17/1956 Sb.
Vyhláška o přístupu Československé republiky k Mezinárodní úmluvě o usnadnění dovozu obchodních vzorků a reklamního materiálu, sjednané v Ženevě dne 7. listopadu 1952

17.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 2. března 1956
o přístupu Československé republiky k Mezinárodní úmluvě o usnadnění dovozu obchodních vzorků a reklamního materiálu, sjednané v Ženevě dne 7. listopadu 1952.

Na VII. zasedání smluvních stran Všeobecné dohody o clech a obchodu v Ženevě byla dne 7. listopadu 1952 sjednána Mezinárodní úmluva o usnadnění dovozu obchodních vzorků a reklamního materiálu.
Podle svého článku XI nabyla tato úmluva účinnosti třicátým dnem po dni, kdy byla složena patnáctá listina o ratifikaci, přijetí či přístupu, t. j. dnem 20. listopadu 1955.
Vláda projevila svým usnesením ze dne 14. září 1955 souhlas s přístupem Československé republiky k této úmluvě. President republiky ratifikoval tuto úmluvu dne 22. října 1955 a ratifikační listiny byly složeny dne 12. ledna 1956 podle článku X této úmluvy u generálního sekretáře Spojených národů.
Podle svého článku XI nabyla tato úmluva účinnosti pro každou přistupující vládu třicátým dnem po dni, kdy tato vláda složila svoji listinu o ratifikaci, přijetí či přístupu, nabyla tedy účinnosti pro Československou republiku dnem 11. února 1956.
Kromě Československé republiky jsou touto úmluvou až dosud vázány tyto státy: Australie (s platností též pro území, za jejichž zahraniční styk Australie odpovídá), Dánsko, Egypt, Finsko, Indie (s výhradami), Indonesie, Japonsko, Německá spolková republika (s výhradami), Nizozemí (s platností pro evropské území, Surinam, Nizozemskou Novou Guineu, Nizozemské Antilly), Norsko, Pakistan, Řecko, Spojené království (včetně ostrova Man), Španělsko (s výhradami), Švédsko a Švýcarsko.
Český překlad Mezinárodní úmluvy o usnadnění dovozu obchodních vzorků a reklamního materiálu se vyhlašuje jako samostatná část Přílohy ke Sbírce zákonů.*)

David v. r.


(Překlad.)
Mezinárodní úmluva
o usnadnění dovozu obchodních vzorků a reklamního materiálu.
Vlády, jež podepsaly tuto úmluvu,
jsouce přesvědčeny, že přijetí jednotných pravidel, týkajících se dovozu vzorků zboží všeho druhu, ať jde o přírodní produkty nebo o výrobky, a reklamního materiálu, bude podporovat rozmach mezinárodního obchodu,
dohodly se takto:
Článek I.
Definice.
Pro účely této úmluvy:
a) výrazem „dovozní dávky“ rozumí se cla a všechny jiné dávky a daně, vybírané při dovozu nebo v souvislosti s dovozem, jakož i spotřební dávky a vnitřní daně, jimž podléhá dovážené zboží, avšak s výjimkou poplatků a dávek, jejichž výše je omezena na přibližnou cenu prokázaných služeb a jež nevytvářejí nepřímou ochranu domácích výrobků, nebo zdanění dovozu k fiskálním účelům;
b) výrazem „osoby“ rozumí se osoby fysické i právnické;
c) mluví-li se o území smluvní strany, rozumí se tím území mateřské i jakékoli jiné území, za které je tato smluvní strana mezinárodně odpovědna a na něž se podle ustanovení článku XIII vztahuje tato úmluva.
Článek II.
Osvobození vzorků nepatrné hodnoty od dovozních dávek.
1. Každá smluvní strana osvobodí od dovozních dávek vzorky zboží všeho druhu dovážené na její území, mají-li pouze nepatrnou hodnotu a nehodí-li se k ničemu jinému než k tomu, aby byly získávány za účelem dovozu objednávky zboží představeného těmito vzorky. Při rozhodování o tom, zda vzorky mají či nemají nepatrnou hodnotu, celní úřady dovážející země mohou vzít v úvahu hodnotu každého jednotlivého vzorku nebo celkovou hodnotu všech vzorků tvořících součást téže zásilky. Při provádění tohoto odstavce nebude hodnota zásilek odesílaných jedním odesilatelem různým příjemcům úhrnně sečítána, i když tyto zásilky jsou dováženy současně.
