvního státu, na jehož území má bydliště.
(2) Osobě pobírající důchod podle právních předpisů pouze jednoho smluvního státu, která má bydliště na území druhého smluvního státu, se zdravotní péče poskytuje podle právních předpisů tohoto smluvního státu, jako by nárok na důchod vznikl podle jeho právních předpisů, a to k tíži kompetentní instituce smluvního státu, podle jehož právních předpisů se poskytuje důchod a jehož osoba pobírající důchod je i pojištěncem.
(3) Poživatel důchodu uvedený v odstavci 2 tohoto článku, jehož stav v době pobytu na území smluvního státu, podle jehož právních předpisů se poskytuje důchod vyžaduje neodkladné poskytnutí zdravotní péče, má nárok na tyto dávky podle právních předpisů a k tíži instituce tohoto smluvního státu.
Článek 14
Instituce podle bydliště nebo místa pobytu osob
V případě uvedeném v článku 11 a v článku 13 odst. 2 této smlouvy dávky poskytuje:
a) ve Svazové republice Jugoslávii – republikové organizační jednotky instituce zdravotního pojištění,
b) v České republice – jedna ze zdravotních pojišťoven.
Článek 15
Úhrada nákladů
(1) Kompetentní instituce uhradí náklady instituci, která poskytla dávky v souladu s článkem 11 a s článkem 13 odst. 2 této smlouvy, s výjimkou administrativních výdajů.
(2) Účtování nákladů podle odstavce 1 tohoto článku se provádí na základě cen platných pro pojištěnce instituce, která poskytla dávku.
(3) Styčné orgány obou smluvních států se mohou dohodnout, že pro všechny případy nebo pro určité skupiny případů se místo zúčtování úhrad v jednotlivých případech zavedou paušální platby.
KAPITOLA 2
STÁŘÍ, INVALIDITA A ÚMRTÍ
Článek 16
Sčítání dob pojištění
(1) Je-li vznik, zachování nebo obnovení nároku na dávku podle právních předpisů jednoho smluvního státu podmíněno získáním doby pojištění, přihlíží instituce tohoto smluvního státu, je-li to nezbytné, také k době pojištění získané podle právních předpisů druhého smluvního státu tak, jako by byla získána podle jejích právních předpisů, za podmínky, že se nepřekrývají.
(2) V případě pojištěnce, občana jednoho smluvního státu, který při použití odstavce 1 tohoto článku nesplňuje podmínky pro získání nároku na dávku, přihlédne kompetentní instituce k době pojištění získané ve třetím státě, s nímž mají oba smluvní státy uzavřenu smlouvu o sociálním zabezpečení.
(3) Jestliže podle právních předpisů jednoho smluvního státu nárok na dávku závisí na získání určité doby pojištění v určitém povolání nebo zaměstnání, pro něž existuje zvláštní systém, přihlíží instituce tohoto smluvního státu také k době pojištění získané podle právních předpisů druhého smluvního státu ve stejném povolání nebo zaměstnání nebo v odpovídajícím systému.
(4) Prodlužuje-li podle právních předpisů jednoho smluvního státu doba pobírání důchodu období, ve kterém musí být získána doba pojištění, prodlužuje se tato doba o příslušnou dobu pobírání důchodu získanou podle právních předpisů druhého smluvního státu.
Článek 17
Doba pojištění kratší než jeden rok
(1) Jestliže je celková doba pojištění, ke které se podle právních předpisů jednoho smluvního státu přihlíží pro výpočet dávky, kratší než 12 měsíců, nepřiznává se nárok na dávku s výjimkou případů, kdy podle těchto právních předpisů vznikne nárok na dávku pouze na základě této doby pojištění.
(2) K době pojištění uvedené v odstavci 1 tohoto článku, na jejímž základě instituce jednoho smluvního státu nepřizná dávku, přihlíží kompetentní instituce druhého smluvního státu při přiznání, zachování a obnovení nároku na dávku, jakož i stanovení její výše, jako by byla tato doba získána podle jejích právních předpisů.
