4/1953 Ú. l.
Vyhláška ministerstva financí, kterou se provádí zákon o dani z příjmů obyvatelstva.

4.
VYHLÁŠKA
ministerstva financí
ze dne 31. prosince 1952,
kterou se provádí zákon o dani z příjmů obyvatelstva
Ministerstvo financí stanoví podle § 23 odst. 3 č. 3 zákona č. 78/1952 Sb., o dani z příjmů obyvatelstva (dále jen „zákon”):

Část I.
Daňová povinnost.
Kdo platí daň.
K § 1 zákona.
(1) Dani podléhají fysické osoby, které, mají příjmy z pramenů na území Československé republiky, pokud tyto příjmy nejsou podrobeny dani ze mzdy, dani z literární a umělecké činnosti nebo dani zemědělské. Na tom, zda fysická osoba bydlí nebo pouze pobývá na území Československé republiky, nezáleží. Rovněž nezáleží na tom, zda jde o československého státního občana nebo o cizince. Všechny tyto osoby jsou — s výjimkou uvedenou v odstavci 2 této vyhlášky — ve stejné míře podrobeny dani.
(2) Příjmy z pramenů mimo území Československé republiky se zdaní, jen pokud plynou československým státním občanům, kteří bydlí nebo pobývají na území Československé republiky, a pokud nebude prokázáno, že byly zdaněny obdobnou cizozemskou daní.
(3) Dani podrobenými příjmy jsou jak peněžní, tak naturální příjmy. K naturálním příjmům patří též plnění v pracovních výkonech nebo jakýchkoliv jiných majetkových výhodách.
(4) Dani podléhají zejména příjmy z domovního majetku, z pozemků, které nejsou součástí zemědělských hospodářství podrobených zemědělské dani, za živností, řemesel a jiných výdělečných zaměstnání pokud tato zaměstnání jsou dosud provozována jako soukromé podnikání podle smlouvy o dílo a nikoliv v pracovním nebo jemu podobném poměru, jakož i příjmy z kapitálového majetku, po případě z využití majetkových předmětů a práv.
(5) Dani podléhají též úroky z cenných papírů, nikoliv však úroky z úsporných vkladů.
(6) Dani podrobeným příjmem jsou též daňové přeplatky vzniklé z plateb, které byly uznány při vyměřování daní za odčitatelné. Daňové přeplatky se zdaní v roce, v němž byly poplatníku hotově vráceny nebo použity na úhradu splatné daně.
(7) Do zdanitelného příjmu se nezapočítávají:
a) pojistné náhrady přijaté podle pojistné smlouvy o osobním a majetkovém pojištění, po případě z povinného pojištění,
b) částky přijaté z dědictví, darem nebo jiným bezúplatným věnováním,
c) částky přijaté ze zcizení majetku patřícího poplatníkovi,
d) výhry na losy a příjmy ze sázek a her,
e) náhrada za utrpěnou škodu,
f) úhrady na osobní potřeby (§§ 70 až 77 zákona o právu rodinném) a státní dětské příspěvky (§§ 11 až 14 zákona č. 69/1952 Sb.).
(8) Dani nepodléhají také příjmy, které jako čestné příjmy jsou osvobozeny od daní podle zvláštních zákonných ustanovení (čestné důchody národních umělců, státní ceny a pod.).
Zdaňovací období.
K § 2 zákona.
(9) Přestane-li poplatník během roku vykonávat činnost nebo pobírat příjmy podrobené dani, takže nastane úplný zánik jeho daňové povinnosti muže mu být daň vyměřena ještě před uplynutím roku, v němž jeho daňová povinnost zanikla. Daň je v tomto případě splatná do 15 dnů po doručení platebního výměru.
Základ daně.
K § 3 zákona.
(10) Při stanovení základu daně se přihlíží jen k těm příjmům a výdajům, které byly uskutečněny v kalendářním roce, za který se daň vyměřuje. K pohledávkám a zásobám na počátku a na konci roku se nehledí. Při zániku daňové povinnosti zdaní se však zbylé zásoby spolu s příjmem dosaženým v roce, v němž daňová povinnost zanikla. Zbylé zásoby se ocení částkou, jaké by se pravděpodobně dosáhlo při jejich realisaci v době zániku daňové povinnosti. Totéž platí o pohledávkách, pokud nejsou nedobytné.
