156/1998 Sb.
Zákon o hnojivech, pomocných půdních látkách, rostlinných biostimulantech a substrátech a o agrochemickém zkoušení zemědělských půd (zákon o hnojivech)

156
ZÁKON
ze dne 12. června 1998
o hnojivech, pomocných půdních látkách, rostlinných biostimulantech a substrátech a o agrochemickém zkoušení zemědělských půd (zákon o hnojivech)
Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky:

§ 1
Předmět úpravy
(1) Tento zákon zapracovává příslušné předpisy Evropské unie1), zároveň navazuje na přímo použitelný předpis Evropské unie2) a upravuje
a) podmínky uvádění do oběhu, skladování a používání hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů,
b) podmínky agrochemického zkoušení zemědělských půd,
c) podmínky zjišťování půdních vlastností lesních pozemků a některé podmínky používání upravených kalů1a),
d) podmínky uvádění do oběhu, skladování a používání sedimentů,
e) působnost orgánů odborného dozoru nad dodržováním povinností stanovených tímto zákonem, včetně pravomoci ukládat správní tresty.
(2) Tento zákon se nevztahuje na
a) hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty, které jsou určeny výhradně pro vývoz a jsou takto zřetelně označeny,
b) hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty poskytované v množství nezbytném pro účely výzkumu, vývoje a pokusnictví.
(3) Ustanovení tohoto zákona se použijí na upravené kaly a na sedimenty jen tehdy, je-li to v nich výslovně uvedeno a v rozsahu jimi stanoveném.
(4) Na hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty, které jsou určeny k použití jako suroviny k dalšímu zpracování, se použijí ustanovení § 7, 8, 12, 13 a § 14 až 14b.
(5) Na hnojivé výrobky EU se použijí ustanovení přímo použitelného předpisu Evropské unie v oblasti hnojivých výrobků EU2) a dále ustanovení tohoto zákona o skladování (§ 8), používání (§ 9), odborném dozoru (§ 12), zvláštních opatřeních (§ 13) a přestupcích (§ 14 až 14b).
(6) Ústřední kontrolní a zkušební ústav zemědělský (dále jen „ústav“) vykonává činnosti podle přímo použitelného předpisu Evropské unie, kterým se provádí přímo použitelný předpis Evropské unie o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu2a).
§ 2
Vymezení pojmů
Pro účely tohoto zákona se rozumí
a) hnojivem látka způsobilá poskytnout účinné množství živin pro výživu kulturních rostlin a lesních dřevin, pro udržení nebo zlepšení půdní úrodnosti a pro příznivé ovlivnění výnosu či kvality produkce,
b) minerálním hnojivem hnojivo, v němž jsou deklarované živiny obsaženy ve formě minerálních látek získaných extrakcí nebo jiným fyzikálním nebo chemickým postupem; za minerální hnojivo se považuje také dusíkaté vápno, močovina a její kondenzační a asociační produkty a hnojivo obsahující stopové živiny ve formě chelátů nebo komplexů,
c) organickým hnojivem hnojivo, v němž jsou deklarované živiny obsaženy v organické formě,
d) organominerálním hnojivem hnojivo, v němž jsou deklarované živiny obsaženy v minerální a organické formě,
e) kapalným hnojivem hnojivo v suspenzi nebo v roztoku,
f) tekutým hnojivem statkové hnojivo s obsahem sušiny nejvýše 13 %,
g) sedimentem usazeniny na dně rybníků, vodních nádrží a vodních toků vznikající převážně usazováním erodovaných půdních částic,
h) statkovým hnojivem hnojivo, vznikající jako vedlejší produkt při chovu hospodářských zvířat nebo produkt při pěstování kulturních rostlin, není-li dále upravováno; za úpravu se nepovažují přirozené procesy přeměn při skladování, mechanická separace kejdy a přidávání látek snižujících ztráty živin nebo zlepšujících účinnost živin,
i) pomocnou půdní látkou látka bez účinného množství živin, která půdu biologicky, chemicky nebo fyzikálně ovlivňuje, zlepšuje její stav nebo zvyšuje účinnost hnojiv, s výjimkou přípravků na ochranu rostlin21),
j) rostlinným biostimulantem látka podle čl. 3 nařízení (ES) č. 1107/2009,
k) substrátem látka sloužící k zakořeňování a pěstování rostlin; substrátem je zejména rašelina, zemina nebo jejich směsi,
l) uváděním do oběhu nabízení hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů k prodeji nebo jinému způsobu převodu, jejich prodej nebo jiný způsob převodu a skladování za účelem prodeje nebo jiného způsobu převodu,
m) půdní úrodností schopnost půdy umožňovat rostlinám růst, vývoj a dosažení žádoucího výnosu, kvality a nezávadnosti produkce,
n) rizikovým prvkem nebo rizikovou látkou prvek nebo látka, jež mohou nepříznivě ovlivnit vlastnosti půdy nebo kvalitu produkce nebo potravní řetězec,
o) typem hnojiva hnojivo se stanoveným obsahem živin a se shodnou formou a rozpustností živin,
p) dodavatelem podnikatel, který spotřebiteli prodává hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, jakož i každý další podnikatel, který přímo nebo prostřednictvím jiných podnikatelů dodal prodávajícímu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát,
q) technologickými vodami samostatně skladované a používané pomocné půdní látky, které vznikají při chovu hospodářských zvířat a jednoduchém zpracování rostlinných produktů a obsahují maximálně 1,5 % sušiny a 0,1 % dusíku,
r) digestátem organické hnojivo vzniklé anaerobní fermentací při výrobě bioplynu,
s) příkrmištěm část hospodářství na zemědělské půdě pod širým nebem, kde kromě pastvy dochází i k další chovatelské péči, zejména přikrmování, s větším soustředěním hospodářských zvířat na plochu než při pastvě.
§ 3
Uvádění hnojiv do oběhu
(1) Do oběhu se smějí uvádět pouze hnojiva, která
a) jsou registrována podle tohoto zákona nebo jim byl udělen souhlas podle § 3a odst. 3 nebo byla ohlášena podle § 3b; to neplatí, pokud jde o statkové hnojivo,
b) neohrožují úrodnost půdy ani zdraví lidí nebo zvířat,
c) nepoškozují životní prostředí,
d) splňují požadavky na jejich označování, balení a skladování, stanovené tímto zákonem,
e) nejsou znehodnocena.
