25/2000 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o přijetí Úmluvy o boji proti podplácení zahraničních veřejných činitelů v mezinárodních podnikatelských transakcích

25
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 17. prosince 1997 byla v Paříži přijata Úmluva o boji proti podplácení zahraničních veřejných činitelů v mezinárodních podnikatelských transakcích.
Jménem České republiky byla Úmluva podepsána v Paříži dne 17. prosince 1997.
S Úmluvou vyslovil souhlas Parlament České republiky, prezident republiky Úmluvu ratifikoval dne 20. prosince 1999. Ratifikační listina České republiky byla uložena u generálního tajemníka Organizace pro ekonomickou spolupráci a rozvoj dne 21. ledna 2000.
Při uložení ratifikační listiny bylo podle článku 11 Úmluvy učiněno následující oznámení:

„1. Pro účely článku 4 odst. 3 Úmluvy, který se týká konzultací, budou odpovědnými orgány Nejvyšší státní zastupitelství České republiky ve stadiu přípravného řízení trestního a Ministerstvo spravedlnosti po podání obžaloby.
2. Pro účely článku 9 Úmluvy, který se týká vzájemné právní pomoci, budou odpovědnými orgány Nejvyšší státní zastupitelství České republiky ve stadiu přípravného řízení trestního a Ministerstvo spravedlnosti po podání obžaloby.
3. Pro účely článku 10 Úmluvy, který se týká vydávání, bude odpovědným orgánem Ministerstvo spravedlnosti.“
Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 15 odst. 1 dne 15. února 1999. Pro Českou republiku vstoupila v platnost v souladu s ustanovením článku 15 odst. 1 dne 21. března 2000.
Anglické znění Úmluvy a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
ÚMLUVA O BOJI PROTI PODPLÁCENÍ ZAHRANIČNÍCH VEŘEJNÝCH ČINITELŮ
V MEZINÁRODNÍCH PODNIKATELSKÝCH TRANSAKCÍCH
PREAMBULE
Strany,
vzhledem k tomu, že podplácení je rozšířeným jevem při mezinárodních podnikatelských transakcích, i při obchodování a investování, což je závažný morální a politický problém, podkopávající správnou autoritu i ekonomický rozvoj a deformující mezinárodní soutěžní prostředí;
vzhledem k tomu, že všechny země sdílejí odpovědnost za boj proti podplácení při mezinárodních podnikatelských transakcích;
s ohledem na revidované doporučení o boji proti podplácení při mezinárodních podnikatelských transakcích, přijaté Radou Organizace pro ekonomickou spolupráci a rozvoj (OECD) dne 23. května 1997, C (97) 123/FINAL, které mimo jiné požaduje vytvořit účinná opatření na odstrašení, zabránění a boj proti podplácení cizích veřejných činitelů v souvislosti s mezinárodními podnikatelskými transakcemi, především rychlou kriminalizaci takového podplácení účinným a koordinovaným způsobem a v souladu se schválenými společnými prvky stanovenými ve zmíněném doporučení a s jurisdikčními a ostatními základními právními principy každé země;
vítajíce jiný nedávný vývoj, který dále podporuje mezinárodní porozumění a spolupráci v boji proti podplácení veřejných činitelů, včetně činnosti Spojených národů, Světové banky, Mezinárodního měnového fondu, Světové obchodní organizace, Organizace amerických států, Rady Evropy a Evropské unie;
vítajíce snahu společností, obchodních organizací, odborů i ostatních nevládních organizací bojovat proti podplácení;
uznávajíce roli vlád při prevenci pokusů o získání úplatků od jednotlivců i podniků při mezinárodních podnikatelských transakcích;
uznávajíce, že dosažení úspěchu na tomto poli vyžaduje nejen snahu na národní úrovni, ale i multilaterální spolupráci, monitoring a další sledování;
uznávajíce, že dosažení rovnovážnosti mezi opatřeními, která musí být stranami učiněna, je podstatným cílem a účelem Úmluvy, jež vyžadují, aby Úmluva byla realizována bez omezení ovlivňujících tuto rovnovážnost;
odsouhlasily následující:
Článek 1
Trestný čin podplácení zahraničních veřejných činitelů
1. Každá ze stran přijme taková potřebná opatření, aby bylo možno stanovit, že se podle jejího práva jedná o trestný čin kterékoli osoby, která úmyslně nabídne, slíbí nebo dá nedovolený peněžitý nebo jiný prospěch, ať již přímo, nebo zprostředkovaně, zahraničnímu veřejnému činiteli, a to pro tohoto činitele nebo pro třetí stranu, za tím účelem, aby tento činitel jednal nebo se zdržel jednání v souvislosti s výkonem veřejných povinností, za účelem získání nebo udržení podnikatelské aktivity nebo jiné nepatřičné výhody v mezinárodních podnikatelských transakcích.
