30/2011 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o přijetí Sedmého dodatkového protokolu k Ústavě Světové poštovní unie

30
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 5. října 2004 byl v Bukurešti přijat a jménem České republiky podepsán Sedmý dodatkový protokol k Ústavě Světové poštovní unie.
S Protokolem vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky jej ratifikoval. Ratifikační listina byla uložena u generálního ředitele Mezinárodního úřadu Světové poštovní unie, depozitáře Ústavy, dne 30. června 2006.
Protokol vstoupil v platnost na základě svého článku VII dne 1. ledna 2006. Pro Českou republiku vstoupil v platnost podle článku 16 Vídeňské úmluvy o smluvním právu1) dne 30. června 2006.
Francouzské znění Protokolu a jeho překlad do českého jazyka a francouzské znění Ústavy Světové poštovní unie ve znění změn Sedmého dodatkového protokolu2) a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
SEDMÝ DODATKOVÝ PROTOKOL K ÚSTAVĚ SVĚTOVÉ POŠTOVNÍ UNIE
Přihlížejíce k článku 30 odst. 2 Ústavy Světové poštovní unie, sjednané ve Vídni dne 10. července 1964, přijali zplnomocněnci vlád členských zemí Světové poštovní unie shromáždění na Kongresu v Bukurešti, s výhradou ratifikace, tyto změny uvedené Ústavy.
Článek I
(změněná Preambule)
Ve snaze rozvíjet styky mezi národy prostřednictvím řádně vykonávaných poštovních služeb a přispívat k dosažení ušlechtilých cílů mezinárodní spolupráce v oblasti kulturní, sociální a hospodářské, zplnomocněnci vlád smluvních zemí přijali, s výhradou ratifikace, tuto Ústavu.
Posláním Unie je stimulovat trvalý rozvoj kvalitních, efektivních a dostupných univerzálních poštovních služeb pro usnadnění komunikace mezi obyvateli Země:
- zajištěním volného toku poštovních zásilek na jednotném poštovním území tvořeném propojenými sítěmi;
- podporou přijímání přiměřených společných norem a používání technologie;
- zajištěním spolupráce a vzájemné součinnosti mezi zainteresovanými stranami;
- nápomocí efektivní technické spolupráci;
- péčí o uspokojování měnících se potřeb zákazníků.
Článek II
(přidaný článek 1 bis)
Definice
1. Pro účely Akt Světové poštovní unie jsou následující pojmy definovány takto:
1.1. Poštovní služba: soubor poštovních služeb, jejichž rozsah je určen orgány Unie. Hlavním úkolem poštovních služeb je uspokojování stanovených společenských a hospodářských cílů členských zemí zajištěním sběru, třídění, přepravy a dodání poštovních zásilek.
1.2. Členská země: země splňující podmínky uvedené v článku 2 Ústavy.
1.3. Jednotné poštovní území (jedno a totéž poštovní území): povinnost pro smluvní strany Akt Světové poštovní unie zajišťovat na zásadě vzájemnosti výměnu listovních zásilek při respektování svobody průvozu a bez rozdílu zacházet s poštovními zásilkami původem z jiných území prováženými přes jejich země jako s jejich vlastními poštovními zásilkami.
1.4. Svoboda průvozu: zásada, podle které je zprostředkující poštovní správa povinna dopravovat poštovní zásilky, které jsou jí v průvozu předány jinou poštovní správou, a zacházet s těmito zásilkami stejným způsobem jako se zásilkami vnitřního styku.
1.5. Listovní zásilka: zásilky popsané v Úmluvě.
1.6. Mezinárodní poštovní služba: poštovní činnosti nebo služby upravené Akty. Soubor těchto činností nebo služeb.
Článek III
(změněný článek 22)
Akta Unie
1. Ústava je základním Aktem Unie. Obsahuje hlavní předpisy Unie a nemůže být předmětem výhrad.