Článek 18
Vyměření dávek
(1) Jestliže podle právních předpisů jednoho smluvního státu vznikne nárok na dávku i bez použití článku 16 této smlouvy, kompetentní instituce tohoto smluvního státu stanoví výši dávky výhradně na základě doby pojištění, k níž se přihlíží podle těchto právních předpisů.
(2) Jestliže podle právních předpisů jednoho smluvního státu vznikne nárok na dávku pouze při použití článku 16 této smlouvy, kompetentní instituce tohoto smluvního státu stanoví dávku tak, že:
1. nejdříve stanoví výši dávky, která by odpovídala celkové době pojištění, ke které se přihlíží při výpočtu dávky podle jeho právních předpisů, a to maximálně do výše plné dávky, a poté
2. na základě takto vypočtené výše dávky stanoví dávku podle poměru doby pojištění získané výhradně na základě jeho právních předpisů k celkové době pojištění, ke které se přihlíží při výpočtu dávky.
(3) Při stanovení vyměřovacího základu pro výpočet dávek podle odstavců 1 a 2 tohoto článku kompetentní česká instituce vylučuje doby pojištění získané podle jugoslávských právních předpisů.
(4) Při použití odstavce 2 tohoto článku kompetentní česká instituce stanoví obdobně poměrnou částku zvýšení důchodu pro bezmocnost.
Článek 19
Krácení, pozastavení a odnětí dávek
Na osoby, na které se vztahuje tato smlouva a které souběžně pobírají dávky získané podle právních předpisů obou smluvních států, se nevztahují právní předpisy smluvních států o krácení, pozastavení nebo odnětí dávek v případě jejich souběhu.
KAPITOLA 3
PODPORA PŘI ÚMRTÍ
Článek 20
Pohřebné
Vznikne-li nárok na pohřebné podle právních předpisů obou smluvních států, použijí se výlučně právní předpisy toho smluvního státu, na jehož území měla zemřelá osoba bydliště.
KAPITOLA 4
PRACOVNÍ ÚRAZY A NEMOCI Z POVOLÁNÍ
Článek 21
Věcné dávky
(1) Osoba, která má z titulu pracovního úrazu nebo nemoci z povolání nárok na zdravotní péči podle právních předpisů jednoho smluvního státu, obdrží tuto péči od instituce na území druhého smluvního státu podle právních předpisů používaných touto institucí, jako by byla u ní pojištěna, a to k tíži kompetentní instituce. Na poskytování protetických pomůcek a jiných věcných dávek větší hodnoty se vztahují ustanovení článku 11 odst. 4 této smlouvy.
(2) V případech uvedených v odstavci 1 tohoto článku zdravotní péči poskytuje:
a) ve Svazové republice Jugoslávii - republikové organizační jednotky instituce zdravotního pojištění,
b) v České republice - jedna ze zdravotních pojišťoven.
(3) Na úhradu nákladů vzniklých podle odstavce 1 tohoto článku se vztahují ustanovení článku 15 této smlouvy.
Článek 22
Nemoci z povolání
(1) Je-li přiznání dávky v případě nemoci z povolání podmíněno podle právních předpisů jednoho smluvního státu tím, že byla nemoc poprvé zjištěna lékařem na území tohoto smluvního státu, považuje se tato podmínka za splněnou, pokud je tato nemoc poprvé zjištěna lékařem na území druhého smluvního státu.
(2) Stanoví-li právní předpisy jednoho smluvního státu, že se dávky v případě nemoci z povolání poskytují, jen když je činnost, která nemoc může způsobit, vykonávána po určitou dobu, pak kompetentní instituce přihlíží, v případě potřeby, i k době takové činnosti vykonávané v souladu s právními předpisy druhého smluvního státu.