2. Každá strana provede veškerá opatření, která jsou třeba k určení, že trestná součinnost, včetně podněcování, podporování, napomáhání a navádění nebo pověření činem podplácení zahraničního veřejného činitele, bude trestným činem. Pokus i spolčení k podplácení zahraničního veřejného činitele budou trestnými činy ve stejném rozsahu jako pokus a spolčení k podplácení veřejného činitele této strany.
3. Trestné činy uvedené v odstavcích 1 a 2 výše se dále nazývají „podplácením zahraničního veřejného činitele“.
4. Pro účely této Úmluvy:
a) „zahraničním veřejným činitelem“ je jakákoli osoba zastávající legislativní, administrativní nebo justiční funkci cizí země, ať již jmenovaná, nebo volená; jakákoli osoba vykonávající veřejnou funkci pro cizí zemi, včetně veřejnoprávní organizace nebo veřejného podniku; a jakýkoli činitel nebo zástupce veřejné mezinárodní organizace;
b) „cizí země“ zahrnuje všechny úrovně a organizační stupně veřejné moci, od národní po místní;
c) „jednat nebo zdržet se činnosti v souvislosti s výkonem úředních povinností“ se týká jakéhokoli využití postavení veřejného činitele, ať již v rámci, nebo mimo jeho pravomoci.
Článek 2
Odpovědnost právnických osob
Každá strana přijme, v souladu se svými právními zásadami, taková opatření, která budou třeba pro stanovení odpovědnosti právnických osob za podplácení zahraničního veřejného činitele.
Článek 3
Sankce
1. Podplácení zahraničních veřejných činitelů bude trestáno účinnými, přiměřenými a odrazujícími trestními sankcemi. Rozmezí sankcí bude srovnatelné s těmi, které jsou uplatňovány při podplácení vlastních veřejných činitelů strany, a v případě fyzických osob bude zahrnovat odnětí svobody dostatečné pro účinnou vzájemnou právní pomoc a vydání.
2. V případě, že se podle právního řádu strany trestní odpovědnost nevztahuje na právnické osoby, zajistí taková strana, aby takové právnické osoby podléhaly účinným, přiměřeným a odrazujícím mimotrestním sankcím, včetně sankcí finančních za podplácení zahraničních veřejných činitelů.
3. Každá strana přijme taková opatření, která budou třeba pro zjištění skutečnosti, že úplatek a výnosy z podplácení zahraničního veřejného činitele nebo majetek, jehož hodnota odpovídá takovým výnosům, bude předmětem zajištění a konfiskace nebo že budou použitelné finanční sankce srovnatelného účinku.
4. Každá strana zváží uvalení dodatečných soukromoprávních nebo správních sankcí na osobu, která je předmětem sankcí za podplácení zahraničního veřejného činitele.
Článek 4
Jurisdikce
1. Každá strana přijme taková opatření, která budou třeba pro založení její jurisdikce vztahující se k podplácení zahraničního veřejného činitele, když je trestný čin spáchán zcela nebo zčásti na jejím území.
2. Každá strana, která má pravomoc stíhat své občany, kteří se dopustili trestného činu v zahraničí, přijme taková opatření, jaká budou třeba k uplatnění její pravomoci se zřetelem na podplácení zahraničního veřejného činitele, a to podle stejných zásad.
3. Jestliže má více než jedna strana pravomoc ve vztahu k trestnému činu uvedenému v této Úmluvě, zúčastněné strany se na žádost jedné z nich poradí o určení nejvhodnější jurisdikce pro stíhání.
4. Každá strana prověří, zda je její stávající podklad pro jurisdikci účinný v boji proti podplácení zahraničních veřejných činitelů, a pokud tomu tak není, učiní kroky k nápravě.
Článek 5
Vynucování
Vyšetřování a stíhání podplácení zahraničních veřejných činitelů bude podléhat příslušným pravidlům a zásadám každé strany. Nebude ovlivněno zřetelem na státní hospodářský zájem, potenciálním vlivem na vztahy s jiným státem ani totožností zúčastněných fyzických nebo právnických osob.
Článek 6
Ustanovení o promlčecích lhůtách
Jakékoli ustanovení o promlčecích lhůtách vztahující se na trestný čin podplácení zahraničního veřejného činitele poskytne přiměřenou dobu na vyšetřování a stíhání tohoto trestného činu.
Článek 7
Praní peněz
Každá strana, která podplácení svého vlastního veřejného činitele ustanovila jako predikativní trestný čin pro účely použití legislativy týkající se praní peněz, tak učiní stejně za stejných podmínek vzhledem k podplácení zahraničního veřejného činitele bez ohledu na místo, kde k podplácení došlo.