2. Generální řád obsahuje ustanovení, která zajišťují provádění Ústavy a činnost Unie. Je závazný pro všechny členské země a nemůže být předmětem výhrad
3. Světová poštovní úmluva, Řád listovních zásilek a Řád poštovních balíků obsahují obecně platné předpisy pro mezinárodní poštovní službu, jakož i ustanovení týkající se služeb listovních zásilek a poštovních balíků. Tato Akta jsou závazná pro všechny členské země.
4. Ujednání Unie a jejich Řády upravují, s výjimkou listovních zásilek a poštovních balíků, služby mezi členskými zeměmi, které k nim přistoupily. Jsou závazné jen pro tyto země.
5. Řády, které obsahují opatření nezbytná k provádění Úmluvy a ujednání, jsou stanoveny Radou poštovního provozu se zřetelem k rozhodnutím přijatým kongresem.
6. Případné závěrečné protokoly, připojené k Aktům Unie uvedeným v odstavcích 3 až 5, obsahují výhrady k těmto Aktům.
Článek IV
(změněný článek 30)
Změna Ústavy
1. Aby mohly být přijaty, musejí být návrhy předložené kongresu a vztahující se k této Ústavě schváleny nejméně dvěma třetinami členských zemí Unie, které mají hlasovací právo.
2. Změny přijaté kongresem jsou uvedeny v dodatkovém protokolu a nerozhodne-li kongres jinak, nabývají účinnosti současně s Akty aktualizovanými na témže kongresu. Změny ratifikují členské země co nejdříve a s ratifikačními listinami se nakládá podle článku 26.
Článek V
(změněný článek 31)
Změna Generálního řádu, Úmluvy a ujednání
1. Generální řád, Úmluva a ujednání stanoví podmínky, jimiž se řídí schvalování návrhů, které se jich týkají.
2. Úmluva a ujednání nabývají účinnosti současně a mají stejnou dobu platnosti. Ode dne stanoveného kongresem pro nabytí účinnosti těchto Akt se zrušují odpovídající Akta předchozího kongresu.
Článek VI
Přístup k Dodatkovému protokolu a k ostatním Aktům Unie
1. Členské země, které nepodepsaly tento Protokol, mohou k němu kdykoliv přistoupit.
2. Členské země, které jsou účastníky Akt aktualizovaných kongresem, ale nepodepsaly je, mají k nim přistoupit co nejdříve.
3. Listiny o přistoupení týkající se případů uvedených v odstavcích 1 a 2 musí být zaslány generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu. Ten oznamuje jejich uložení vládám členských zemí.
Článek VII
Nabytí účinnosti a doba platnosti Dodatkového protokolu k Ústavě Světové poštovní unie
Tento Dodatkový protokol nabude účinnosti dnem 1. ledna 2006 a zůstane v platnosti po neurčitou dobu.
Na důkaz toho sepsali zplnomocněnci vlád členských zemí tento Dodatkový protokol, který bude mít stejnou účinnost a stejnou platnost, jako kdyby jeho ustanovení byla pojata do vlastního textu Ústavy, a podepsali jedno jeho vyhotovení, které je uloženo u generálního ředitele Mezinárodního úřadu. Jeho opis bude odevzdán každé straně Mezinárodním úřadem Světové poštovní unie.
Dáno v Bukurešti dne 5. října 2004.

PŘEKLAD
ÚSTAVA SVĚTOVÉ POŠTOVNÍ UNIE
(pozměněná Dodatkovými protokoly z Tokia 1969, z Lausanne 1974, z Hamburku 1984, z Washingtonu 1989, ze Soulu 1994, z Pekingu 1999 a z Bukurešti 2004)
PREAMBULE
Ve snaze rozvíjet styky mezi národy prostřednictvím řádně vykonávaných poštovních služeb a přispívat k dosažení ušlechtilých cílů mezinárodní spolupráce v oblasti kulturní, sociální a hospodářské, zplnomocněnci vlád smluvních zemí přijali, s výhradou ratifikace, tuto Ústavu.