Článek 23
Peněžité dávky
(1) Vznikne-li nárok na peněžité dávky v případě pracovního úrazu nebo nemoci z povolání podle právních předpisů obou smluvních států, přiznávají se dávky podle právních předpisů toho smluvního státu, na jehož území došlo k pracovnímu úrazu nebo kde byla naposledy vykonávána činnost, která mohla způsobit tuto nemoc z povolání.
(2) Jestliže osoba, která z titulu nemoci z povolání pobírala nebo pobírá peněžitou dávku k tíži instituce jednoho smluvního státu, požádá z důvodu zhoršení nemoci vyvolaného výkonem činnosti, která podle právních předpisů druhého smluvního státu může vyvolat nemoc z povolání, o dávku instituci druhého smluvního státu, nese i nadále instituce prvního smluvního státu náklady na dávky, bez ohledu na zhoršení, podle svých právních předpisů. Instituce druhého smluvního státu přizná dávku ve výši rozdílu mezi dávkou po zhoršení a dávkou, která by náležela při vzniku této nemoci podle jeho právních předpisů.
KAPITOLA 5
NEZAMĚSTNANOST
Článek 24
Sčítání dob pojištění
(1) K době pojištění získané podle právních předpisů jednoho smluvního státu se při přiznání nároku na dávky v nezaměstnanosti podle právních předpisů druhého smluvního státu přihlíží, je-li nezaměstnaná osoba ve smluvním státě, v němž uplatňuje nárok na dávku, pojištěna z titulu zaměstnání po dobu nejméně celkem 26 týdnů v posledních dvanácti měsících před podáním žádosti o tuto dávku.
(2) Podmínka minimální doby zaměstnání 26 týdnů neplatí pro nezaměstnané osoby, jejichž zaměstnání bylo dohodnuto na delší dobu, avšak skončilo bez jejich zavinění před uplynutím 26 týdnů, nebo pro osoby mající bydliště na území smluvního státu, v němž uplatňují nárok na dávku.
Článek 25
Doba vyplácení dávek
Doba vyplácení dávek se sníží o dobu, po kterou nezaměstnaná osoba v průběhu posledních 12 měsíců před dnem uplatnění nároku pobírala v druhém smluvním státě peněžitou dávku v nezaměstnanosti.
KAPITOLA 6
PŘÍDAVKY NA DĚTI
Článek 26
Stanovení dávky
Vznikne-li nárok na přídavky na děti podle právních předpisů obou smluvních států, přiznají se výlučně podle právních předpisů toho smluvního státu, na jehož území má dítě bydliště.
ČÁST IV
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 27
Správní opatření a styčné orgány
Příslušné úřady obou smluvních států:
a) přijmou správní opatření k provádění této smlouvy,
b) určí styčné orgány za účelem efektivnějšího provádění této smlouvy a pro zjednodušení a urychlení styku mezi institucemi obou smluvních států.
Článek 28
Povinnosti úřadů, právní a správní pomoc
(1) Příslušné úřady a styčné orgány obou smluvních států se budou vzájemně informovat:
a) o všech opatřeních přijatých k provádění této smlouvy,
b) o všech změnách jejich právních předpisů souvisejících s prováděním této smlouvy.
(2) Při provádění této smlouvy si úřady a instituce smluvních států poskytují vzájemně bezplatnou úřední pomoc.
(3) Při provádění této smlouvy se mohou úřady a instituce smluvních států navzájem stýkat přímo, stejně jako se zúčastněnými osobami nebo jejich zplnomocněnými zástupci.
(4) Úřady a instituce jednoho smluvního státu nesmějí odmítnout žádosti nebo jiná podání z důvodu, že jsou sepsány v úředním jazyce druhého smluvního státu.
(5) Lékařská vyšetření potřebná výhradně pro uplatnění právních předpisů jednoho smluvního státu a týkající se osoby, která má na území druhého smluvního státu bydliště nebo místo pobytu, provede instituce v místě bydliště nebo pobytu na žádost kompetentní instituce a na její náklady. Lékařská vyšetření potřebná pro uplatnění právních předpisů obou smluvních států provádí instituce v místě bydliště nebo pobytu takové osoby na vlastní náklady.