(11) Celkovým příjmem poplatníka se rozumí bud’ úhrn příjmů zdaňovaných podle ustanovení § 5 zákona nebo úhrn příjmů zdaňovaných podle ustanovení § 9 zákona. Má-li tedy poplatník jak příjmy uvedené v § 5 zákona, tak příjmy uvedené v § 9 zákona, zjistí se základ daně pro každé z těchto příjmů zvlášť a z něho se pak vyměří daň sazbou stanovenou pro tyto příjmy. Přitom příjmy zdaňované podle § 9 zákona, které plynou manželům (druhovi a družce) a jejich nezletilým dětem, žijícím ve společné domácnosti, se sčítají a zdaňují dohromady. Příjmy podle § 5 zákona se zdaňují u každé osoby zvlášť a jednotlivé druhy příjmů se u téže osoby sčítají.
(12) Výdaji vynaloženými na dosažení příjmu jsou výdaje, které souvisí s některým pramenem příjmu a musily být učiněny, aby příjmu z tohoto pramene bylo dosaženo. Takovými výdaji jsou na příklad u lékařů, kteří provozují soukromou praksi, výdaje na udržování lékařské ordinace, u řemeslníků a živnostníků výdaje na suroviny a materiál, výdaje na nájemné a udržování zvláštních výrobních místností a výdaje na běžnou opravu inventáře, u povozníků výdaje na udržování tažných zvířat, na nájemné a udržování stájí a na opravu inventáře, a pod. Za výdaj vynaložený na dosažení příjmu se považuje též příspěvek Jednotnému fondu pracujících.
(13) Výdaji vynaloženými na dosažení příjmu nejsou však výdaje na osobní potřebu poplatníka a jeho rodiny, výdaje na zlepšení a rozmnožení poplatníkova majetku, odpisy pro opotřebení nebo znehodnocení, ztráty na majetku, pojistné všeho druhu (s výjimkou části pojistného národního pojištění, kterou je zaměstnavatel povinen platit za své zaměstnance), daně (s výjimkou domovní daně a nové živnostenské daně), pokuty a pod.
(14) Převyšují-li výdaje vynaložené na dosažení příjmu z určitého pramene příjem dosažený z tohoto pramene, lze je odečísti od celkového příjmu poplatníkova jen do výše příjmu dosaženého z tohoto pramene. Nelze tedy ztrátu utrpěnou u některého příjmového pramene kompensovati s příjmy z ostatních pramenů.
(15) U poplatníků, kteří vedou o své činnosti účetní zápisy podle předpisů o účetní evidenci, je daňovým základem rozdíl mezi výnosy a náklady za kalendářní rok, za který se daň vyměřuje. Přitom se posuzují jednotlivé položky výnosů a nákladů co do zdanitelnosti a odčitatelnosti stejně jako příjmy a výdaje u poplatníků, kteří účetní zápisy nevedou. Ustanovení § 4 zákona není tím dotčeno.
K § 4 zákona.
(16) Nákladem na hrubé mzdy se rozumí úhrn všech částek, které byly poplatníkem vyplaceny v kalendářním roce, za který se daň vyměřuje, na mzdách, platech a jakýchkoliv odměnách za práci vykonávanou v podniku poplatníkově nebo při jeho výdělečné činnosti, jakož i část pojistného národního pojištění, zaplacená zaměstnavatelem (poplatníkem) za zaměstnance. Přitom nerozhoduje, zda částky mezd, platů a odměn byly podrobeny dani ze mzdy či nikoliv. Toliko náhrady služebních výdajů nejsou součástí zdanitelného nákladu na hrubé mzdy.
Část II.
Zdanění příjmů z práce nevykonávané v pracovním poměru a příjmů drobných řemeslníků a živnostníků.
Sazba daně.
K § 5 zákona.
(17) Povoláními podobnými činnosti lékařů a dentistů jsou na př. povolání civilních inženýrů, civilních geometrů, architektů a pod. Příjmy ze soukromé činnosti těchto osob se však zdaní podle ustanovení § 5 zákona jen tehdy, lze-li je považovat za příjmy z vlastní práce poplatníkovy. Tomu tak nebude zejména v těch případech, kde poplatník zaměstnává při výkonu svého povolání cizí sily (s výjimkou pomocných sil nezbytně nutných jako jsou na př. instrumentářky zubních lékařů a pod.). V těchto případech se zdaní příjmy podle ustanovení § 9 zákona. Příjmy ze soukromé činnosti architektů podléhají dani z příjmů obyvatelstva pouze tehdy, jde-li o příjmy z činnosti, kterou nelze kvalifikovat jako uměleckou a která tudíž nepodléhá dani z literární a umělecké činnosti.