(2) Do oběhu je nepřípustné uvést hnojivo
a) neoznačené,
b) označené nepravdivými nebo klamavými údaji,3)
c) u něhož obsah rizikových prvků, rizikových látek nebo mikrobiologických parametrů je vyšší, než stanoví vyhláška,
d) v rozporu s podmínkami registrace podle § 5 odst. 1 písm. d), nebo
e) obsahující přípravek na ochranu rostlin21).
Na statkové hnojivo se ustanovení písmene a) nevztahuje, pokud je dodáváno výrobcem přímo spotřebiteli a tento na označení netrvá.
(3) Ustanovení odstavců 1 a 2 platí pro pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty obdobně. Technologické vody, které vznikají při jednoduchém zpracování rostlinných produktů, nesmí obsahovat žádné přidané látky kromě základní suroviny a vody.
(4) Od hodnot chemických a fyzikálních vlastností hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinného biostimulantu nebo substrátu uvedených v označení jsou přípustné odchylky v rozsahu stanoveném prováděcím právním předpisem. Pro hodnoty údajů uvedené jako maximální, minimální nebo jako rozmezí hodnot nejsou odchylky povoleny. Rozsah odchylek je stanoven tak, aby zohlednil neovlivnitelné chyby vznikající při výrobě hnojiva, při odběru nebo chemickém rozboru kontrolního vzorku. Odchylky pro jednotlivé živiny ani pro celkový obsah živin nesmí být překročeny.
(5) Ministerstvo zemědělství (dále jen „ministerstvo“) stanoví vyhláškou rizikové prvky, rizikové látky a mikrobiologické parametry, jejich limitní hodnoty pro jednotlivé skupiny hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů, jakož i přípustné odchylky.
§ 3a
Ohlášení hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů
(1) Výrobce3a), dovozce3a) nebo dodavatel, který hodlá uvést do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které odpovídají typu uvedenému ve vyhlášce, je povinen před jeho prvním uvedením do oběhu v České republice zaslat ústavu ohlášení o uvedení hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinného biostimulantu nebo substrátu do oběhu.
(2) Ohlášení podle odstavce 1 obsahuje kromě náležitostí podle správního řádu
a) je-li ohlašovatelem dovozce nebo dodavatel, jméno, příjmení a pobyt výrobce, případně identifikační číslo osoby (dále jen „identifikační číslo“), bylo-li přiděleno, jde-li o fyzickou osobu, nebo název nebo obchodní firmu, sídlo, případně právní formu podnikání a identifikační číslo výrobce, bylo-li přiděleno, jde-li o právnickou osobu,
b) název hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinného biostimulantu nebo substrátu, jeho druh a typ podle vyhlášky,
c) potvrzení, že se nejedná o výbušninu podle zvláštního právního předpisu4), jde-li o hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát obsahující dusičnan amonný,
d) návrh etikety nebo příbalového letáku22), kterým budou hnojivo, pomocná půdní látka, rostlinný biostimulant nebo substrát v souladu s § 7 opatřeny.
(3) Hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které jsou předmětem ohlášení podle odstavce 1, může ohlašovatel uvést do oběhu na základě písemného souhlasu ústavu, jehož součástí je závazné znění etikety nebo příbalového letáku. Nebude-li ohlašovateli takový souhlas doručen do 30 dnů ode dne, kdy ohlášení došlo ústavu, ani mu v této lhůtě nebude doručeno oznámení o zahájení řízení o zákazu uvádění do oběhu podle odstavce 4, platí, že ústav souhlas udělil. Souhlas ústavu je platný po dobu pěti let. Tato doba počíná běžet dnem následujícím po dni, kdy byl ohlašovateli takový souhlas doručen, nebo dnem následujícím po dni, kdy uplynulo 30 dnů ode dne, kdy ohlášení došlo ústavu.
(4) Ústav rozhodne o zákazu uvádět do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, pokud
a) neodpovídá typu hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinného biostimulantu nebo substrátu uvedenému ve vyhlášce,
b) nesplňuje podmínky stanovené v § 3, nebo
c) ohlášení nesplňuje podmínky stanovené v § 3a odst. 2.
§ 3b
Ohlášení vzájemně uznaných hnojiv
(1) Výrobce3a), dovozce3a) nebo dodavatel, který hodlá uvést do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které odpovídají předpisům, které jsou pro výrobu těchto hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů nebo substrátů nebo jejich uvedení na trh v některém ze států Evropské unie, Evropského hospodářského prostoru, Švýcarské konfederaci nebo Turecku závazné, nebo výrobním postupům a pravidlům správné výrobní praxe používaným v některém z těchto států, pro které existuje dostatečně podrobná dokumentace, na jejímž základě je v případě potřeby možné provést dodatečná šetření23) (dále jen „vzájemně uznané hnojivo“), je povinen před jeho prvním uvedením do oběhu v České republice zaslat ústavu ohlášení o uvedení vzájemně uznaného hnojiva do oběhu.
(2) Ohlášení vzájemně uznaného hnojiva podle odstavce 1 obsahuje kromě náležitostí podle správního řádu
a) je-li ohlašovatelem dovozce nebo dodavatel, jméno a pobyt výrobce, případně identifikační číslo osoby, bylo-li přiděleno, jde-li o fyzickou osobu, nebo název nebo obchodní firmu, sídlo, případně právní formu podnikání a identifikační číslo výrobce, bylo-li přiděleno, jde-li o právnickou osobu,
b) název vzájemně uznaného hnojiva,
c) doklad obsahující informaci o uvádění vzájemně uznaného hnojiva do oběhu v souladu s právními předpisy v některém ze států Evropské unie, Evropského hospodářského prostoru, Švýcarské konfederace nebo Turecka, a
d) návrh etikety nebo příbalového letáku, kterým bude vzájemně uznané hnojivo opatřeno v souladu s § 7 a zároveň etiketu nebo příbalový leták, se kterým je vzájemně uznané hnojivo platně uváděno do oběhu v některém ze států Evropské unie, Evropského hospodářského prostoru, Švýcarské konfederaci nebo Turecku.
(3) Ústav rozhodne o zákazu uvádět do oběhu vzájemně uznané hnojivo, pokud
a) nesplňuje podmínky stanovené v § 3, nebo
b) ohlášení nesplňuje podmínky stanovené v § 3b odst. 2.
§ 4
Registrace hnojiv
(1) O registraci hnojiva rozhoduje ústav na základě žádosti výrobce3a), dovozce3a) nebo dodavatele, který je oprávněn k podnikání podle zvláštního právního předpisu5) a má trvalý pobyt, jde-li o osobu fyzickou, nebo sídlo, jde-li o osobu právnickou, na území České republiky (dále jen „žadatel“). Oprávnění k podnikání podle zvláštních právních předpisů a trvalý pobyt nebo sídlo na území České republiky se nevyžaduje u osoby, která má pobyt nebo sídlo anebo místo podnikání v jiném členském státě Evropské unie, smluvním státě Dohody o Evropském hospodářském prostoru nebo Švýcarské konfederaci, pokud je oprávněna k podnikání v souladu s předpisy tohoto státu.