Článek 29
Osvobození od poplatků a ověřování
(1) Osvobození nebo snížení poplatků stanovených podle předpisů jednoho smluvního státu pro písemná podání nebo doklady, které se předkládají při uplatňování jeho právních předpisů, se týká i příslušných písemných podání a dokladů předkládaných při uplatňování této smlouvy nebo právních předpisů druhého smluvního státu.
(2) Listiny, doklady a písemná podání jakéhokoli druhu předkládaná za účelem provádění této smlouvy nepodléhají zvláštnímu ověřování.
Článek 30
Předkládání písemných dokumentů
(1) Žádosti, prohlášení nebo opravné prostředky podané úřadu, instituci nebo jinému příslušnému orgánu při provádění této smlouvy nebo právních předpisů jednoho smluvního státu se považují za žádosti, prohlášení nebo jiné opravné prostředky podané úřadu, instituci nebo jinému příslušnému orgánu druhého smluvního státu.
(2) Žádost o dávky podaná podle právních předpisů jednoho smluvního státu se považuje za žádost o odpovídající dávku podle právních předpisů druhého smluvního státu s výjimkou případu, kdy žadatel výslovně požaduje, aby přiznání nároku na dávky ve stáří podle právních předpisů jednoho ze smluvních států bylo odloženo.
(3) Žádosti, prohlášení nebo opravné prostředky, které mají být při uplatnění právních předpisů jednoho smluvního státu podány úřadu, instituci nebo jinému příslušnému orgánu tohoto smluvního státu, je možné ve stejné lhůtě podat odpovídajícímu úřadu, instituci nebo jinému příslušnému orgánu druhého smluvního státu.
(4) V případech uvedených v odstavcích 1 až 3 tohoto článku uvedené orgány neodkladně doručí žádost, prohlášení nebo opravný prostředek odpovídajícím orgánům druhého smluvního státu přímo nebo prostřednictvím styčného orgánu.
Článek 31
Platební styk
Kompetentní instituce vyplácí peněžité dávky a úhrady podle této smlouvy do druhého smluvního státu ve své národní nebo v jiné volně směnitelné měně.
Článek 32
Výkon rozhodnutí
(1) Vykonatelná rozhodnutí soudů, jakož i vykonatelné výměry a nedoplatkové výkazy (listiny) příslušných úřadů nebo institucí jednoho smluvního státu o pojistném a jiných pohledávkách z titulu sociálního pojištění se uznávají v druhém smluvním státě.
(2) Uznání může být odmítnuto pouze tehdy, je-li v rozporu s veřejným pořádkem smluvního státu, v němž mají být rozhodnutí nebo listina uznány.
(3) Vykonatelná rozhodnutí a listiny uznané v souladu s odstavcem 1 tohoto článku se vykonávají ve druhém smluvním státě. Výkon rozhodnutí se provádí podle právních předpisů platných pro výkon obdobných rozhodnutí nebo listin smluvního státu, na jehož území má být výkon proveden. Rozhodnutí a listiny musí obsahovat potvrzení o jejich vykonatelnosti (doložku vykonatelnosti).
Článek 33
Zúčtování záloh
(1) Poskytla-li instituce jednoho smluvního státu zálohu na dávku, může si zadržet doplatek této dávky týkající se stejného období, za něž existuje nárok podle právních předpisů druhého smluvního státu.
(2) Jestliže instituce jednoho smluvního státu v období, za které instituce druhého smluvního státu dodatečně přiznala příslušnou dávku, vyplácela dávku vyšší, pak se částka překračující tuto dávku považuje až do výše doplatku za zálohu ve smyslu odstavce 1 tohoto článku.
