29/2000 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o přijetí Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení

29
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 18. září 1997 byla v Oslo přijata Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení.
Jménem České republiky byla Úmluva podepsána v Ottawě dne 3. prosince 1997.
S Úmluvou vyslovil souhlas Parlament České republiky, prezident republiky Úmluvu ratifikoval dne 29. září 1999. Ratifikační listina České republiky byla uložena u generálního tajemníka Organizace spojených národů dne 26. října 1999.
Při uložení ratifikační listiny bylo podle článku 1 odstavce 1(c) Úmluvy učiněno následující prohlášení:

„Vláda České republiky má zato, že pouhá účast Armády České republiky nebo občanů České republiky na plánování nebo provádění operací, cvičení nebo jiných vojenských aktivit vedených v součinnosti s ozbrojenými silami nečlenských zemí Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení, jež byla otevřena k podpisu v Ottawě dnem 3. prosince 1997, provádějícími činnosti touto úmluvou zakázané, nepředstavuje sama o sobě napomáhání, navádění nebo podněcování ve smyslu článku 1 odstavce 1(c) Úmluvy.”
Úmluva vstoupila v platnost na základě svého článku 17 odst. 1 dne 1. března 1999. Pro Českou republiku vstoupila v platnost v souladu s ustanovením článku 17 odst. 2 dne 1. dubna 2000.
Anglické znění Úmluvy a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
ÚMLUVA
O ZÁKAZU POUŽITÍ, SKLADOVÁNÍ, VÝROBY A PŘEVODU
PROTIPĚCHOTNÍCH MIN A O JEJICH ZNIČENÍ
Preambule
Účastnické státy,
odhodlány skoncovat s utrpením a obětmi na životech způsobenými protipěchotními minami, jež každý týden usmrcují nebo mrzačí stovky lidí, většinou nevinných a bezbranných civilistů a hlavně dětí, brání ekonomickému rozvoji a obnově, brzdí návrat běženců a osob vysídlených v rámci vlastního státu a zapříčiňují další kruté následky ještě mnoho let po jejich umístění,
přesvědčeny o nezbytnosti učinit vše pro to, aby účinně a koordinovaně přispěly k vyřešení naléhavého úkolu odstranit protipěchotní miny rozmístěné po celém světě a zajistily jejich zničení,
přejíce si učinit vše pro poskytování pomoci v rámci péče o oběti min a jejich rehabilitaci včetně sociální a ekonomické reintegrace,
uznávajíce, že úplný zákaz protipěchotních min by byl zároveň i důležitým opatřením k posilování důvěry,
vítajíce přijetí Protokolu o zákazu nebo omezení používání min, nástrah a dalších zařízení v jeho novele z 3. května 1996, připojeného k Úmluvě o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky, a vyzývajíce všechny státy, které tak dosud neučinily, k brzké ratifikaci tohoto Protokolu,
vítajíce rovněž rezoluci Valného shromáždění OSN č. 51/45 S z 10. prosince 1996, vyzývající všechny státy k rozhodnému úsilí o dosažení právně závazné mezinárodní dohody, zakazuje použití, skladování, výrobu a převod protipěchotních min,
vítajíce dále jednostranná a vícestranná opatření učiněná v minulých letech, jejichž cílem je zakázat, omezit nebo zastavit používání, skladování, výrobu a převod protipěchotních min,
zdůrazňujíce úlohu veřejného svědomí při podpoře zásad lidskosti, jehož důkazem je výzva k úplnému zákazu protipěchotních min a uznávajíce úsilí vyvíjené v tomto směru Mezinárodním červeným křížem a Hnutím červeného půlměsíce, Mezinárodní kampaní za zákaz protipěchotních min a mnoha dalšími nevládními organizacemi na celém světě,