(2) Žádost o registraci hnojiva obsahuje kromě náležitostí podle správního řádu
a) je-li žadatelem dovozce nebo dodavatel, jméno a sídlo výrobce, případně identifikační číslo, bylo-li přiděleno, jde-li o fyzickou osobu, nebo název nebo obchodní firmu, sídlo, případně právní formu podnikání a identifikační číslo výrobce, bylo-li přiděleno, jde-li o právnickou osobu,
b) název hnojiva a jeho druh,
c) návrh etikety nebo příbalového letáku, kterým bude hnojivo v souladu s § 7 opatřeno,
d) popis výrobního postupu včetně výčtu surovin použitých k výrobě hnojiva,
e) potvrzení, že se nejedná o výbušninu podle zvláštního právního předpisu4), jde-li o hnojivo obsahující dusičnan amonný, a
f) provozní řád, je-li žadatelem provozovatel zařízení na využívání odpadů podle zákona o odpadech.
(3) Podá-li žadatel žádost o registraci hnojiva, poskytne současně ústavu potřebné vzorky hnojiva nebo umožní jejich odběr, popřípadě poskytne další podklady a informace nezbytné pro prokázání splnění požadavků podle tohoto zákona. Žadatel současně uhradí poplatek podle zvláštního právního předpisu6).
(4) Ústav provede u hnojiva odborné posouzení splnění požadavků podle tohoto zákona (dále jen „posouzení“) nebo přezkoušení jeho vlastností biologickými zkouškami nebo testy (dále jen „přezkoušení“); o této skutečnosti ústav žadatele uvědomí. Posouzení provede ústav v případě, že vlastnosti a účinky hnojiva jsou již dostatečně známé nebo lze použít srovnání s již registrovaným hnojivem. Přezkoušení provede ústav v případě, že vlastnosti a účinky hnojiva jsou neznámé, zejména jedná-li se o hnojivo zcela nové, u kterého nelze použít srovnání s již registrovaným hnojivem.
(5) Ústav může uznat posouzení nebo výsledek přezkoušení, které provedlo jiné odborné pracoviště, včetně odborného pracoviště, které má sídlo mimo území České republiky, a od vlastního posouzení nebo přezkoušení upustit, pokud bylo posouzení nebo přezkoušení provedeno postupem odpovídajícím požadavkům stanoveným jiným právním předpisem7).
(6) Ústav rozhodne o žádosti nejpozději
a) do 6 měsíců, pokud se provádí posouzení,
b) do 18 měsíců, pokud je nezbytné přezkoušení ve skleníku, v hale nebo v laboratoři,
c) do 36 měsíců, pokud je nezbytné přezkoušení na poli,
ode dne doručení žádosti.
(7) Náklady za odborné úkony spojené s registračním řízením hradí žadatel ve výši stanovené zvláštním právním předpisem o náhradách nákladů za odborné a zkušební úkony8).
(8) Ustanovení odstavců 1 až 7 se použijí pro pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty obdobně.
(9) Ministerstvo stanoví vyhláškou typy hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů, závazné postupy pro odběr vzorků hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů, a pro provádění chemických rozborů, biologických zkoušek a testů.
§ 5
Rozhodnutí o registraci
(1) Rozhodnutí o registraci hnojiva obsahuje
a) název hnojiva,
b) číslo rozhodnutí,
c) údaje o výrobci podle § 4 odst. 2 písm. a),
d) podmínky registrace stanovené na základě výsledků posouzení nebo přezkoušení hnojiva podle § 4 odst. 4 a 5,
e) závazné znění etikety nebo příbalového letáku a
f) dobu platnosti rozhodnutí.
(2) Rozhodnutí o registraci hnojiva platí 5 let ode dne nabytí právní moci, není-li v rozhodnutí stanovena doba kratší.
(3) Osoba, jíž bylo vydáno rozhodnutí o registraci hnojiva, může podat žádost o prodloužení platnosti rozhodnutí; žádost doručí ústavu nejpozději 6 měsíců přede dnem, kdy má platnost rozhodnutí skončit. Platnost rozhodnutí o registraci hnojiva lze prodloužit nejvýše o 5 let. Pro řízení o prodloužení platnosti rozhodnutí o registraci platí § 4 a ustanovení odstavců 1 a 2 obdobně.
(4) V případě změny názvu hnojiva, etikety nebo příbalového letáku, identifikačních údajů8a) výrobce nebo osoby, jíž bylo rozhodnutí o registraci hnojiva vydáno, tato osoba podá žádost o změnu rozhodnutí o registraci. Pro řízení o změně rozhodnutí o registraci platí § 4 a ustanovení odstavců 1 až 3 obdobně.
(5) Ústav zruší rozhodnutí o registraci hnojiva
a) na žádost výrobce3a), dovozce3a) nebo dodavatele,
b) pokud žadatel porušil některou z povinností stanovených v § 3 odst. 1 až 3; zároveň může stanovit, že hnojivo musí být staženo z oběhu,
c) pokud žadatel porušil podmínky registrace hnojiva, nebo
d) pokud hnojivo obsahuje přípravek na ochranu rostlin.
(6) Odvolání proti rozhodnutí o zrušení registrace hnojiva podle odstavce 5 nemá odkladný účinek.
(7) Jestliže uplynula doba platnosti rozhodnutí o registraci nebo došlo ke zrušení registrace na žádost podle odstavce 5 písm. a), může být dosud vyrobené nebo dovezené hnojivo dodavatelem uváděno do oběhu pouze po dobu jeho použitelnosti, nejdéle však po dobu jednoho roku. Tuto dobu může ústav na žádost výrobce3a), dovozce3a) nebo dodavatele prodloužit. To neplatí pro hnojivo obsahující přípravek na ochranu rostlin, které může být uváděno do oběhu po uplynutí doby platnosti rozhodnutí nebo zrušení registrace podle odstavce 5 písm. a) nebo d) nejdéle po dobu 6 měsíců.
(8) Ustanovení odstavců 1 až 7 platí pro pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty obdobně.
§ 6
Registr hnojiv
(1) Registrovaná, ohlášená a ohlášená vzájemně uznaná hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty se zapisují do registru hnojiv (dále jen „registr“), který vede ústav.