(18) Podle ustanovení § 5 zákona se zdaňují jen odměny za přijaté vynálezy nebo zlepšovací náměty vyplacené vynálezcům (nebo jejich dědicům) a zlepšovatelům podle ustanovení §§ 21 a 54 zákona č. 6/1952 Sb., o vynálezech a zlepšovacích námětech, nikoliv však příjmy plynoucí z přenechání vynálezů k používání (licencí) podle § 31 téhož zákona. Tyto příjmy se zdaní podle ustanovení § 9 zákona. Odměna za přijatý vynález nebo zlepšovací námět se zdaní v tom roce, ve kterém byla (nebo její část) vyplacena a jen pokud nebude zdaněna daní ze mzdy.
(19) Dani podle § 5 zákona podléhají i nahodilé neopětující se odměny za podávání vědeckých, odborných a znaleckých posudků.
(20) Příjmy řemeslníků a živnostníků se zdaňují podle ustanovení § 5 zákona jen tehdy, neměli-li v roce, za který se daň vyměřuje, vůbec žádné zaměstnance. Měli-li však — třebas jen po přechodnou dobu — jednoho nebo více zaměstnanců, zdaní se jejich příjmy podle ustanovení § 9 zákona.
(21) Každá osoba, která má příjmy uvedené v § 5 zákona, se zdaní samostatně. Příjmy manželů (druha a družky) a jejich nezletilých dětí se nesčítají a nezdaňují dohromady, nýbrž daň se vyměří a předepíše vždy té osobě, která pobírá dani podrobený příjem. Má-li však jedna osoba různé druhy příjmů uvedené v § 5 zákona, sečtou se jí a zdaní se jí všechny tyto příjmy dohromady (na př. u lékařů příjem ze soukromé prakse a odměny za znalecké posudky).
(22) Pro výpočet daně se základ daně zaokrouhluje na 100 Kčs nahoru.
(23) Daň se nepředepíše, nepřesahuje-li základ daně 400 Kčs. Daň se zaokrouhluje na celé dvacetihaléře nahoru.
Zvýšeni a snížení daně.
K § 6 zákona.
(24) Pro zvýšení a snížení daně je rozhodný stav 31. prosince roku, za který se daň vyměřuje. Zanikla-li daňová povinnost před uplynutím roku, za který se daň vyměřuje, je rozhodný stav v době zániku daňové povinnosti.
(28) Děti z rozvedeného manželství se pokládají za vyživované tím z rodičů, u kterého žijí.
Daněprosté minimum.
K § 8 zákona.
(29) Poplatníkovou rodinou se rozumí poplatníkova manželka (manžel) nebo družka (druh) a nezletilé děti (i osvojené), t. j. mladší než 18 let (vnuci, děti v péči nahrazující péči rodičů), žijí-li s poplatníkem ve společné domácnosti.
(30) přesahuje-li základ daně 12.000 Kčs, vyměří se daň z celé částky, nikoliv jen z částky přesahující 12.000 Kčs.
Část III.
Zdanění ostatních příjmů.
Sazba daně.
K § 9 zákona.
(31) Příjmem z budov se rozumí nájemné ve smyslu § 5 odst. 3 a 4 zákona o domovní dani. Příjmem z budov není užitková hodnota budov nebe, jejich částí, které poplatník užívá se svojí rodinou nebo které přenechal jiným osobám k užívání zdarma. Rovněž není příjmem z budov užitková hodnota deputátních, služebních a naturálních bytů, přenechaných zaměstnancům poplatníka zdarma nebo za plat včítaný do mzdy, pokud výdaje na tyto zaměstnance lze považovat za výdaje vynaložené na dosažení dani podrobeného příjmu.
(32) Jako výdaje vynaložené na dosažení příjmů z budov lze odečísti od nájemného zaplacenou domovní daň, dále výdaje vynaložené na udržování a správu budov a na úroky z hypotekárních dluhů. U budov, z nichž se odvádí nájemné na zvláštní účty nájemného u státních spořitelen, odečte se též částka převedená z těchto účtů na účty oprav. Jako výdaje vynaložené na dosažení příjmů nelze odečíst amortisaci a pojistné z pojištění budov. Není-li budova zcela pronajata, lze výdaje odečíst od nájemného jen poměrnou částí připadající na pronajatou část budovy.