(3) Přizná-li orgán sociální péče jednoho smluvního státu sociální pomoc během doby, za kterou dodatečně vznikne nárok na peněžité dávky podle právních předpisů druhého smluvního státu, kompetentní instituce druhého smluvního státu, na žádost a ve prospěch orgánu sociální péče prvního smluvního státu, zadrží doplatky náležející za stejné období, do výše vyplacené sociální pomoci, jako by se jednalo o sociální pomoc poskytnutou institucí druhého smluvního státu.
Článek 34
Náhrada škody
(1) Jestliže osoba, která podle právních předpisů jednoho smluvního státu pobírá dávky za škodu vzniklou na území druhého smluvního státu a má podle jeho předpisů nárok na náhradu škody od třetí osoby, pak nárok na tuto náhradu přechází na instituci prvního smluvního státu podle jeho právních předpisů.
(2) Jestliže nárok na náhradu škody, přenesený v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, souvisí s dávkami stejného druhu z titulu stejné škody od institucí obou smluvních států, může třetí osoba náhradu škody zaplatit se zprošťujícím účinkem jedné nebo druhé instituci. Instituce si vyrovnají vzájemné pohledávky z tohoto titulu v poměru k vypláceným dávkám.
Článek 35
Řešení sporů
Spory ohledně výkladu a provádění této smlouvy budou řešit příslušné úřady obou smluvních států.
ČÁST V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 36
Přechodná ustanovení
(1) Tato smlouva nezakládá nároky na dávky za dobu před jejím vstupem v platnost.
(2) Pro stanovení nároků na dávky podle této smlouvy se přihlédne také k dobám pojištění, které byly získány podle právních předpisů smluvních států před jejím vstupem v platnost.
(3) Tato smlouva platí i pro pojistné případy, které nastaly před jejím vstupem v platnost, jestliže nároky nebyly vypořádány jednorázovou platbou.
(4) Dávky vyměřené před vstupem v platnost této smlouvy se nebudou znovu vyměřovat.
Článek 37
Vstup v platnost
(1) Tato smlouva podléhá ratifikaci.
(2) Tato smlouva vstoupí v platnost prvního dne druhého měsíce následujícího po uplynutí měsíce, v němž došlo k výměně ratifikačních listin.
(3) Vstupem této smlouvy v platnost pozbude ve vztahu mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií platnosti
a) Úmluva o spolupráci na poli sociální politiky mezi Československou republikou a Federativní lidovou republikou Jugoslávií, podepsaná v Bělehradě 22. května 1957, a
b) Úmluva o sociálním pojištění mezi Československou republikou a Federativní lidovou republikou Jugoslávií, podepsaná v Bělehradě 22. května 1957.
Článek 38
Skončení platnosti
(1) Tato smlouva se uzavírá na dobu neurčitou. Každý ze smluvních států ji může písemně vypovědět diplomatickou cestou doručením oznámení o výpovědi druhému smluvnímu státu nejpozději tři měsíce před uplynutím probíhajícího kalendářního roku, přičemž platnost této smlouvy skončí 31. prosince daného roku.
(2) V případě vypovězení této smlouvy zůstanou nároky získané podle jejích ustanovení zachovány.
Na důkaz toho zmocněnci tuto smlouvu podepsali a opatřili pečetěmi.
Dáno v Bělehradě dne 17. ledna 2002 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a srbském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za Českou republiku
Miloš Zeman v. r.
předseda vlády
Za Svazovou republiku Jugoslávii
Dragiša Pešić v. r.
předseda vlády

SPRÁVNÍ UJEDNÁNÍ
k provádění Smlouvy mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií o sociálním zabezpečení
Na základě článku 27 Smlouvy mezi Českou republikou a Svazovou republikou Jugoslávií o sociálním zabezpečení, podepsané dne 17. ledna 2002, (dále jen „Smlouva“) se příslušné úřady smluvních stran dohodly na následujícím:
ČÁST I
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice pojmů
Pojmy používané v tomto správním ujednání mají stejný význam jako v článku 1 Smlouvy.