(2) Do registru se zapisují údaje týkající se hnojiva podle § 3a odst. 2, § 3b odst. 2 nebo § 4 odst. 2 s výjimkou údajů o výrobním postupu a použitých surovinách podle § 4 odst. 2 písm. d).
(3) Registr je veřejně přístupný způsobem umožňujícím dálkový přístup.
(4) Ustanovení odstavce 2 platí pro pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty obdobně.
§ 7
Označování a balení hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů
(1) Osoba, která uvádí hnojivo do oběhu, je povinna v jeho označení na etiketě nebo příbalovém letáku uvést
a) údaj o výrobci3a) včetně zahraničního výrobce a o dodavateli, a to uvedením jména, popřípadě obchodního jména a místa podnikání, jde-li o fyzickou osobu, nebo obchodního jména a sídla, jde-li o právnickou osobu,
b) název hnojiva a číslo rozhodnutí o jeho registraci, bylo-li přiděleno; odpovídá-li hnojivo typu uvedenému v prováděcím předpise, též typ hnojiva,
c) obsah určujících součástí hnojiva, včetně obsahu rizikových prvků a rizikových látek, a další určující chemické, biologické nebo fyzikální parametry; u živin též jejich obsah v procentech hmotnosti jako celé číslo nebo na jedno desetinné místo, formu a rozpustnost,
d) zrnitost a jemnost mletí hnojiva, stálost kapalin, mrazuvzdornost a specifické požadavky pro skladování a používání,
e) varovná označení a informace pro manipulaci a pokyny k ochraně zdraví a bezpečnosti lidí a k ochraně životního prostředí a další údaje podle zvláštních předpisů,9)
f) rozsah a způsob použití,
g) hmotnost hnojiva, popřípadě objem a
h) dobu použitelnosti, datum výroby a číslo výrobní šarže.
(2) Není dovoleno uvádět údaje označující nebo propagující hnojivo výrazy jako „ekologické“ nebo „biologické“, a to ani použitím zkratek „eko“ nebo „bio“.
(3) Označení hnojiva musí být v českém jazyce a musí být trvale a přímo čitelné bez porušení obalu a zároveň nesmí být označení hnojiva matoucí nebo naznačovat vlastnosti, které hnojivo nemá.
(4) Balená hnojiva uváděná do oběhu musí mít označení uvedené na obalu nebo s obalem spojené. Hnojiva, která mohou být uváděna do oběhu z bezpečnostních důvodů pouze balená, stanoví vyhláška. U volně ložených hnojiv a velkých balení nad 50 kg může být stanovené označení uvedeno jen v průvodní dokumentaci.
(5) Hnojiva mimo volně ložených se musí balit do obalů umožňujících jejich manipulaci a spolehlivé a bezpečné skladování. Obal nesmí negativně ovlivňovat vlastnosti hnojiv a musí být uzavřen tak, aby otevřením byl obal nebo uzávěr obalu neopravitelně poškozen.
(6) Ustanovení odstavců 1 až 5 platí pro pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty obdobně. Na statková hnojiva se ustanovení odstavce 1 nevztahuje. Pokud statková hnojiva nejsou dodávána přímo spotřebiteli10) nebo ten na označení trvá, je nutné označit dodavatele, druh statkového hnojiva, případně druh zvířete, od kterého hnojivo pochází, rozsah a způsob použití a hmotnost nebo objem.
(7) Pro přepravu hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů platí zvláštní předpisy.10)
(8) Ministerstvo stanoví podrobnosti o označování a balení hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů vyhláškou.
§ 8
Skladování
(1) Zemědělský podnikatel11), výrobce3a), dovozce3a) nebo dodavatel, který skladuje hnojiva, popřípadě pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty nebo substráty, je povinen hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty
a) uskladnit odděleně,
b) označit čitelným způsobem,
c) zajistit, aby nedošlo k jejich smísení s jinými látkami,
d) evidovat, zejména vést dokladovou evidenci o příjmu, výdeji a skladovaném množství hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů nebo substrátů.
(2) Osoby podle odstavce 1 jsou povinny činit opatření k zabránění úniku tekutých hnojiv. Ustanovení odstavce 1 písm. a) až c) se nevztahuje na statková hnojiva a organická hnojiva vyrobená zemědělským podnikatelem pro vlastní potřebu.
(3) Zemědělští podnikatelé11) hospodařící na zemědělské půdě jsou při skladování hnojiv ve zranitelných oblastech12) povinni dodržovat ustanovení zvláštního právního předpisu.12a)
(4) Hnojiva musí být skladována a příkrmiště musí být provozováno tak, aby nemohlo dojít ke znečištění vod. Do hnojiv nesmějí být vnášeny rizikové prvky nebo rizikové látky, které by mohly narušit vývoj kulturních rostlin nebo ohrozit potravní řetězec.
(5) Tuhé organické hnojivo kompost, separát digestátu a statkové hnojivo, včetně separátu kejdy, mohou být uloženy na zemědělské půdě nejdéle 24 měsíců na místech vhodných k jejich uložení schválených v havarijním plánu podle vodního zákona. Na stejném místě lze tato hnojiva uložit opakovaně nejdříve po 3 letech.
(6) Ministerstvo stanoví vyhláškou způsob skladování hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů, kapacitu skladovacích prostor a podmínky pro provozování příkrmiště.
§ 9
Používání hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů, substrátů, upravených kalů a sedimentů
(1) Zemědělští podnikatelé11) jsou povinni používat hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty, substráty, upravené kaly a sedimenty způsobem stanoveným tímto zákonem, zákonem o odpadech a zákonem o ochraně zemědělského půdního fondu12b). Hnojivy, pomocnými půdními látkami, rostlinnými biostimulanty, substráty a upravenými kaly nesmějí být při jejich používání vnášeny do půdy rizikové prvky nebo rizikové látky v množství, které pro hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty stanoví ministerstvo prováděcím právním předpisem a pro upravené kaly stanoví zvláštní právní předpis12c). Hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty, substráty, upravené kaly a sedimenty musí být používány tak, aby nemohlo dojít ke znečištění vod, k jejich přímému vniknutí do povrchových vod nebo na sousední pozemek. Pro určování potřeby hnojení se vychází z koeficientů odběru živin rostlinami. Sedimenty nesmějí být používány, pokud obsah rizikových prvků a rizikových látek v sedimentu a v půdě, na kterou mají být použity, a další vlastnosti sedimentu překročí limity stanovené prováděcím právním předpisem.