2. Celní úřady dovážející země mohou požadovat, aby vzorky, mají-li být osvobozeny od dovozních dávek podle odstavce 1 tohoto článku, byly učiněny neupotřebitelnými jakožto zboží, a to označkováním, roztržením, prodirkováním a pod., aniž by však tato změna měla za následek, že by ztratily povahu vzorků.
Článek III.
Propuštění jiných vzorků s dočasným osvobozením od dovozních dávek.
1. V tomto článku rozumí se výrazem „vzorky“ takové zboží, které představuje určitý druh zboží již vyrobeného nebo modely zboží, jehož výroba se připravuje, za podmínky:
a) že patří osobě usazené v cizině a že je dováženo jedině proto, aby bylo předloženo nebo předvedeno v dovážející zemi za účelem získávání objednávek zboží, které má být dodáno z ciziny;
b) že nebude ani prodáno, ani určeno k jinému běžnému užívání vyjma k předvedení a že ho ani nebude použito jakýmkoli jiným způsobem, ať už v nájmu nebo za úplatu za jeho pobytu v dovážející zemi;
c) že jsou určeny k zpětnému vývozu ve vhodné době a
d) že je možné zjistit jejich totožnost při zpětném vývozu, avšak nevztahuje se na ty případy, kdy touž osobou jsou dováženy či témuž příjemci zasílány stejné předměty v takovém množství, že posuzovány úhrnem nemají již povahu vzorků podle běžných obchodních zvyklostí.
2. Vzorky podléhající dovozním dávkám, dovážené z území jedné smluvní strany osobami usazenými na území jiné smluvní strany, ať prostřednictvím obchodního cestujícího či bez něho, budou dočasně propuštěny bez dovozních dávek na území každé ze smluvních stran, složí-li se v hotovosti jistota za dovozní dávky a jiné částky, jež by případně byly požadovány, nebo dá-li se záruka za jejich případné zaplacení. Jistoty složené (s výjimkou těch, které by mohly být požadovány podle čl. VI této úmluvy) nesmějí však překročit výši dovozních dávek, zvýšených o 10 %.
3. Aby osoby, o něž jde, mohly dosáhnout výhod stanovených tímto článkem, musí se řídit zákony a nařízeními vydanými v této věci úřady dovážející země a zachovávat celní předpisy platné v této zemi. Pokud jde o vozidla a průmyslové a zemědělské stroje a zařízení, jejichž celní hodnota převyšuje 1000 $ Spojených států amerických (nebo jejich protihodnotu v jiné měně), může být dovozcům uloženo, aby ohlásili místo určení těchto strojů, zařízení a vozidel; mimo to mohou být vyzváni celními úřady dovážející země, aby kdykoli prokázali, že tyto stroje, zařízení a vozidla jsou na ohlášeném místě. Celní úřady dovážející země mohou tyto stroje, zařízení a vozidla zapečetit nebo jiným způsobem znemožnit jejich provoz pro dobu stanovenou pro dočasnou bezcelnost a vymezit místa, kde mohou být uvedeny v chod a předvedeny.
4. Pro pozdější zjištění totožnosti vzorků celní úřady dovážející země budou zásadně uznávat za postačující značkování provedené celními úřady některé smluvní strany s podmínkou, že tyto vzorky budou provázeny podrobným popisem ověřeným celními úřady této smluvní strany. Další značkování vzorků může být provedeno jen tehdy, považují-li to celní úřady dovážející země za nezbytné k zajištění totožnosti vzorků při jejich zpětném vývozu. Značkování vzorků nesmí způsobit jejich neupotřebitelnost.
5. Lhůta, v níž je dovolen zpětný vývoz vzorků požívajících osvobození od dovozních dávek podle tohoto článku, stanoví se nejméně na šest měsíců. Po uplynutí lhůty stanovené pro zpětný vývoz, dovozní dávky a jiné částky případně požadované budou vybrány ze vzorků, které nebyly zpět vyvezeny. Mohou být rovněž vybrány před uplynutím této lhůty ze vzorků, jež přestanou vyhovovat podmínkám stanoveným v prvním odstavci tohoto článku.
6. Při zpětném ve stanovené lhůtě uskutečněném vývozu vzorků, dovezených za podmínek uvedených v tomto článku, bude vrácení složených částek nebo uvolnění záruky, složené při dovozu podle druhého odstavce tohoto článku provedeno bez prodlení některým pohraničním nebo vnitrozemským celním úřadem k tomu oprávněným, případně po odečtení dávek a jiných částek ze vzorků, jež nebyly předloženy ke zpětnému vývozu. Složené částky mohou však být vráceny za určitých zvláštních okolností jiným způsobem pod podmínkou, že toto vrácení bude bez průtahu provedeno. Každá smluvní strana uveřejní seznam celních úřadů zmocněných k provádění těchto úkonů.