připomínajíce si Ottawskou deklaraci z 5. října 1996 a Bruselskou deklaraci z 27. června 1997, vyzývající mezinárodní společenství k jednáním o mezinárodní a právně závazné dohodě zakazující použití, skladování, výrobu a převod protipěchotních min,
zdůrazňujíce naléhavost dodržování této Úmluvy ze strany všech států a odhodlány aktivně podporovat její univerzálnost na všech odpovídajících fórech, mimo jiné v OSN, na Konferenci o odzbrojení, v regionálních organizacích a uskupeních a na hodnotících konferencích k Úmluvě o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky,
spoléhajíce se na zásadu mezinárodního humanitárního práva, že právo stran v ozbrojeném konfliktu vybrat si způsoby a prostředky vedení války není neomezené, na zásadu, která zakazuje použít při ozbrojeném konfliktu zbraně, střely, jakož i materiály a způsoby vedení války takové povahy, jež způsobují zbytečné újmy nebo zbytečné utrpení, a na zásadu nutnosti rozlišovat mezi civilním obyvatelstvem a příslušníky ozbrojených sil,
se dohodly na tomto znění:
Článek 1
Všeobecné závazky
1. Každý účastnický stát se zavazuje, že nikdy a za žádných okolností:
a) nepoužije protipěchotní miny;
b) nebude vyvíjet, vyrábět, jinak získávat, skladovat, ponechávat si protipěchotní miny nebo je přímo nebo nepřímo převádět jiným;
c) nebude v žádném případě a nikomu napomáhat, nikoho podporovat nebo nutit, aby se zabýval jakoukoli činností, kterou tato Úmluva účastnickému státu zakazuje.
2. Každý účastnický stát se zavazuje ke zničení nebo k zajištění zničení všech protipěchotních min v souladu s ustanoveními této Úmluvy.
Článek 2
Definice
1. Protipěchotní mina označuje minu zkonstruovanou tak, aby explodovala přítomností, blízkostí nebo kontaktem osoby, a způsobující zneschopnění, zranění nebo usmrcení osoby nebo osob. Miny konstruované tak, aby explodovaly přítomností, blízkostí nebo kontaktem vozidla, na rozdíl od osoby, a vybavené zařízením, které znemožňuje manipulaci, se z důvodu takového vybavení nepovažují za protipěchotní miny.
2. Mina označuje jakoukoliv munici určenou k umístění pod zemí, na zemi nebo v blízkosti země či jiného povrchu a zkonstruovanou tak, aby explodovala přítomností, blízkostí nebo kontaktem osoby či vozidla.
3. Zařízení znemožňující manipulaci označuje prostředek, který má chránit minu a který je její součástí, je s ní spojen nebo je k ní připojen či umístěn pod ní a který se aktivuje, když dojde k pokusu o odstranění miny nebo jinému záměrnému působení na minu.
4. Převod zahrnuje, kromě fyzického pohybu protipěchotních min na území státu nebo z tohoto území, také postoupení vlastnických práv k minám a kontroly nad nimi, ale nezahrnuje postoupení území, kde jsou protipěchotní miny umístěny.
5. Zaminovaný prostor je určitý prostor, který je nebezpečný vzhledem k přítomnosti nebo podezření z přítomnosti min.
Článek 3
Výjimky
1. V souladu s všeobecnými závazky uvedenými v článku 1 je povoleno si ponechat nebo realizovat převod určitého počtu protipěchotních min pro potřeby vývoje a výcviku ve vyhledávání min, odminování nebo ničení min. Množství takových min nesmí ale přesáhnout minimální počet, jež je nezbytně nutný pro uvedené účely.
2. Převod protipěchotních min určených ke zničení je povolen.
Článek 4
Ničení zásob protipěchotních min
S výjimkou uvedenou v článku 3 se každý účastnický stát zavazuje ke zničení nebo zajištění zničení všech zásob protipěchotních min, jež má či vlastní nebo jež spadají pod jeho jurisdikci či kontrolu, co nejdříve, nejpozději však čtyři roky poté, co Úmluva pro takový účastnický stát vstoupí v platnost.