(2) Hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty nesmějí být používány na zemědělské půdě a lesních pozemcích, pokud
a) jejich vlastnosti neumožňují rovnoměrné pokrytí pozemku,
b) způsob jejich použití není v souladu s údaji uvedenými v jejich označení nebo nevede k rovnoměrnému pokrytí pozemku; to neplatí v případě diferencovaného hnojení na základě údajů o vlastnostech půdy nebo stavu porostu a v případě hnojení ve zranitelných oblastech12),
c) jejich použití může vést k poškození fyzikálních, chemických nebo biologických vlastností zemědělské půdy, lesního pozemku nebo pozemků sousedících s tímto pozemkem, popřípadě i jeho širšího okolí,
d) půda, na kterou mají být použity, je
1. zaplavená,
2. přesycená vodou,
3. pokrytá vrstvou sněhu vyšší než 5 cm, nebo
4. promrzlá tak, že povrch půdy do hloubky 5 cm přes den nerozmrzá;
toto ustanovení se nevztahuje na hnojení vedlejšími či hlavními produkty vzniklými při pěstování rostlin a na ponechání výkalů a moči hospodářských zvířat na zemědělské půdě.
(3) Ustanovení odstavce 2 platí pro používání upravených kalů a sedimentů na zemědělské půdě obdobně. Zemědělský podnikatel11) nesmí používat upravené kaly, pokud mu nebyl předán program použití kalů1a). Tento program musí být uchováván pro potřeby odborného dozoru po dobu 7 let od použití upravených kalů. Zemědělský podnikatel musí používat sedimenty v souladu se souhlasem o použití sedimentů na zemědělské půdě uděleným orgánem ochrany zemědělského půdního fondu podle zvláštního právního předpisu24).
(4) Zemědělští podnikatelé, kteří letecky aplikují kapalná hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty nebo substráty na zemědělské půdě, jsou povinni zaslat ústavu nejpozději 14 dnů před aplikací hlášení podle prováděcího právního předpisu. Zemědělští podnikatelé, kteří používají upravené kaly a sedimenty na zemědělské půdě, jsou povinni zaslat ústavu nejpozději 14 dnů před jejich použitím hlášení podle prováděcího právního předpisu.
(5) Digestáty smějí být používány na zemědělské půdě a lesních pozemcích pouze, pokud jsou registrovány podle tohoto zákona; to neplatí, jsou-li vyrobeny výhradně ze statkových hnojiv nebo krmiv.
(6) Zemědělští podnikatelé11) hospodařící na zemědělské půdě ve zranitelných oblastech12) jsou povinni používat hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty v souladu se zvláštním právním předpisem12a).
(7) Zemědělští podnikatelé jsou povinni vést evidenci o
a) hnojivech, pomocných půdních látkách, rostlinných biostimulantech a substrátech použitých na zemědělské půdě a lesních pozemcích; tato povinnost se nevztahuje na evidenci vedlejších produktů při pěstování kulturních rostlin, s výjimkou slámy,
b) upravených kalech a sedimentech použitých na zemědělské půdě a
c) výnosu sklizeného hlavního a vedlejšího produktu s výjimkou trvalých travních porostů podle evidence využití půdy podle uživatelských vztahů.
Tato evidence se vede o množství, druhu a době jejich použití podle jednotlivých pozemků, plodin a let a uchovává se nejméně 7 let. Na požádání ústavu jsou zemědělští podnikatelé povinni evidenci předložit a umožnit ověření v ní uvedených údajů.
(8) Zemědělští podnikatelé hospodařící na výměře větší než 20 ha podle evidence využití půdy podle uživatelských vztahů jsou povinni vést evidenci podle odstavce 7 v elektronické formě a do konce února za předešlý kalendářní rok ji předávat ústavu v elektronické podobě ve stanoveném formátu.
(9) Záznam o použití hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinného biostimulantu, substrátu, upraveného kalu nebo sedimentu musí být v evidenci proveden do 1 měsíce od ukončení jeho použití.
(10) Ministerstvo stanoví vyhláškou
a) způsob používání hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů na zemědělské půdě a lesních pozemcích,
b) způsob vedení evidence o použití hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů, substrátů a upravených kalů,
c) způsob hlášení o používání upravených kalů a hlášení letecké aplikace hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů a substrátů,
d) způsob vedení evidence o výnosu sklizeného hlavního a vedlejšího produktu, údaje o průměrném odběru živin ve sklizených produktech a způsob a formu elektronického předávání evidence a
e) limity pro vnos rizikových prvků hnojivy, pomocnými půdními látkami, rostlinnými biostimulanty a substráty při jejich použití na zemědělské půdě.
(11) Ministerstvo a Ministerstvo životního prostředí stanoví vyhláškou podmínky a způsob používání sedimentů na zemědělské půdě, způsob vedení evidence o použití sedimentů, způsob hlášení o používání sedimentů, limitní hodnoty rizikových prvků a rizikových látek v sedimentu a v půdě, na kterou má být použit, požadavky na další fyzikálně-chemické a biologické vlastnosti sedimentu a postupy rozboru sedimentů a půdy, včetně metod odběru vzorků.
§ 10
Agrochemické zkoušení zemědělských půd
(1) Za účelem zajištění bezpečnosti vstupů a podmínek produkce potravin a krmiv podle přímo použitelného předpisu Evropské unie o úředních kontrolách12d) ústav provádí
a) agrochemické zkoušení zemědělských půd, kterým se rozumí pravidelné zjišťování vybraných parametrů půdní úrodnosti v důsledku používání hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů, substrátů, upravených kalů a sedimentů,
b) monitoring zemědělských půd, kterým se rozumí pravidelné zjišťování vybraných chemických, fyzikálních, případně mikrobiálních parametrů půdy, zejména obsahu rizikových prvků a rizikových látek na stálých, definovaných a reprezentativních plochách stabilním souborem měřicích postupů a monitoring vstupů do zemědělských půd.
(2) V rámci činností uvedených v odstavci 1 ústav zajistí
a) provedení agrochemického zkoušení zemědělských půd v šestiletých intervalech,
b) odběr vzorků půd a vstupů do půd, jejich chemické, případně mikrobiologické nebo fyzikální rozbory a vyhodnocení výsledků těchto rozborů,
c) provedení odběru vzorků a jejich rozborů na obsah rizikových prvků a rizikových látek, mikrobiologických nebo fyzikálních rozborů a vyhodnocení těchto rozborů v případech, kdy z monitoringu zemědělských půd, z agrochemického zkoušení zemědělských půd nebo na základě jiných informací vyplyne hrozící nebezpečí poškození půdní úrodnosti nebo nebezpečí vstupu rizikových prvků a rizikových látek do potravního řetězce a
d) provádění dlouhodobých přesných polních pokusů včetně lyzimetrických pozorování.