Článek IV.
Dovoz reklamního materiálu osvobozeného od dovozních dávek.
1. Každá smluvní strana osvobodí od dovozních dávek katalogy, ceníky a obchodní prospekty týkající se
a) zboží dávaného do prodeje nebo pronájmu nebo
b) poskytování služeb nabízených v oboru dopravy nebo obchodního pojištění osobou usazenou na území některé jiné smluvní strany,
jestliže tyto dokumenty jsou dováženy z území kterékoli smluvní strany pod podmínkou, že každá zásilka
i) sestává jen z jediného dokumentu, nebo
ii) obsahuje jen jeden výtisk od každého dokumentu, sestává-li z více dokumentů, nebo
iii) když její hrubá váha nepřesahuje 1 kg, ať se skládá z jakéhokoli počtu dokumentů a jejich výtisků. Současné odeslání více zásilek různým příjemcům v zemi dovozu není na překážku celnímu osvobození, jestliže každému příjemci je poslána pouze jedna zásilka.
2. Nehledě k ustanovením prvního odstavce tohoto článku smluvní strana není povinna osvobodit od dovozních dávek při dovozu na své území:
a) katalogy, ceníky a obchodní prospekty, na kterých není nápadně uvedeno jméno cizozemského podniku, který vyrábí, prodává či pronajímá zboží nebo který nabízí propůjčení služeb v dopravě nebo obchodním pojištění, na něž se vztahují ony katalogy, ceníky nebo prospekty;
b) katalogy, ceníky a obchodní prospekty, jež jsou prohlašovány do volného oběhu celním úřadům země dovozu ve sdružených zásilkách, aby pak byly rozeslány jednotlivým příjemcům na tomto území.
Článek V.
Propouštění reklamních filmů s dočasným osvobozením od dovozních dávek.
Za podmínek určených v článku III této úmluvy každá smluvní strana poskytne úlevy stanovené tímto článkem kinematografickým positivním filmům reklamní povahy o šířce nepřesahující 16 mm, bude-li uspokojivě prokázáno celním úřadům, že jde o filmy reprodukující hlavně fotografie (se zvukovým pásem či bez něho), předvádějící povahu nebo činnost výrobků nebo hmot, jejichž vlastnosti nemohou být vhodně ukázány pomocí vzorků nebo katalogů, pod podmínkou, že tyto filmy:
a) se vztahují na výrobky nebo zařízení dávané do prodeje nebo do pronájmu osobou usazenou na území jedné ze smluvních stran;
b) jsou takové, že mohou být předváděny případným zákazníkům, nikoli však promítány veřejně;
c) jsou dováženy v balíku obsahujícím pouze jednu kopii každého filmu a netvořícím součást významnější zásilky filmů.
Článek VI.
Dočasné výjimky ze zákazů a omezení dovozních.
1. Žádná smluvní strana nebude používat dovozních zákazů a omezení (jiných než jsou dovozní dávky, ať už pomocí kontingentů, dovozních povolení nebo jiných opatření, na zboží pocházející z území jiné smluvní strany:
a) které požívá osvobození od dovozních dávek podle ustanovení článků II nebo IV této úmluvy (nebo které by tohoto osvobození požívalo, kdyby podléhalo clu),
nebo
b) které je propuštěno a dočasným osvobozením podle ustanovení článků III nebo V této úmluvy (nebo které by požívalo tohoto osvobození, kdyby podléhalo clu),
pokud dovoz tohoto zboží nemá za následek žádnou platbu vyjma k úhradě dopravného a pojištění nebo k úhradě služeb poskytnutých v dovážející zemi osobou v ní usazenou.
2. Pokud jde o zboží, jež je propuštěno s dočasným celním osvobozením podle článků III nebo V této úmluvy (nebo které by ho požívalo, kdyby podléhalo clu), vynětí z dovozních zákazů a omezení platí jen po dobu, na kterou je povoleno propuštění s dočasným celním osvobozením (nebo by bylo povoleno, kdyby toto zboží podléhalo clu). Není-li toto zboží vyvezeno zpět ve lhůtě, na kterou bylo povoleno vynětí ze zákazu o omezení podle odstavce 1 tohoto článku, úřady dovážející země mohou učinit opatření, která by byla provedena, kdyby vynětí ze zákazů a omezení nebylo bývalo povoleno. Úřady země dovozu mohou za tím účelem požadovat přiměřené záruky, jako složení zvláštní jistoty, rozdílné od jistoty složené k zajištění dovozních dávek.