Článek 5
Ničení protipěchotních min v zaminovaných prostorech
1. Každý účastnický stát se zavazuje ke zničení nebo zajištění zničení všech protipěchotních min v zaminovaných prostorech, jež spadají pod jeho jurisdikci či kontrolu, co nejdříve, nejpozději však deset let poté, co tato Úmluva pro takový účastnický stát vstoupí v platnost.
2. Každý účastnický stát bude všemožně usilovat o to, aby označil všechny prostory, jež spadají pod jeho jurisdikci či kontrolu, o kterých je známo nebo existuje podezření, že jsou v nich umístěny protipěchotní miny. Zajistí co nejdříve, aby všechny zaminované prostory, jež spadají pod jeho jurisdikci či kontrolu, byly po obvodu označeny, kontrolovány a chráněny plotem či jiným způsobem tak, aby bylo zajištěno účinné zamezení vstupu civilních osob, a to až do úplného zničení všech protipěchotních min, které se v takových zaminovaných prostorech nacházejí. Označení bude odpovídat minimálně normám stanoveným v Protokolu o zákazu nebo omezení použití min, nástrah a jiných zařízení, ve znění jeho novely ze 3. května 1996, připojeném k Úmluvě o zákazu nebo omezení použití některých konvenčních zbraní, které mohou způsobovat nadměrné utrpení nebo mít nerozlišující účinky.
3. Domnívá-li se účastnický stát, že nebude schopen zničit či zajistit zničení všech protipěchotních min, uvedených v odstavci 1, v uvedené lhůtě, může schůzce účastnických států nebo hodnotící konferenci předložit žádost o posunutí konečného termínu pro dokončení zničení těchto protipěchotních min o dobu nepřesahující deset let.
4. Každá žádost musí obsahovat:
a) dobu trvání navrhovaného prodloužení;
b) podrobné vysvětlení důvodů navrhovaného prodloužení, včetně:
(i) příprav a charakteru prací prováděných v rámci národních odminovacích programů;
(ii) finančních a technických prostředků, jež má daný účastnický stát k dispozici ke zničení všech protipěchotních min; a
(iii) okolnosti, které znemožňují danému účastnickému státu zničit všechny protipěchotní miny v zaminovaných prostorech;
c) humanitární, sociální, ekonomické a ekologické důsledky prodloužení; a
d) další informace vztahující se k žádosti o navrhované prodloužení.
5. Schůzka účastnických států nebo hodnotící konference posoudí žádost, s ohledem na faktory uvedené v odstavci 4, a na základě většinového hlasu přítomných a hlasujících účastnických států rozhodne o tom, zda žádosti o prodloužený termín vyhoví.
6. Toto prodloužení lze obnovit na základě předložení nové žádosti v souladu s odstavci 3, 4 a 5 tohoto článku. V rámci žádosti o další termín prodloužení předloží účastnický stát další relevantní informace o tom, co podnikl v předchozím prodlouženém termínu v souladu s tímto článkem.
Článek 6
Mezinárodní spolupráce a pomoc
1. Při plnění svých závazků v souladu s touto Úmluvou má každý účastnický stát právo požádat o pomoc a na přijetí pomoci, je-li to proveditelné, od jiných účastnických států, a to v uskutečnitelném rozsahu.
2. Každý účastnický stát se zavazuje usnadnit co nejširší výměnu zařízení, materiálu a vědeckotechnických informací, které souvisejí s touto Úmluvou, a je oprávněn se takové výměny účastnit. Účastnické státy nebudou v případě humanitárních důvodů uvalovat nepřiměřená omezení na poskytování zařízení k odminování a s tím související technologické informace.