Posláním Unie je stimulovat trvalý rozvoj kvalitních, efektivních a dostupných univerzálních poštovních služeb pro usnadnění komunikace mezi obyvateli Země:
- zajištěním volného toku poštovních zásilek na jednotném poštovním území tvořeném propojenými sítěmi;
- podporou přijímání přiměřených společných norem a používání technologie;
- zajištěním spolupráce a vzájemné součinnosti mezi zainteresovanými stranami;
- nápomocí efektivní technické spolupráci;
- péčí o uspokojování měnících se potřeb zákazníků.
KAPITOLA I
Základní ustanovení
HLAVA I
Všeobecná ustanovení
Článek 1
Rozsah a cíl Unie
1. Země, které přijímají tuto Ústavu, tvoří pro vzájemnou výměnu listovních zásilek jediné poštovní území s označením Světová poštovní unie. Svoboda průvozu je zaručena na celém území Unie.
2. Cílem Unie je zajišťovat organizaci a zdokonalování poštovních služeb a podporovat v tomto oboru rozvoj mezinárodní spolupráce.
3. Unie se v rámci svých možností podílí na poštovní technické pomoci požadované jejími členskými zeměmi.
Článek 1 bis
Definice
1. Pro účely Akt Světové poštovní unie jsou následující pojmy definovány takto:
1.1. Poštovní služba: soubor poštovních služeb, jejichž rozsah je určen orgány Unie. Hlavním úkolem poštovních služeb je uspokojování stanovených společenských a hospodářských cílů členských zemí zajištěním sběru, třídění, přepravy a dodání poštovních zásilek.
1.2. Členská země: země splňující podmínky uvedené v článku 2 Ústavy.
1.3. Jednotné poštovní území ((jedno a totéž poštovní území): povinnost pro smluvní strany Akt Světové poštovní unie zajišťovat na zásadě vzájemnosti výměnu listovních zásilek při respektování svobody průvozu a bez rozdílu zacházet s poštovními zásilkami původem z jiných území prováženými přes jejich země jako s jejich vlastními poštovními zásilkami.
1.4. Svoboda průvozu: zásada, podle které je zprostředkující poštovní správa povinna dopravovat poštovní zásilky, které jsou jí v průvozu předány jinou poštovní správou, a zacházet s těmito zásilkami stejným způsobem jako se zásilkami vnitřního styku.
1.5. Listovní zásilka: zásilky popsané v Úmluvě.
1.6. Mezinárodní poštovní služba: poštovní činnosti nebo služby upravené Akty. Soubor těchto činností nebo služeb.
Článek 2
Členové Unie
Členskými zeměmi Unie jsou:
a) země, které mají postavení člena ke dni, kdy tato Ústava nabude účinnosti;
b) země, které se staly členy podle článku 11.
Článek 3
Pravomoc Unie
Do pravomoci Unie náležejí:
a) území členských zemí;
b) pošty zřízené členskými zeměmi na územích nezahrnutých do Unie;
c) území, která aniž by byla členy Unie, jsou do ní zahrnuta, protože z poštovního hlediska jsou závislá na členských zemích.
Článek 4
Výjimečné styky
Poštovní správy, které obstarávají spojení s územími nezahrnutými do Unie, jsou povinny být prostředníky ostatních správ. Pro tyto výjimečné styky platí ustanovení Úmluvy a jejího Řádu.
Článek 5
Sídlo Unie
Sídlem Unie a jejích stálých orgánů je Bern.
Článek 6
Úřední jazyk Unie
Úředním jazykem Unie je francouzský jazyk.
Článek 7
Měnová jednotka
Měnovou jednotkou užívanou v Aktech Unie je účetní jednotka Mezinárodního měnového fondu (FMI).