3. Ustanovení této úmluvy nebudou bránit tomu, aby smluvní strana mohla používat dovozních zákazů nebo omezení:
a) nutných k ochraně veřejné mravnosti nebo podstatných zájmů bezpečnosti;
b) nutných k ochraně života a zdraví lidí, zvířat a rostlin;
c) týkajících se dovozu zlata nebo stříbra;
d) nutných k tomu, aby se zajistilo zachování zákonů a nařízení týkajících se provádění celních předpisů, státních monopolů a ochrany patentů, ochranných známek, práva autorského a reprodukčního;
e) nutných k zamezení klamných praktik;
f) vztahujících se na výrobky trestanců;
g) nutných k provádění norem nebo úprav při třídění, jakostní kontrole nebo prodeji výrobků určených pro mezinárodní obchod.
Článek VII.
Zjednodušení formalit.
1. Každá smluvní strana omezí co nejvíce formality vyžadované při poskytování úlev stanovených touto úmluvou.
2. Každá smluvní strana bezodkladně uveřejní všechny předpisy vydané v této věci tak, aby se zájemci mohli s nimi obeznámit a vyhnout se tak škodám, jež by mohli utrpět z neznalosti těchto formalit.
Článek VIII.
Urovnání sporů.
1. Každý spor, jenž vznikne mezi dvěma či více smluvními stranami ve věci výkladu nebo provádění této úmluvy, bude, v mezích možnosti, urovnán přímým jednáním mezi nimi.
2. Každý spor, který nebude urovnán cestou jednání, bude předložen osobě nebo orgánu, přijatému ve vzájemné shodě smluvními stranami, mezi nimiž došlo ke sporu; kdyby se však tyto strany nemohly shodnout na výběru této osoby či tohoto orgánu, může kterákoli z nich požádat presidenta Mezinárodního soudního dvora, aby určil rozhodčího.
3. Rozhodnutí učiněné osobou či orgánem, určeným podle odstavce 2 tohoto článku, je pro zúčastněné smluvní strany závazné.
Článek IX.
Podpis a ratifikace.
1. Tato úmluva je otevřena do 30. června 1953 k podpisu vládami všech smluvních stran Všeobecné dohody o clech a obchodu, vládami všech členských států Spojených národů nebo kteréhokoli státu, jemuž generální sekretář Spojených národů za tímto účelem doručil výtisk této úmluvy.
2. Tato úmluva je podrobena ratifikaci nebo přijetí signatárními vládami podle jejich ústavních předpisů. Ratifikační listiny nebo listiny o přijetí budou složeny u generálního sekretáře Spojených národů.
Článek X.
Přístup.
1. Tato úmluva je otevřena k přístupu vládám států uvedených v odstavci 1 článku IX.
2. Přijetí se stane složením listiny o přístupu u generálního sekretáře Spojených národů.
Článek XI.
Vstup v účinnost.
Jakmile patnáct vlád uvedených v článku IX složí své listiny o ratifikaci, přijetí nebo přístupu, tato úmluva vstoupí mezi nimi v účinnost třicátého dne po dni, kdy byla složena patnáctá listina o ratifikaci, přijetí či přístupu. Pro kteroukoli jinou vládu vstoupí v účinnost třicátým dnem po dni, kdy tato vláda složila svoji listinu o ratifikaci, přijetí či přístupu.
Článek XII.
Výpověď.
1. Až bude tato úmluva v účinnosti po dobu tří let, může ji každá smluvní strana vypovědět oznámením doručeným generálnímu sekretáři Spojených národů.
2. Výpověď stane se účinná šest měsíců po dni, kdy generální sekretář Spojených národů obdržel oznámení.
Článek XIII.
Územní aplikace.
1. Každá vláda může při složení své listiny o ratifikaci, přijetí nebo přístupu, nebo v kteroukoli pozdější dobu prohlásit ve sdělení doručeném generálnímu sekretáři Spojených národů, že provádění této úmluvy se vztahuje na jedno nebo více území, za které je mezinárodně odpovědna, a úmluva se pak bude vztahovat na území vyznačená v onom sdělení počínajíc třicátým dnem po dni, kdy generální sekretář Spojených národů obdržel toto sdělení, nebo dnem, kdy tato úmluva vstoupí v účinnost podle článku XI, jestliže toto poslední datum je pozdější.