Článek 8
Účtování
1. Za účelem účinného boje proti podplácení zahraničních veřejných činitelů přijme každá strana taková opatření, která budou třeba v rámci jejích zákonů a předpisů a která se týkají vedení knih a záznamů, zveřejnění finančních výkazů a účetních a auditingových norem, aby zabránila vedení nezapsaných účtů, provádění transakcí mimo účetní knihy nebo nedostatečně identifikovaných transakcí, zápisům neexistujících výdajů, zápisu pasiv s nesprávnou identifikací jejich předmětu, a také používání falešných dokumentů společnostmi, podléhajícím těmto zákonům a předpisům, se záměrem podplácení zahraničních veřejných činitelů nebo skrývání takového podplácení.
2. Každá strana zajistí účinné, přiměřené a odrazující soukromoprávní, správní nebo trestní sankce za taková zanedbání a falšování týkající se knih, záznamů, účtů a finančních výkazů takových společností.
Článek 9
Vzájemná právní pomoc
1. Každá strana zajistí, a to v plném možném rozsahu podle jejího práva a příslušných smluv a ujednání, rychlou a účinnou právní pomoc jiné straně za účelem trestních vyšetřování a řízení prováděného stranou ohledně trestných činů v rámci této Úmluvy a pro jiná než trestní řízení v rámci této Úmluvy proti právnické osobě. Dožádaná strana bude neprodleně informovat stranu žádající o jakýchkoli dodatečných informacích nebo dokumentech potřebných pro podporu žádosti o pomoc a tam, kde je to žádáno, o stavu a výsledku žádosti o pomoc.
2. Tam, kde strana uskutečnění vzájemné právní pomoci podmíní existencí dvojí trestnosti, bude dvojí trestnost považována za existující, pokud trestný čin, pro který je pomoc vyhledána, je v rámci této Úmluvy.
3. Strana neodmítne poskytnutí vzájemné právní pomoci, týkající se trestních věcí v rozsahu této Úmluvy, z důvodu bankovního tajemství.
Článek 10
Vydávání
1. Podplácení zahraničního veřejného činitele bude považováno za trestný čin podléhající vydávání podle zákonů stran a podle dohod o vydávání mezi nimi uzavřených.
2. Jestliže strana, která podmiňuje vydávání existencí dohody o vydávání, obdrží požadavek na vydání od jiné strany, s níž nemá dohodu o vydávání, pak tato strana může považovat tuto Úmluvu za zákonný podklad pro vydání s ohledem na trestný čin podplácení zahraničního veřejného činitele.
3. Každá strana přijme jakákoli opatření potřebná pro zajištění toho, aby buď mohla provést vydání svých občanů, nebo aby mohla trestně stíhat své občany za trestný čin podplácení zahraničního veřejného činitele. Strana, která odmítne žádost o vydání osoby kvůli podplácení zahraničního veřejného činitele, pouze z důvodu, že tato osoba je jejím občanem, předloží případ svým kompetentním orgánům za účelem trestního stíhání.
4. Vydání za podplácení zahraničního veřejného činitele podléhá podmínkám stanoveným ve vnitrostátním právu a v příslušných smlouvách a ujednáních každé strany. Tam, kde strana učiní vydání podmíněné existencí dvojí trestnosti, bude tato podmínka považována za splněnou, pokud je trestný čin, pro který je vydání žádáno, v rámci článku 1 této Úmluvy.
Článek 11
Odpovědné orgány
Pro účely článku 4 odst. 3, O konzultacích, článku 9, O vzájemné právní pomoci, a článku 10, O vydávání, sdělí každá strana generálnímu tajemníkovi OECD orgán nebo orgány odpovědné za podávání a přijímání žádostí, které budou sloužit pro tuto stranu jako komunikační kanál pro tyto záležitosti, aniž by to ovlivnilo jiné dohody mezi stranami.
Článek 12
Sledování a následná opatření
Strany budou spolupracovat při realizaci programu dalších systematických následných opatření ke sledování a podpoře úplné realizace této Úmluvy. Pokud souhlasem stran není dohodnuto jinak, bude toto učiněno v rámci pracovní skupiny OECD o podplácení při mezinárodních podnikatelských transakcích a v souladu s její působností, nebo v rámci a podle podmínek jakéhokoli jejího nástupce ve funkci, a strany ponesou náklady tohoto programu v souladu s pravidly příslušnými pro tento orgán.
Článek 13
Podpisování a přístup
1. Až do vstupu v platnost bude tato Úmluva otevřena podpisům členů OECD i nečlenů, kteří byli pozváni k řádné účasti na pracovní skupině o podplácení v mezinárodních podnikatelských transakcích.