Článek 8
Užší unie. Zvláštní ujednání
1. Členské země nebo jejich poštovní správy mohou, pokud tomu nebrání zákonodárství těchto zemí, vytvářet užší unie a sjednávat zvláštní ujednání týkající se mezinárodní poštovní služby, avšak s podmínkou, že při tom nebudou zaváděna ustanovení méně výhodná pro veřejnost než ustanovení obsažená v Aktech, k nimž tyto členské země přistoupily.
2. Užší unie mohou vysílat pozorovatele na kongresy, konference a zasedání Unie, do Administrativní rady, jakož i do Rady poštovního provozu.
3. Unie může vysílat pozorovatele na kongresy, konference a zasedání užších unií.
Článek 9
Vztahy s Organizací spojených národů
Vztahy mezi Unií a Organizací spojených národů jsou upraveny dohodami, jejichž znění jsou připojena k této Ústavě.
Článek 10
Vztahy s mezinárodními organizacemi
Pro zajištění těsné součinnosti v oblasti mezinárodního poštovnictví může Unie spolupracovat s mezinárodními organizacemi, jejichž zájmy a působnosti jsou příbuzné.
HLAVA II
Přístup nebo přijetí do Unie. Vystoupení z Unie.
Článek 11
Přístup nebo přijetí do Unie. Postup
1. Každý člen Organizace spojených národů může přistoupit k Unii.
2. Každá svrchovaná země, která není členem Organizace spojených národů, může požádat o přijetí za členskou zemi Unie.
3. Přístup nebo žádost o přijetí do Unie musí zahrnovat výslovné prohlášení o přístupu k Ústavě a k povinným Aktům Unie. Toto prohlášení adresuje vláda zainteresované země generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu, který podle okolností oznámí přístup nebo si vyžádá názor členských zemí na žádost o přijetí.
4. Země, která není členem Organizace spojených národů, je považována za přijatou za člena, je-li její žádost schválena nejméně dvěma třetinami členských zemí Unie. O členských zemích, které neodpověděly ve lhůtě čtyř měsíců, se má za to, že se zdržely hlasování.
5. Přístup nebo přijetí za člena oznamuje generální ředitel Mezinárodního úřadu vládám členských zemí. Nabývá účinnosti dnem tohoto oznámení.
Článek 12
Vystoupení z Unie. Postup
1. Každá členská země má možnost vystoupit z Unie cestou výpovědi Ústavy, dané vládou zainteresované země generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu a jeho prostřednictvím vládám členských zemí.
2. Vystoupení z Unie nabude účinnosti po uplynutí jednoho roku ode dne přijetí výpovědi podle odstavce 1 generálním ředitelem Mezinárodního úřadu.
HLAVA III
Organizace Unie
Článek 13
Orgány Unie
1. Orgány Unie jsou Kongres, Administrativní rada, Rada poštovního provozu a Mezinárodní úřad.
2. Stálými orgány Unie jsou Administrativní rada, Rada poštovního provozu a Mezinárodní úřad.
Článek 14
Kongres
1. Kongres je nejvyšším orgánem Unie.
2. Kongres se skládá ze zástupců členských zemí.
Článek 15
Mimořádné kongresy
Mimořádný kongres se může sejít na žádost nebo se souhlasem nejméně dvou třetin členských zemí Unie.
Článek 16
Administrativní konference
(zrušeno)
Článek 17
Administrativní rada
1. Administrativní rada (CA) zajišťuje ve shodě s ustanoveními Akt Unie kontinuitu činnosti Unie mezi dvěma kongresy.
2. Členové Administrativní rady vykonávají své funkce jménem a v zájmu Unie.
Článek 18
Rada poštovního provozu
Rada poštovního provozu (CEP) je pověřena provozními, obchodními, technickými a ekonomickými otázkami, které zajímají obor poštovnictví.
Článek 19
Zvláštní komise
(zrušeno)
Článek 20
Mezinárodní úřad
Ústřední úřad, působící v sídle Unie pod názvem Mezinárodní úřad Světové poštovní unie, řízený generálním ředitelem a podléhající kontrole Administrativní radou, slouží jako výkonný, podpůrný, styčný, informační a poradní orgán.