(33) Příjmy obchodníků, autodopravců, povozníků a hostinských se zdaňují vždy podle ustanovení § 9 zákona, bez ohledu na to, zda mají či nemají zaměstnance. Totéž platí o řemeslných živnostech spojených s obchodní činností.
(34) Podle § 9 zákona se zdaňují též příjmy z podnájmu.
(35) Na rozdíl od příjmů zdaňovaných podle ustanovení § 5 zákona se příjmy zdaňované podle ustanovení § 9 zákona, které plynou manželům (druhovi a družce) a jejich nezletilým dětem, žijícím ve společné domácnosti, sčítají a zdaňují dohromady. Poplatníkem, t. j. osobou, které se daň vyměří a předepíše, je manžel nebo manželka (druh nebo družka). Každá z osob společně zdaněných je však zavázána rukou společnou a nerozdílnou zaplatit celou předepsanou daň.
(36) Pro výpočet daně se základ zaokrouhluje na 100 Kčs nahoru.
(37) Daň se nepředepíše, nepřesahuje-li základ daně 400 Kčs. Daň se zaokrouhluje na celé dvacetihaléře nahoru.
Zvýšení daně.
K § 10 zákona.
(38) Pro zvýšení daně podle § 10 zákona platí obdobně ustanovení odstavců 24 až 28 této vyhlášky.
(39) Poplatníkům, jichž příjmy se zdaňují podle ustanovení § 9 zákona, se daň nesnižuje, třebas vyživují více než tři osoby.
Daněprosté minimum.
K § 12 zákona.
(40) Přesahuje-li základ daně 9.000 Kčs, vyměří se daň z celé částky, nikoliv jen z částky přesahující 9.000 Kčs. Ustanovení odstavce 29 této vyhlášky platí tu obdobně.
Část IV.
Společná ustanoveni.
Přiznání.
K § 13 zákona.
(41) Přiznání do 31. ledna je povinna podat každá fysická osoba, která měla v uplynulém roce sama, po případě s osobami, s nimiž se společně zdaňuje, celkový dani podrobený příjem přesahující po odečtení výdajů vynaložených na jeho dosažení částku 400 Kčs. Mimo to je povinen podat přiznání každý, kdo byl k tomu finančním odborem rady okresního národního výboru vyzván.
(42) Jde-li o příjmy zdaňované podle § 9 zákona, je poplatník (manžel nebo manželka, druh nebo družka) povinen uvésti ve svém přiznání též příjmy druhého manžela (druha nebo družky) a nezletilých dětí, kteří s ním žijí ve společné domácnosti.
(43) přiznání se podává u okresního národního výboru, který je příslušný k vyměření daně (§ 14 zákona a odstavce 44 až 46 této vyhlášky).
Vyměření daně.
K § 14 zákona.
(44) K vyměření daně je příslušný okresní národní výbor, v jehož obvodu měl poplatník bydliště 31. prosince roku, za který se daň vyměřuje.
(45) Zanikla-li daňová povinnost před uplynutím roku, je k vyměření daně příslušný okresní národní výbor, v jehož obvodu měl poplatník bydliště v době zániku daňové povinnosti.
(46) Nemá-li poplatník v tuzemsku bydliště, je k vyměření daně příslušný Okresní národní výbor, v jehož obvodu je hlavní pramen poplatníkova příjmu.
Odvoláni.
K § 15 zákona.
(47) Odvolání musí být podáno písemně a musí v něm byt uvedeno, proti čemu se námitky vznášejí a z jakého důvodu.
(48) Odvolání nemá odkladný účinek, zejména co do placení a vymáhání vyměřených částek. Okresní národní výbor může však zcela nebo zčásti povolit odkladný účinek, lze-li očekávat, že odvolání bude úplně nebo částečně vyhověno.
Placení daně.
K § 16 zákona.
(49) Daň se platí tomu okresnímu národnímu výboru, který ji vyměřil (§ 14 zákona a odstavce 44 až 46 této vyhlášky).
(50) Byl-li poplatník povinen platit čtvrtletní zálohy na daň podle § 17 nebo podle § 18 odst. 2 zákona, je do 31. ledna splatný pouze rozdíl mezi částkou, kterou byl poplatník povinen zaplatit na zálohách, a částkou, kterou si vypočetl po uplynutí roku jako svou daňovou povinnost.