2. Poté, co tato Úmluva vstoupí v platnost, bude otevřena pro přístup kteréhokoli nesignatáře, který je členem OECD nebo se stal řádným účastníkem této pracovní skupiny o podplácení při mezinárodních podnikatelských transakcích, nebo kteréhokoli jejího nástupce ve funkci. Pro každého takového nesignatáře vstoupí Úmluva v platnost 60. den následující po datu uložení jeho listin o přístupu.
Článek 14
Ratifikace a depozitář
1. Tato Úmluva podléhá přijetí, schválení nebo ratifikaci signatářů v souladu s jejich příslušnými zákony.
2. Dokumenty o přijetí, schválení, ratifikaci nebo přístupu budou uloženy u generálního tajemníka OECD, který bude mít funkci depozitáře této Úmluvy.
Článek 15
Vstup v platnost
1. Tato Úmluva vstoupí v platnost šedesátý den následující po datu, kdy pět ze států, které mají deset největších exportních podílů uvedených v přiloženém dokumentu DAFFE/IME/BR(97)18 a které reprezentují alespoň 60 % kombinovaných celkových vývozů těchto deseti států, uloží své listiny o přijetí, schválení nebo ratifikaci. Pro každý stát ukládající své listiny po takovém vstupu v platnost bude tato Úmluva platná od šedesátého dne od uložení jeho listin.
2. Jestliže do 31. prosince 1998 nevstoupí tato Úmluva v platnost podle odstavce 1 výše, pak kterýkoli stát, který uložil své ratifikační listiny, může prohlásit u depozitáře svoji připravenost přijmout tuto Úmluvu podle tohoto odstavce 2. Úmluva vstoupí pro takový stát v platnost šedesátý den následující po datu, ke kterému byla uložena tato prohlášení nejméně dvěma státy. Pro každý stát, který uložil své prohlášení po takovém vstupu v platnost, se tato Úmluva stane platnou šedesátého dne od data uložení.
Článek 16
Dodatek
Kterákoli strana může navrhnout dodatek k této Úmluvě. Navržený dodatek bude předložen depozitáři, který jej sdělí ostatním stranám nejpozději šedesát dní před svoláním schůzky stran, na které bude navržený dodatek projednáván. Dodatek přijatý na základě souhlasu stran nebo jiným takovým způsobem, který strany určí svým souhlasem, vstoupí v platnost šedesát dní od uložení listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení všemi stranami nebo za jiných okolností, jaké mohou strany stanovit v okamžiku přijetí tohoto dodatku.
Článek 17
Odstoupení
Strana může odstoupit od této Úmluvy po předložení písemného oznámení depozitáři. Takové odstoupení nabude platnosti jeden rok od data přijetí tohoto oznámení. Po takovém odstoupení bude pokračovat spolupráce mezi stranami a tím státem, který odstoupil, ve všech otázkách pomoci a vydávání, které byly učiněny před příslušným datem odstoupení a které budou dosud otevřené.
Dáno v Paříži dne 17. prosince 1997 v jazyce francouzském a anglickém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.

Příloha č. j. DAFFE/IME/BR(97)18
Statistika vývozu OECD
Vývoz OECD1990-19961990-19961990-1996US$ miliony%%z OECD  celkemz 10 největšíchUSA287 11815,919,7SRN254 74614,117,5Japonsko212 66511,814,6Francie138 4717,79,5Velká Británie121 2586,78,3Itálie112 4496,27,7Kanada91 2155,16,3Korea 81 3644,55,6Holandsko81 2644,55,6Belgie-Lucembursko78 5984,45,4celkem 10 největších1 459 14881,0100Španělsko42 4692,4Švýcarsko40 3952,2Švédsko36 7102,0Mexiko34 2331,9Austrálie27 1941,5Dánsko24 1451,3Rakousko*22 4321,2Norsko21 6661,2Irsko19 2171,1Finsko17 2961,0Polsko**12 6520,7Portugalsko10 8010,6Turecko*8 0270,4Maďarsko**6 7950,4Nový Zéland6 6630,4Česká republika***6 2630,3Řecko*4 6060,3Island9490,1celkem1 801 661100,00
Poznámky: *1990-1995; **1991-1996; ***1993-1996
Pramen: OECD, (1) IMF
Pokud se týká Belgie-Lucemburska: Obchodní statistika Belgie a Lucemburska je k dispozici pouze na spojeném základě pro oba státy. Pro účely článku 15 odstavce 1 Úmluvy, pokud Belgie a Lucembursko založí své listiny o přijetí, schválení nebo ratifikaci, má se za to, že jedna ze zemí, které mají největší podíl na exportu, založila svou listinu, a společný vývoz obou zemí se započte na 60 procent spojeného celkového vývozu deseti zemí, který je vyžadován pro vstup v platnost podle tohoto ustanovení.