(3) Ústav provádí odběry vzorků půd a jejich chemické, mikrobiologické a fyzikální rozbory pro účely agrochemického zkoušení zemědělských půd. Ústav může k provádění odběru vzorků půd a jejich chemických, případně fyzikálních nebo mikrobiologických rozborů udělit pověření osobám, které o to požádají. Žádost o udělení pověření obsahuje
a) jméno a příjmení, popřípadě obchodní firmu, místo výkonu činnosti, pobyt a identifikační číslo, jde-li o osobu fyzickou, nebo název, popřípadě obchodní firmu, sídlo a identifikační číslo, jde-li o osobu právnickou,
b) údaje o technickém vybavení,
c) údaje o vzdělání odborných pracovníků,
d) rozsah činností, pro které má být pověření uděleno.
(4) Ústav vydá pověření podle odstavce 3, jestliže
a) technické vybavení odpovídá předpokládanému druhu a rozsahu činnosti, o niž se žádá,
b) laboratorní zkoušky budou provádět osoby nejméně s úplným středním odborným vzděláním zemědělského, chemického nebo biologického zaměření,
c) výsledky ověřovacích laboratorních zkoušek zajišťovaných ústavem byly shledány v rozmezí tolerancí stanovených technickými normami.
(5) Ústav může pověření odejmout, jestliže se změnily podmínky, za nichž bylo uděleno, a dále poruší-li oprávněná osoba ustanovení tohoto zákona nebo prováděcího předpisu nebo podmínky, za nichž pověření bylo uděleno. Za účelem průběžného přezkoumávání těchto skutečností je osoba oprávněná k provádění chemických rozborů vzorků půd povinna účastnit se mezilaboratorních porovnávacích zkoušek organizovaných ústavem.13a)
(6) Vlastník zemědělské půdy i zemědělský podnikatel11) je povinen strpět úkony související s prováděním agrochemického zkoušení zemědělských půd a monitoringu zemědělských půd.
(7) Plánování a vyhodnocení agrochemického zkoušení zemědělských půd a monitoringu zemědělských půd provádí ústav prostřednictvím evidence půdy podle uživatelských vztahů a výsledky předává ministerstvu a Ministerstvu životního prostředí. Výsledky agrochemického zkoušení zemědělských půd jsou zemědělským podnikatelům zpřístupněny prostřednictvím evidence půdy podle uživatelských vztahů. Na žádost vlastníka zemědělské půdy nebo zemědělského podnikatele hospodařícího na zemědělské půdě předává ústav výsledky týkající se jím vlastněné nebo obhospodařované půdy též tomuto vlastníku zemědělské půdy nebo zemědělskému podnikateli v tištěné podobě; takovéto předání výsledků podléhá správnímu poplatku podle zvláštního předpisů6).
(8) Ministerstvo stanoví vyhláškou postupy pro odběr vzorků, pro provádění chemických, mikrobiologických a fyzikálních rozborů zemědělských půd a pro vyhodnocení výsledků těchto rozborů a dále stanoví vyhláškou rizikové prvky, rizikové látky a mikrobiologické a fyzikální parametry, sledované ústavem v rámci monitoringu a při agrochemickém zkoušení zemědělských půd, rozsah a způsob jejich sledování.
§ 11
Zjišťování půdních vlastností lesních pozemků a vlastností vegetačních orgánů lesních dřevin
(1) Ústav provádí zjišťování půdních vlastností lesních pozemků14) a vlastností vegetačních orgánů lesních dřevin (dále jen „zjišťování vlastností“) prováděné za účelem přípravy návrhů na ozdravná opatření a úpravu vodního režimu v lesích. Zjišťování vlastností zahrnuje odběr vzorků, jejich chemické, fyzikální a mikrobiologické rozbory a vyhodnocování výsledků těchto rozborů.
(2) Územní rozsah zjišťování půdních vlastností lesních pozemků včetně hustoty odběrových ploch stanoví ministerstvo v oblastech
a) kde byly na lesních porostech zjištěny příznaky poruch růstu, vývoje nebo zdravotního stavu lesů,
b) zatížených znečištěným ovzduším,
c) s porosty určenými pro záchranu a reprodukci genových zdrojů.
(3) Vlastník lesních pozemků, jejich nájemce, podnájemce nebo pachtýř je povinen strpět odběr vzorků za účelem zjišťování vlastností.
(4) Vyhodnocení výsledků rozborů předává ústav ministerstvu; údaje o obsahu rizikových prvků a rizikových látek předává též Ministerstvu životního prostředí. Na žádost vlastníka lesních pozemků, jejich nájemce, podnájemce nebo pachtýře ústav předá výsledky rozborů týkající se půdních vlastností lesních pozemků a vegetačních orgánů lesních dřevin v jeho vlastnictví, nájmu, podnájmu nebo pachtu; předání výsledků podléhá správnímu poplatku za vydání stejnopisu, opisu, kopie, fotokopie nebo výpisu podle zvláštního právního předpisu6).
(5) Ministerstvo stanoví vyhláškou postupy pro odběr vzorků a pro provádění chemických, fyzikálních a mikrobiologických rozborů ke zjišťování vlastností.
§ 12
Odborný dozor
(1) Ústav dozírá zda
a) výrobci3a), dovozci3a) a dodavatelé, kteří hnojiva skladují nebo uvádějí do oběhu,
b) zemědělští podnikatelé11), kteří hnojiva vyrábějí, skladují nebo používají,
c) zemědělští podnikatelé11), kteří používají upravené kaly nebo sedimenty,
dodržují podmínky stanovené tímto zákonem a prováděcími právními předpisy a v případě sedimentů rovněž, zda jednají se souhlasem orgánu ochrany zemědělského půdního fondu podle § 3a zákona o ochraně zemědělského půdního fondu.
(2) Ustanovení odstavce 1 platí pro pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty obdobně.
(3) Ústav rovněž dozírá, zda zemědělští podnikatelé11) hospodařící na zemědělské půdě ve zranitelných oblastech12) dodržují podmínky stanovené zvláštním právním předpisem12a).
(4) Ústav rovněž dozírá, zda osoby uvedené v odstavci 1 dodržují povinnosti stanovené přímo použitelnými předpisy Evropské unie v oblasti hnojiv16b).