HLAVA IV
Finance Unie
Článek 21
Výdaje Unie. Příspěvky členských zemí
1. Každý kongres stanoví nejvyšší částku, které mohou dosáhnout:
a) ročně výdaje Unie;
b) výdaje na organizaci příštího kongresu.
2. Nejvyšší částku výdajů uvedených v odstavci 1 lze překročit, vyžadují-li to okolnosti, s výhradou, že budou dodržena příslušná ustanovení Generálního řádu.
3. Výdaje Unie, včetně případných výdajů uvedených v odstavci 2, hradí společně členské země Unie. K tomu účelu si každá členská země zvolí příspěvkovou třídu, do níž hodlá být zařazena. Příspěvkové třídy jsou stanoveny Generálním řádem.
4. V případě přístupu nebo přijetí do Unie podle článku 11 si zainteresovaná země svobodně zvolí příspěvkovou třídu, do níž si přeje být zařazena z hlediska rozvržení výdajů Unie.
KAPITOLA II
Akta Unie
HLAVA I
Všeobecná ustanovení
Článek 22
Akta Unie
1. Ústava je základním Aktem Unie. Obsahuje hlavní předpisy Unie a nemůže být předmětem výhrad.
2. Generální řád obsahuje ustanovení, která zajišťují provádění Ústavy a činnost Unie. Je závazný pro všechny členské země a nemůže být předmětem výhrad.
3. Světová poštovní úmluva, Řád listovních zásilek a Řád poštovních balíků obsahují obecně platné předpisy pro mezinárodní poštovní službu, jakož i ustanovení týkající se služeb listovních zásilek a poštovních balíků. Tato Akta jsou závazná pro všechny členské země.
4. Ujednání Unie a jejich Řády upravují, s výjimkou listovních zásilek a poštovních balíků, služby mezi členskými zeměmi, které k nim přistoupily. Jsou závazné jen pro tyto země.
5. Řády, které obsahují opatření nezbytná k provádění Úmluvy a ujednání, jsou stanoveny Radou poštovního provozu se zřetelem k rozhodnutím přijatým kongresem.
6. Případné závěrečné protokoly, připojené k Aktům Unie uvedeným v odstavcích 3, 4 a 5, obsahují výhrady k těmto Aktům.
Článek 23
Platnost Akt Unie na územích, jejichž mezinárodní styky zajišťuje některá členská země
1. Každá země může kdykoli prohlásit, že její přijetí Akt Unie zahrnuje všechna území, jejichž mezinárodní styky zajišťuje, nebo pouze některá z nich.
2. Prohlášení podle odstavce 1 je nutno zaslat generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu.
3. Každá členská země může kdykoli zaslat generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu oznámení o výpovědi platnosti Akt Unie, u nichž učinila prohlášení podle odstavce 1. Toto oznámení nabude účinnosti za rok ode dne, kdy je obdržel generální ředitel Mezinárodního úřadu.
4. Prohlášení a oznámení podle odstavců 1 a 3 jsou sdělována členským zemím generálním ředitelem Mezinárodního úřadu.
5. Odstavce 1 až 4 se nevztahují na území, která jsou členem Unie a jejichž mezinárodní styky zajišťuje některá členská země.
Článek 24
Národní zákonodárství
Ustanovení Akt Unie nejsou na újmu zákonodárství každé členské země ve všem, co není výslovně stanoveno v těchto Aktech.
HLAVA II
Přijetí a výpověď Akt Unie
Článek 25
Podpis, ověření, ratifikace a jiné způsoby schválení Akt Unie
1. Akta Unie přijatá kongresem podepisují zplnomocněnci členských zemí.
2. Řády jsou ověřovány předsedou a generálním sekretářem Rady poštovního provozu.
3. Ústavu ratifikují signatářské země co nejdříve.