Článek 2
Instituce
Institucemi podle článku 1 odst. 1 bodu 3 Smlouvy jsou
v České republice:
Česká správa sociálního zabezpečení,
zdravotní pojišťovny,
okresní úřady a
úřady práce;
ve Svazové republice Jugoslávii:
Republikový fond důchodového a invalidního pojištění zaměstnanců Srbska,
Republikový fond důchodového a invalidního pojištění samostatně výdělečných činností Srbska,
Republikový fond důchodového a invalidního pojištění zemědělců Srbska,
Republikový fond důchodového a invalidního pojištění Černé Hory,
Republikový úřad zdravotního pojištění Srbska,
Republikový fond zdravotnictví Černé Hory,
Republikový úřad trhu práce Srbska a
Pracovní úřad Černé Hory.
Článek 3
Styčné orgány
Styčnými orgány podle článku 27 písm. b) Smlouvy jsou
v České republice:
Česká správa sociálního zabezpečení – pro provádění právních předpisů uvedených v článku 2 odst. 1 písm. b) bodech 1 a 3 Smlouvy,
Centrum mezistátních úhrad – pro provádění právních předpisů uvedených v článku 2 odst. 1 písm. b) bodu 2 Smlouvy,
Ministerstvo práce a sociálních věcí – pro provádění právních předpisů uvedených v článku 2 odst. 1 písm. b) bodu 5 Smlouvy a
Ministerstvo práce a sociálních věcí/Správa služeb zaměstnanosti – pro provádění právních předpisů uvedených v článku 2 odst. 1 písm. b) bodu 4 Smlouvy;
ve Svazové republice Jugoslávii:
Svazový úřad sociálního zabezpečení – pro provádění právních předpisů uvedených v článku 2 odst. 1 písm. a) bodech 1, 2, 3 a 5 Smlouvy a
Svazový úřad trhu práce a migrací – pro provádění právních předpisů uvedených v článku 2 odst. 1 písm. a) bodu 4 Smlouvy.
Článek 4
Povinnosti styčných orgánů
Styčné orgány obou smluvních států přijmou opatření k plnění závazků stanovených Smlouvou a tímto správním ujednáním, jakož i dvojjazyčné tiskopisy k provádění Smlouvy.
ČÁST II
USTANOVENÍ O POUŽÍVÁNÍ PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ
Článek 5
Použití článků 7 až 9 Smlouvy
(1) V případech uvedených v článcích 7 až 9 Smlouvy vydává kompetentní instituce smluvního státu, jehož právní předpisy se používají, potvrzení o použití těchto právních předpisů za dané období na stanoveném dvojjazyčném tiskopisu.
(2) Potvrzení uvedené v odstavci 1 tohoto článku vydává:
pro používání českých právních předpisů – Česká správá sociálního zabezpečení;
pro používání jugoslávských právních předpisů – organizační jednotka republikové instituce zdravotního pojištění.
(3) Potvrzení uvedené v odstavci 1 tohoto článku může být vydáno i dodatečně.
ČÁST III
POUŽÍVÁNÍ ZVLÁŠTNÍCH USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
NEMOC A MATEŘSTVÍ
Článek 6
Použití článku 10 Smlouvy
(1) Za účelem použití článku 10 Smlouvy vystaví kompetentní instituce smluvních států potvrzení o dobách pojištění na stanoveném dvojjazyčném tiskopisu podle jimi používaných právních předpisů.
(2) Potvrzení uvedené v odstavci 1 tohoto článku vydává:
pro používání českých právních předpisů – Česká správa sociálního zabezpečení;
pro používání jugoslávských právních předpisů – organizační jednotka republikové instituce zdravotního pojištění.
(3) Potvrzení uvedené v odstavci 1 tohoto článku je možné vydat dodatečně.