(51) Je-li daň podle platebního výměru vyšší, než jak si ji poplatník sám vypočetl, je poplatník povinen zaplatit rozdíl do 15 dnů po doručení platebního výměru.
K § 17 zákona.
(52) Poslední roční daňovou povinností se rozumí částka, kterou si poplatník sám vypočetl jako daňovou povinnost za uplynulý rok, a po doručení platebního výměru částka stanovená tímto výměrem.
(53) Je-li daň předepsaná platebním výměrem vyšší než daň, kterou si poplatník sám vypočetl, je poplatník povinen doplatit již splatné zálohy na výši odpovídající dani předepsané platebním výměrem, a to do 15 dnů po jeho doručení.
(54) Podléhal-li poplatník v uplynulém roce dani jen za část roku, vypočte se, kolik by činila daň, kdyby podléhal dani za celý rok, a podle takto zjištěné roční daňové povinnosti se pak stanoví čtvrtletní zálohy na daň za běžný rok.
(55) Okresní národní výbor může snížit zálohy na daň, jestliže dani podrobený příjem poplatníka v běžném roce se podstatně snížil proti roku předcházejícímu.
(56) Zaplacené zálohy se započtou na daň, kterou je poplatník povinen podle § 16 odst. 1 zákona zaplatit do 31. ledna po uplynutí roku, za který se daň vyměřuje, po případě na daň, která bude poplatníkovi vyměřena platebním výměrem.
(57) Je-li daň vyměřená platebním výměrem nižší než kolik činí zaplacené zálohy, vrátí se rozdíl poplatníkovi, nedluží-li jiné daně.
(59) Přestal-li poplatník vykonávat činnost nebo pobírat příjmy podrobené dani, takže nastal úplný zánik jeho daňové povinnosti, není povinen platit zálohy na daň počínajíc kalendářním čtvrtletím, které následuje po jeho oznámení o úplném zániku daňové povinnosti okresnímu národnímu výboru (§ 18 odst. 1 zákona).
K § 18 zákona.
(60) přestal-li poplatník během roku vykonávat činnost nebo pobírat příjmy podrobené dani, takže nastal úplný zánik jeho daňové povinnosti, je povinen zároveň s oznámením podle § 18 odst. 1 zákona podat okresnímu národnímu výboru též přiznání k dani za běžný rok.
(61) Oznamovací povinnost se nevztahuje na poplatníky, kteří mají jen nahodilé jednorázové dani podrobené příjmy, které se zpravidla neopakují. Povinnost podat přiznání k dani po uplynutí roku není tím však dotčena.
(62) Okresní národní výbor stanoví zálohy na daň podle § 18 odst. 2 zákona zejména v těch případech, kde by pozdější vybrání daně mohlo být ohroženo.
(63) Ostatními pro vyměření daně rozhodnými poměry, k nimž třeba přihlédnout při stanoveni záloh na daň podle § 18 odst. 2 zákona, jsou na př. rodinné poměry poplatníka (počet vyživovaných osob a pod.).
Kontrola daně.
K § 22 zákona.
(64) Kontrolní orgány okresních a krajských národních výborů jsou oprávněny vstupovat do provozních místností poplatníků a provádět přitom šetření potřebná ke zjištění skutečností rozhodných pro vyměření daně.
(65) Poplatníci jsou oprávněni a povinni, při kontrole spolupůsobit, poskytnout kontrolním orgánům vysvětlení a důkazní prostředky, předložit písemnosti a pomůcky týkající se skutečností rozhodných pro vyměření daně a učinit vše, co je k usnadnění a k urychlení kontroly potřebné.
Závěrečná ustanovení.
K § 25 zákona.
(66) Z úroků z úsporných vkladů připsaných za rok 1952 se srazí ještě zvláštní daň z úroků z úsporných vkladů a rentová daň podle zákona o přímých daních. Počínajíc rokem 1953 jsou úroky z úsporných vkladů od daní osvobozeny.
(67) Z jiných požitků, podrobených dosud rentové dani vybírané srážkou, které byly dosaženy v kalendářním roce 1952, srazí se ještě rentová daň podle zákona o přímých daních. Počínajíc kalendářním rokem 1953 podléhají tyto požitky dani z příjmů obyvatelstva.
Účinnost.
Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1953; použije se jí po prvé při vyměření daně z příjmů obyvatelstva za rok 1952.

Ministr:
Kabeš v. r.