4. Vyjma Ústavy se schvalování Akt Unie řídí ústavními předpisy každé signatářské země.
5. Jestliže některá země neratifikuje Ústavu nebo neschválí ostatní Akta, která podepsala, nejsou Ústava a ostatní Akta méně platné pro ostatní země, které je ratifikovaly nebo schválily.
Článek 26
Oznámení ratifikací a ostatních způsobů schválení Akt Unie
Listiny o ratifikaci Ústavy, jejích Dodatkových protokolů a případná schválení ostatních Akt Unie se ukládají co nejdříve u generálního ředitele Mezinárodního úřadu, který o tom uvědomuje vlády členských zemí.
Článek 27
Přístup k ujednáním
1. Členské země mohou kdykoli přistoupit k jednomu nebo k více ujednáním uvedeným v článku 22 odst. 4.
2. Přístup členských zemí k ujednáním se oznamuje podle článku 11 odst. 3.
Článek 28
Výpověď ujednání
Každá členská země má možnost vypovědět svou účast na jednom nebo více ujednáních za podmínek stanovených v článku 12.
HLAVA III
Změna Akt Unie
Článek 29
Předkládání návrhů
1. Poštovní správa členské země má právo předložit buď kongresu, nebo mezi dvěma kongresy, návrhy týkající se Akt Unie, k nimž její země přistoupila.
2. Návrhy týkající se Ústavy a Generálního řádu mohou však být předloženy pouze kongresu.
3. Kromě toho návrhy týkající se Řádů se předkládají přímo Radě poštovního provozu, ale nejprve musí být Mezinárodním úřadem zaslány poštovním správám všech členských zemí.
Článek 30
Změna Ústavy
1. Aby mohly být přijaty, musejí být návrhy předložené kongresu a vztahující se k této Ústavě schváleny nejméně dvěma třetinami členských zemí Unie, které mají hlasovací právo.
2. Změny přijaté kongresem jsou uvedeny v dodatkovém protokolu a nerozhodne-li kongres jinak, nabývají účinnosti současně s Akty aktualizovanými na témže kongresu. Změny ratifikují členské země co nejdříve a s ratifikačními listinami se nakládá podle článku 26.
Článek 31
Změna Generálního řádu, Úmluvy a ujednání
1. Generální řád, Úmluva a ujednání stanoví podmínky, jimiž se řídí schvalování návrhů, které se jich týkají.
2. Úmluva a ujednání nabývají účinnosti současně a mají stejnou dobu platnosti. Ode dne stanoveného kongresem pro nabytí účinnosti těchto Akt se zrušují odpovídající Akta předchozího kongresu.
HLAVA IV
Urovnávání sporů
Článek 32
Rozhodčí řízení
V případě sporu mezi dvěma nebo několika poštovními správami členských zemí ve výkladu Akt Unie nebo odpovědnosti vyplývající pro některou poštovní správu z provádění těchto Akt, je sporná otázka řešena rozhodčím nálezem.
KAPITOLA III
Závěrečná ustanovení
Článek 33
Nabytí účinnosti a doba platnosti Ústavy
Tato Ústava nabude účinnosti dnem 1. ledna 1966 a zůstane v platnosti po neurčenou dobu.
Na důkaz toho podepsali zplnomocněnci vlád smluvních zemí tuto Ústavu v jediném vyhotovení, které zůstane uloženo v archivech vlády země, kde je sídlo Unie. Jeho opis bude odevzdán každé straně Mezinárodním úřadem Světové poštovní unie.
Dáno ve Vídni dne 10. července 1964.

1) Vídeňská úmluva o smluvním právu, přijatá dne 23. května 1969 ve Vídni, byla vyhlášena pod č. 15/1988 Sb.
2) Ústava Světové poštovní unie ve znění změn Sedmého dodatkového protokolu nahrazuje znění Ústavy Světové poštovní unie ve znění změn Šestého dodatkového protokolu, přijatého v Pekingu dne 15. září 1999, vyhlášeného pod č. 28/2011 Sb. m. s.