2. Každá vláda, která podle ustanovení odstavce 1 tohoto článku učinila prohlášení o rozšíření této úmluvy na některé území, za které je mezinárodně odpovědna, může podle ustanovení článku XII vypovědět tuto úmluvu zvláště pro toto území.
Článek XIV.
Výhrady.
1. Každý stát může při podpisu nebo při skládání své listiny o ratifikaci, přijetí nebo přístupu prohlásit, že se necítí vázán některými ustanoveními této úmluvy, která sám určí.
2. Každý stát, při oznámení podle článku XIII této úmluvy o tom, že tato úmluva se bude vztahovat na jedno nebo více území, za která je mezinárodně odpověden, může učinit obdobné prohlášení, jako je prohlášení uvedené v odstavci 1 tohoto článku, za všechna území zahrnutá v onom oznámení nebo za kterékoli jednotlivé z nich.
3. Jakmile některý stát učiní výhradu týkající se kteréhokoli článku této úmluvy při podpisu, ratifikaci, přijetí, přístupu nebo při oznámení podle článku XIII, generální sekretář Spojených národů sdělí znění této výhrady všem státům, které jsou nebo se mohou stát smluvní stranou této úmluvy. Každý stát, který podepsal, ratifikoval či přijal tuto úmluvu, nebo který k ní přistoupil dříve, než tato výhrada byla učiněna (nebo, jestliže úmluva nevstoupila v účinnost, který tuto úmluvu podepíše, bude ratifikovat, či přijme nebo k ní přistoupí do dne jejího vstupu v účinnost), má právo vznést námitky proti kterékoli z těchto výhrad. Jestliže žádný stát oprávněný vznést námitky nesdělí je generálnímu sekretáři Spojených národů nejpozději v devadesátý den po oznámení výhrady (nebo po dni, kdy úmluva vstoupí v účinnost, je-li toto datum pozdější), bude dotyčná výhrada považována za přijatou.
4. Obdrží-li generální sekretář Spojených národů od některého ze států, oprávněných vznést námitky, sdělení o nějaké námitce, sdělí tuto námitku státu, který učinil výhradu, a vyzve ho, aby mu oznámil, zda může výhradu odvolat, či zda podle okolností dává přednost tomu, aby se vzdal ratifikace, přijetí, přístupu nebo provádění úmluvy na území, jehož (nebo jichž) se výhrada týkala.
5. Stát, který učinil výhradu, vůči níž byla vznesena námitka podle odstavce 3 tohoto článku, stane se smluvní stranou této úmluvy pouze tehdy, byla-li tato námitka odvolána nebo přestala-li být účinnou za podmínek stanovených v odstavci 6 téhož článku; také se nebude moci domáhat výhod této úmluvy pro území, za které je mezinárodně odpovědný, v jehož prospěch učinil výhradu, která vyvolala námitku podle odstavce 3 tohoto článku, ledaže tato námitka byla odvolána nebo přestala být účinnou za podmínek stanovených v odstavci 6 níže uvedeném.
6. Každá námitka vznesená některým státem, který podepsal úmluvu, aniž by ji ratifikoval či přijal, přestane být účinnou, jestliže do dvanácti měsíců po dni, kdy byla vznesena, nebude úmluva tímto státem ratifikována či přijata.
Článek XV.
Oznamování podpisů, ratifikací, přijetí a přístupů.
Generální sekretář Spojených národů oznámí všem státům, které úmluvu podepsaly nebo k ní přistoupily, jakož i jiným státům, které o to požádají, podpisy, ratifikace a přijetí této úmluvy, dále přístupy k této úmluvě; oznámí jim také datum, kdy úmluva vstoupí v účinnost, i každé sdělení, jež mu došlo podle článků XII a XIII.
Čemuž na svědomí podepsaní zmocněnci podepsali tuto úmluvu.
Dáno v Ženevě dne 7. listopadu roku tisícího devítistého padesátého druhého v jazycích francouzském a anglickém, při čemž obě znění jsou autentická, v jednom vyhotovení, které bude uloženo v archivu Spojených národů. Generální sekretář Spojených národů doručí všem státům, které úmluvu podepsaly nebo k ní přistoupily, ověřené opisy této úmluvy.

*) Na straně 3.