§ 13
Zvláštní opatření
(1) Ústav může uložit výrobcům3a), dovozcům3a), dodavatelům nebo zemědělským podnikatelům11), kteří produkují, uvádějí do oběhu, skladují nebo používají hnojiva, nebo zemědělským podnikatelům11), kteří používají upravené kaly nebo sedimenty, zvláštní opatření, a to
a) zakázat použití hnojiva, upraveného kalu nebo sedimentu, pokud nevyhovuje podmínkám stanoveným tímto zákonem, zvláštními právními předpisy16c) nebo přímo použitelnými předpisy Evropské unie v oblasti hnojiv16b),
b) zakázat uvádění hnojiva do oběhu a nařídit jeho stažení z oběhu nebo zničení, včetně stanovení lhůty, pokud nevyhovuje podmínkám stanoveným tímto zákonem nebo přímo použitelnými předpisy Evropské unie v oblasti hnojiv16b),
c) nařídit odstranění závad zjištěných při skladování hnojiva, včetně lhůty a podmínek jejich odstranění.
(2) Ústav současně stanoví lhůtu k odstranění závad nebo dobu trvání zvláštních opatření.
(3) Zvláštní opatření lze uložit i vedle pokut ukládaných podle § 14.
(4) Odvolání proti rozhodnutí o zvláštním opatření podle odstavce 1 nemá odkladný účinek.
(5) Ustanovení odstavců 1 až 3 platí pro pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty a substráty obdobně.
§ 14
Přestupky fyzických osob
(1) Vlastník zemědělské půdy se dopustí přestupku tím, že v rozporu s § 10 odst. 6 nestrpí odběr půdních vzorků pro agrochemické zkoušení zemědělských půd.
(2) Vlastník lesních pozemků, jejich nájemce, podnájemce nebo pachtýř se dopustí přestupku tím, že v rozporu s § 11 odst. 3 nestrpí odběr vzorků za účelem zjišťování vlastností.
(3) Za přestupek podle odstavců 1 a 2 lze uložit pokutu do 50 000 Kč.
§ 14a
Přestupky právnických a podnikajících fyzických osob
(1) Zemědělský podnikatel11) se dopustí přestupku tím, že
a) používá hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty, substráty, upravené kaly, popřípadě sedimenty v rozporu s § 9 odst. 1 až 6 nebo prováděcím právním předpisem vydaným na základě § 9 odst. 10 nebo 11,
b) v rozporu s § 9 odst. 7 a 8 nevede, nepředloží na požádání ústavu nebo po dobu 7 let neuchovává evidenci o množství, druhu a době použití hnojiv, pomocných půdních látek, rostlinných biostimulantů, substrátů, upravených kalů a sedimentů nebo evidenci o výnosu sklizeného hlavního a vedlejšího produktu podle jednotlivých pozemků, plodin a let,
c) jako vlastník, nájemce, podnájemce nebo pachtýř zemědělské půdy v rozporu s § 10 odst. 6 nestrpí odběry půdních vzorků pro agrochemické zkoušení zemědělských půd,
d) jako vlastník lesních pozemků, jejich nájemce, podnájemce nebo pachtýř v rozporu s § 11 odst. 3 nestrpí odběr vzorků za účelem zjišťování vlastností,
e) jako vlastník, nájemce, podnájemce nebo pachtýř lesních pozemků nesplní zvláštní opatření uložené k odstranění zjištěných nedostatků podle § 13,
f) neohlásí ústavu použití upravených kalů nebo sedimentů podle § 9 odst. 4,
g) nepředá ústavu evidenci podle § 9 odst. 7 ve lhůtě a způsobem stanoveným v § 9 odst. 8, nebo
h) neprovede záznam o použití hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinného biostimulantu nebo substrátu, upraveného kalu nebo sedimentu ve lhůtě stanovené v § 9 odst. 9.
(2) Zemědělský podnikatel11), výrobce3a), dovozce3a) nebo dodavatel se dopustí přestupku tím, že
a) v rozporu s § 3 odst. 1 písm. a) uvede do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které nebyly registrovány, ohlášeny nebo jim nebyl udělen souhlas,
b) v rozporu s § 3 odst. 1 písm. b) uvede do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které ohrožují úrodnost půdy nebo zdraví lidí nebo zvířat,
c) v rozporu s § 3 odst. 1 písm. c) uvede do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které poškozují životní prostředí,
d) v rozporu s § 3 odst. 1 písm. e) uvede do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které jsou znehodnoceny,
e) v rozporu s § 3 odst. 2 písm. c) uvede do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, u nichž obsah rizikových prvků, rizikových látek nebo mikrobiologických parametrů je vyšší než stanoví vyhláška,
f) v rozporu s § 3 odst. 2 písm. d) uvede do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které neodpovídají podmínkám registrace,
g) v rozporu s § 3 odst. 2 písm. e) uvede do oběhu hnojivo, pomocnou půdní látku, rostlinný biostimulant nebo substrát, které obsahují přípravek na ochranu rostlin21),
h) označuje nebo balí hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty nebo substráty v rozporu s § 7,
i) skladuje hnojiva, pomocné půdní látky, rostlinné biostimulanty nebo substráty, nebo provozuje příkrmiště v rozporu s § 8 nebo prováděcím právním předpisem vydaným k jeho provedení,
j) nesplní zvláštní opatření uložené k odstranění zjištěných nedostatků podle § 13, nebo
k) v rozporu s přímo použitelnými předpisy Evropské unie v oblasti hnojiv16b) nesplní některou z povinností při
1. uvádění hnojiva na trh,
2. identifikaci, označování, balení nebo zajištění sledovatelnosti hnojiva,
3. dodržování požadavků na složení hnojiva, nebo
4. používání organických hnojiv.
(3) Za přestupek lze uložit pokutu do
a) 50 000 Kč, jde-li o přestupek podle odstavce 1 písm. b) až d) nebo f) až h),
b) 100 000 Kč, jde-li o přestupek podle odstavce 1 písm. a) nebo odstavce 2 písm. k) bodu 4,
c) 500 000 Kč, jde-li o přestupek podle odstavce 1 písm. e) nebo odstavce 2 písm. d), f) až j) nebo k) bodu 2 nebo 3,
d) 5 000 000 Kč, jde-li o přestupek podle odstavce 2 písm. a), b), c), e) nebo k) bodu 1.
§ 14b
Společná ustanovení k přestupkům
(1) Přestupky podle tohoto zákona projednává ústav.
(2) Pokuty vybírá ústav.

§ 17
Přechodná ustanovení
(1) Hnojiva a pomocné látky schválené podle dosavadních předpisů lze uvádět do oběhu nejdéle do 2 let od nabytí účinnosti tohoto zákona.