3. Každý účastnický stát, který je schopen tak učinit, poskytne pomoc v rámci péče o oběti min a jejich rehabilitace, jakož i společenské a ekonomické reintegrace a v rámci programů, které zajišťují informování o minách. Takovou pomoc lze, mimo jiné, poskytovat prostřednictvím Organizace spojených národů, mezinárodních, regionálních nebo národních organizací či institucí, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, nevládních organizací nebo na bilaterálním základě.
4. Každý účastnický stát, který je schopen tak učinit, poskytne pomoc při odminování a při činnostech, které s tím souvisejí. Takovou pomoc lze, mimo jiné, poskytovat prostřednictvím Organizace spojených národů, mezinárodních či regionálních organizací či institucí, nevládních organizací či institucí nebo na bilaterálním základě nebo prostřednictvím příspěvku Dobrovolnému svěřeneckému fondu Organizace spojených národů pro pomoc při odminování nebo jiným regionálním fondům, které se zabývají odminováním.
5. Každý účastnický stát, který je schopen tak učinit, poskytne pomoc při ničení zásob protipěchotních min.
6. Každý účastnický stát se zavazuje poskytovat informace do databáze, shromažďující informace o odminování, vytvořené v rámci Organizace spojených národů, a to zvláště informace o různých způsobech a technologiích odminování a seznamy odborníků, odborných institucí nebo vnitrostátních kontaktních míst pro odminování.
7. Účastnické státy mohou požádat Organizaci spojených národů, regionální organizace, jiné účastnické státy nebo jiné příslušné mezivládní nebo nevládní instituce o pomoc jejich úřadům při vypracovávání národního programu pro odminování, jež mimo jiné stanoví:
a) rozsah a šíři problému protipěchotních min;
b) finanční, technické a lidské zdroje požadované pro takový program;
c) odhadovaný počet let potřebný ke zničení všech protipěchotních min v zaminovaných prostorech, jež spadají pod jurisdikci nebo kontrolu zainteresovaného účastnického státu;
d) činnosti, které zajišťují informovanost o minách s cílem snížit výskyt zranění nebo usmrcení způsobených minami;
e) pomoc obětem min;
f) vztah mezi vládou zainteresovaného účastnického státu a příslušnými vládními, mezivládními či nevládními subjekty, jež se zúčastní provádění programu.
8. Každý účastnický stát, který poskytuje a přijímá pomoc na základě ustanovení tohoto článku, bude spolupracovat při zajišťování řádného a okamžitého provádění dohodnutých programů pomoci.
Článek 7
Transparentní opatření
1. Každý účastnický stát podá generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů co nejdříve, ale v každém případě nejpozději do 180 dnů poté, co pro něj tato Úmluva vstoupí v platnost, zprávu:
a) o vnitrostátních realizačních opatřeních uvedených v článku 9;
b) o celkovém množství skladovaných protipěchotních min, jež vlastní či má nebo jež spadají pod jeho jurisdikci či kontrolu, včetně specifikace druhu, množství a pokud možno sériových čísel každého druhu skladovaných protipěchotních min;
c) o poloze všech zaminovaných prostorů, u kterých je známo nebo existuje podezření, že se v nich nacházejí protipěchotní miny, a které spadají pod jeho jurisdikci či kontrolu, včetně maximálního množství podrobností ohledně druhu a množství každého druhu protipěchotních min v každém jednotlivém zaminovaném prostoru a data, kdy byly položeny;
d) o druzích, množství a pokud možno sériových číslech všech protipěchotních min, jež si ponechal nebo převedl pro potřeby vývoje a výuky techniky detekce min, odminování nebo ničení min, nebo převedených ke zničení, jakož i institucích, které účastnický stát zmocnil ponechat si nebo převést protipěchotní miny v souladu s článkem 3;
e) o charakteru programů zaměřených na konverzi zařízení, která vyrábějí protipěchotní miny nebo jejich vyřazení z provozu;
f) o charakteru programů zaměřených na zničení protipěchotních min v souladu s články 4 a 5 včetně podrobností o metodách, jež se při ničení použijí, o poloze všech míst, ve kterých se budou miny ničit, a o příslušných normách, které se týkají bezpečnosti a životního prostředí, jež při tom bude třeba dodržovat;
g) o druzích a množství všech protipěchotních min zničených poté, co tato Úmluva vstoupila pro daný účastnický stát v platnost, včetně specifikace množství každého druhu protipěchotních min, jež byly zničeny, v souladu s články 4 a 5 a pokud možno i včetně sériových čísel každého druhu protipěchotních min při zničení v souladu s článkem 4;
h) o technických parametrech všech známých druhů vyrobených protipěchotních min a min, jež účastnický stát má či vlastní, s uvedením pokud možno takových informací, jež usnadní zjišťování a odstraňování protipěchotních min; takové informace by měly minimálně obsahovat rozměry, druh jištění, obsah výbušniny, kovový obsah, barevné fotografie a další informace, které usnadňují odminování; a
i) o opatřeních přijatých za účelem zajištění okamžité a účinné výstrahy obyvatelstvu, pokud jde o všechny prostory uvedené v odstavci 2 článku 5.