Článek 7
Poskytování věcných dávek
(1) Pro využití nároků ze zdravotního pojištění osobou uvedenou v článku 11 odst. 1 Smlouvy se instituci v místě pobytu, která poskytuje věcné dávky, předkládá potvrzení o nároku na dávky na stanoveném dvojjazyčném tiskopisu.
(2) Potvrzení uvedené v odstavci 1 tohoto článku vydává:
pro používání českých právních předpisů – příslušná zdravotní pojišťovna;
pro používání jugoslávských právních předpisů – organizační jednotka republikové instituce zdravotního pojištění.
(3) Potvrzení uvedené v odstavci 1 tohoto článku je možné vystavit dodatečně kromě případů, kdy se zjistí, že pojištěnec vycestoval do druhého státu za účelem léčení.
(4) Instituce v místě pobytu osoby, která splňuje podmínky pro nárok na dávky podle právních předpisů druhého smluvního státu, je povinna této osobě poskytovat zdravotní péči, jako by u ní byla pojištěna.
(5) V případě zjištění pracovní neschopnosti a nemocniční léčby, instituce poskytující dávky o tom bezodkladně informuje kompetentní instituci stanoveným dvojjazyčným tiskopisem.
(6) Neodkladným poskytováním zdravotní péče se ve smyslu článku 11 odst. 2 Smlouvy rozumí péče, jejíž poskytnutí nelze odložit, protože by v opačném případě bylo vážně ohroženo zdraví nebo život osoby.
(7) Poskytnutí zdravotní péče ve větším rozsahu ve smyslu článku 11 odst. 3 Smlouvy se schvaluje na stanoveném dvojjazyčném tiskopisu.
(8) Žádost o poskytnutí protetických pomůcek a jiných věcných dávek větší hodnoty podle článku 11 odst. 4 Smlouvy a souhlas s jejich poskytnutím, pokud jejich hodnota přesahuje částku 450 EUR, vyjádřeno v národních měnách, se vydává na stanoveném dvojjazyčném tiskopisu.
(9) Dávkami ve smyslu odstavce 8 tohoto článku jsou:
1. umělé části těla, ortopedické pomůcky (přístroje a korzety, doplňkové části, příslušenství a nářadí),
2. plastické čelisti a obličejová plastika, paruky,
3. ortopedická obuv, podle potřeby s příslušnou neortopedickou botou,
4. otisky modelů (zhotovování různých částí těla), které se používají k tomu, aby se předměty uvedené v bodech 1 až 3 tohoto odstavce řádně osadily,
5. umělé oči; kontaktní čočky, dioptrické brýle a teleskopické brýle,
6. naslouchátka,
7. umělý chrup (fixní i vyndavací) a protézy pro uzavírání dutiny ústní,
8. vozidla pro pacienty, invalidní vozíky, jakož i jiné pohybové mechanické prostředky,
9. obnovování předmětů uvedených v předchozích bodech tohoto odstavce,
10. všechny ostatní pomůcky a jiné věcné dávky, jejichž hodnota přesahuje částku 250 EUR, vyjádřeno v národních měnách.
Článek 8
Náhrada v případě nedodržení stanoveného postupu
(1) Osobě uvedené v článku 11 odst. 1 Smlouvy, která nemohla použít zdravotní péči způsobem uvažovaným článkem 7 tohoto ujednání, nahradí vzniklé náklady kompetentní instituce podle jí používaných právních předpisů, maximálně do výše platné pro instituci státu, kde byly dávky poskytnuty.
(2) Instituce smluvního státu, kde byly poskytnuty dávky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, je povinna doručit kompetentní instituci na její vyžádání potřebnou dokumentaci.
Článek 9
Peněžité dávky
(1) Kompetentní instituce vyplácí peněžité dávky uvedené v článku 12 Smlouvy přímo oprávněné osobě.
(2) V případě uvedeném v článku 12 odst. 2 Smlouvy potvrdí instituce, na jejímž území žijí rodinní příslušníci, kompetentní instituci provádějící vyplácení peněžitých dávek na dvojjazyčném tiskopisu, kteří rodinní příslušníci se zohledňují pro přiznání nároku.