(2) Agrochemické zkoušení zemědělských půd se do 31. prosince 1998 provádí podle dosavadních předpisů.19)
(3) Na hnojiva, statková hnojiva a pomocné látky, agrochemické zkoušení zemědělských půd a zjišťování půdních vlastností lesních pozemků se nevztahuje zvláštní zákon upravující technické požadavky na výrobky.20)
§ 18
Zrušovací ustanovení
Zákon č. 61/1964 Sb., o rozvoji rostlinné výroby, ve znění zákona č. 146/1971 Sb., zákona č. 132/1989 Sb., zákona č. 115/1995 Sb., zákona č. 91/1996 Sb., zákona č. 93/1996 Sb., zákona č. 97/1996 Sb. a zákona č. 147/1996 Sb., se zrušuje.
§ 19
Účinnost
Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. září 1998.

Zeman v. r.
Havel v. r.
Tošovský v. r.

1) Směrnice Rady 86/278/EHS ze dne 12. června 1986 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství.
1a) § 32 zákona č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů.
2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1009, kterým se stanoví pravidla pro dodávání hnojivých výrobků EU na trh a kterým se mění nařízení (ES) č. 1069/2009 a 1107/2009 a zrušuje nařízení ES č. 2003/2003, v platném znění.
2a) Nařízení Komise (EU) č. 142/2011 ze dne 25. února 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranici podle uvedené směrnice.
3) § 46 zákona č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, ve znění pozdějších předpisů. § 8 zákona č. 634/1992 Sb.
3a) § 2 odst. 1 písm. c) a d) zákona č. 634/1992 Sb., o ochraně spotřebitele, ve znění pozdějších předpisů.
4) § 21 zákona č. 61/1988 Sb., o hornické činnosti, výbušninách a o státní báňské správě, ve znění pozdějších předpisů.
5) Například zákon č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, nařízení vlády č. 140/2000 Sb., kterým se stanoví seznam oborů živností volných.
6) Zákon č. 634/2004 Sb., o správních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů.
7) Například vyhláška č. 273/1998 Sb., o odběrech a chemických rozborech vzorků hnojiv, ve znění vyhlášky č. 475/2000 Sb.
8) Vyhláška č. 221/2002 Sb., kterou se stanoví sazebník náhrad nákladů za odborné a zkušební úkony vykonávané v působnosti Ústředního kontrolního a zkušebního ústavu zemědělského, ve znění vyhlášky č. 129/2005 Sb.
8a) § 68 odst. 2 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění zákona č. 413/2005 Sb.
9) Například zákon č. 20/1966 Sb., o péči o zdraví lidu, ve znění pozdějších předpisů, § 9 a násl. zákona č. 634/1992 Sb., zákon č. 157/1998 Sb., o chemických látkách a chemických přípravcích a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů.
9a) § 2 odst. 1 písm. a) zákona č. 634/1992 Sb., o ochraně spotřebitele, ve znění pozdějších předpisů.
10) Např. vyhláška č. 132/1964 Sb., o železničním přepravním řádu, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 111/1994 Sb., o silniční dopravě, ve znění pozdějších předpisů, vyhláška č. 64/1987 Sb., o Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR).
11) § 2e odst. 1 zákona č. 252/1997 Sb., o zemědělství, ve znění pozdějších předpisů.
12) § 33 zákona č. 254/2001 Sb., o vodách a o změně některých zákonů (vodní zákon).
12a) Nařízení vlády č. 103/2003 Sb., o stanovení zranitelných oblastí a o používání a skladování hnojiv a statkových hnojiv, střídání plodin a provádění protierozních opatření v těchto oblastech.
12b) § 33 odst. 1 a 3 zákona č. 185/2001 Sb. Zákon č. 334/1992 Sb., o ochraně zemědělského půdního fondu, ve znění pozdějších předpisů.
12c) Například vyhláška č. 382/2001 Sb., o podmínkách použití upravených kalů na zemědělské půdě, ve znění vyhlášky č. 504/2004 Sb.
12d) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/625 ze dne 15. března 2017 o úředních kontrolách a jiných úředních činnostech prováděných s cílem zajistit uplatňování potravinového a krmivového práva a pravidel týkajících se zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat, zdraví rostlin a přípravků na ochranu rostlin, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, (ES) č. 396/2005, (ES) č. 1069/2009, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 1151/2012, (EU) č. 652/2014, (EU) 2016/429 a (EU) 2016/2031, nařízení Rady (ES) č. 1/2005 a (ES) č. 1099/2009 a směrnic Rady 98/58/ES, 1999/74/ES, 2007/43/ES, 2008/119/ES a 2008/120/ES a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, směrnic Rady 89/608/EHS, 89/662/EHS, 90/425/EHS, 91/496/EHS, 96/23/ES, 96/93/ES a 97/78/ES a rozhodnutí Rady 92/438/EHS (nařízení o úředních kontrolách).
13) Zákon č. 71/1967 Sb.
13a) § 3 odst. 1 písm. c) zákona č. 147/2002 Sb., o Ústředním kontrolním a zkušebním ústavu zemědělském a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o Ústředním kontrolním a zkušebním ústavu zemědělském).
14) § 3 odst. 1 písm. a) zákona č. 289/1995 Sb., o lesích a o změně a doplnění některých zákonů (lesní zákon).
16b) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1009, kterým se stanoví pravidla pro dodávání hnojivých výrobků EU na trh a kterým se mění nařízení (ES) č. 1069/2009 a 1107/2009 a zrušuje nařízení ES č. 2003/2003, v platném znění. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu). Nařízení Komise (EU) č. 142/2011 ze dne 25. února 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranici podle uvedené směrnice.
16c) Nařízení vlády č. 103/2003 Sb., o stanovení zranitelných oblastí a o používání a skladování hnojiv a statkových hnojiv, střídání plodin a provádění protierozních opatření v těchto oblastech. § 33 odst. 1 a 3 zákona č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů. Vyhláška č. 382/2001 Sb., o podmínkách použití upravených kalů na zemědělské půdě.
18a) Zákon č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, ve znění pozdějších předpisů.
19) Vyhláška č. 119/1981 Sb., o agrochemickém zkoušení půd.
20) Zákon č. 22/1997 Sb., o technických požadavcích na výrobky a o změně a doplnění některých zákonů.
21) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS.
22) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006.
23) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 764/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování některých vnitrostátních technických pravidel u výrobků uvedených v souladu s právními předpisy na trh v jiném členském státě a kterým se zrušuje rozhodnutí č. 3052/95/ES.
24) § 3a zákona č. 334/1992 Sb., o ochraně zemědělského půdního fondu, ve znění pozdějších předpisů.