Článek 10
Věcné dávky pro poživatele důchodu
(1) Pro využití nároku na zdravotní péči poživatelů důchodu podle článku 13 odst. 2 Smlouvy vydá kompetentní instituce potvrzení, jako doklad o existenci nároku na věcné dávky, instituci podle místa bydliště poživatele důchodu na stanoveném dvojjazyčném tiskopisu.
(2) Potvrzení podle odstavce 1 tohoto článku vydává:
pro používání českých právních předpisů – příslušná zdravotní pojišťovna;
pro používání jugoslávských právních předpisů – organizační jednotka republikové instituce zdravotního pojištění.
KAPITOLA 2
STÁŘÍ, INVALIDITA A ÚMRTÍ
Článek 11
Žádost o dávky
Kompetentní instituce smluvních států se vzájemně neodkladně informují o každé podané žádosti o dávky, skutečnostech významných pro přiznání nároku a stanovení výše dávek, jakož i o rozhodnutích o projednání nároku na dávky, přičemž doručení údajů na stanovených dvojjazyčných tiskopisech nahrazuje doručování originální dokumentace.
Článek 12
Postup
(1) Instituce, které byla žádost podána, vyplní tiskopisy s údaji o době pojištění na území daného smluvního státu a dalšími potřebnými údaji, a poté je doručí instituci druhého smluvního státu.
(2) Instituce druhého smluvního státu vyplní tiskopis o době pojištění, která se zohledňuje podle jeho právních předpisů, a doručí jej instituci, které byla žádost o dávky podána.
Článek 13
Výplata dávek
(1) Kompetentní instituce vyplácí dávky přímo oprávněné osobě.
(2) Kompetentní instituce si koncem února běžného roku vzájemně vymění údaje o počtu poživatelů podle druhu dávek a vyplacených částkách za předchozí kalendářní rok.
KAPITOLA 3
PRACOVNÍ ÚRAZY A NEMOCI Z POVOLÁNÍ
Článek 14
Poskytování věcných dávek
Pro případy uvedené v článku 21 Smlouvy platí články 7 a 8 tohoto ujednání obdobně.
Článek 15
Výplata peněžitých dávek
Kompetentní instituce vyplácí peněžité dávky přímo oprávněné osobě.
KAPITOLA 4
NEZAMĚSTNANOST
Článek 16
Postup
Pro použití článků 24 a 25 Smlouvy vystaví kompetentní instituce smluvních států na stanoveném dvojjazyčném tiskopisu potvrzení o době pojištění získané podle jimi používaných právních předpisů, jakož i o době, po kterou byla vyplácena dávka v nezaměstnanosti.
ČÁST IV
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 17
Náhrada výdajů za věcné dávky
(1) Instituce, která dávky poskytla, uplatňuje čtvrtletně u kompetentní instituce nárok na úhradu nákladů za věcné dávky.
(2) Žádost uvedená v odstavci 1 tohoto článku se podává prostřednictvím styčných orgánů.
(3) Kompetentní instituce je povinna nesporné náklady uvedené v odstavci 1 tohoto článku uhradit do 60 dnů po obdržení žádosti.
ČÁST V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Vstup v platnost
Toto ujednání vstupuje v platnost současně se Smlouvou a bude platit po stejnou dobu jako Smlouva.
Dáno v Praze dne 23. května 2002 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a srbském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za Ministerstvo práce a sociálních věcí
České republiky
JUDr. Miroslav Fuchs v. r.
náměstek ministra
Za Ministerstvo zdravotnictví
České republiky
Mgr. Jana Šilhanová v. r.
ředitelka odboru mezinárodních vztahů
Za Svazový sekretariát práce, zdravotnictví
a sociální péče
Svazové republiky Jugoslávie
Maksim Korać v. r.
náměstek sekretáře