2. Informace poskytované v souladu s tímto článkem budou účastnické státy každoročně aktualizovat tak, aby pokrývaly poslední kalendářní rok, a budou je sdělovat generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů nejpozději do 30. dubna každého roku.
3. Generální tajemník Organizace spojených národů bude tyto získané informace předávat účastnickým státům.
Článek 8
Vzájemná pomoc a objasňování při realizování Úmluvy
1. Účastnické státy souhlasí, že se budou vzájemně radit a spolupracovat při realizaci ustanovení této Úmluvy a v kooperativním duchu společně napomáhat dodržování závazků, které z této Úmluvy pro účastnické státy vyplývají.
2. Jestliže si jeden nebo více účastnických států přeje objasnit nebo usiluje vyřešit otázky, které se týkají dodržování ustanovení této Úmluvy ze strany jiného účastnického státu, může tomuto účastnickému státu předložit prostřednictvím generálního tajemníka Organizace spojených národů žádost o objasnění takové záležitosti. K žádosti se musí připojit všechny příslušné informace. Každý účastnický stát se musí zdržet neopodstatněných žádostí o objasnění, s tím, že bude dbáno na zabránění zneužití. Účastnický stát, jenž obdrží žádost o objasnění, poskytne žádajícímu účastnickému státu prostřednictvím generálního tajemníka Organizace spojených národů do 28 dnů veškeré informace, jež mohou napomoci takovou záležitost objasnit.
3. Neobdrží-li žádající účastnický stát prostřednictvím generálního tajemníka Organizace spojených národů v tomto termínu odpověď nebo bude-li považovat odpověď na žádost o objasnění za neuspokojivou, může prostřednictvím generálního tajemníka Organizace spojených národů předložit tuto záležitost na nejbližší schůzce účastnických států. Generální tajemník Organizace spojených národů předá toto podání, se všemi příslušnými připojenými informacemi náležejícími k žádosti o objasnění, všem účastnickým státům. Všechny tyto informace se předloží žádanému účastnickému státu, který má právo na odpověď.
4. Během svolání jakékoli schůzky účastnických států může kterýkoli zainteresovaný účastnický stát požádat generálního tajemníka Organizace spojených národů o zprostředkování v rámci usnadnění požadovaného objasnění.
5. Žádající účastnický stát může prostřednictvím generálního tajemníka Organizace spojených národů navrhnout svolání zvláštní schůzky účastnických států k posouzení této záležitosti. Generální tajemník Organizace spojených národů následně sdělí tento návrh a všechny informace předložené zainteresovanými účastnickými státy všem účastnickým státům se žádostí o uvedení, zda souhlasí se zvláštní schůzkou účastnických států za účelem posouzení dané záležitosti. Vyjádří-li do 14 dnů od data tohoto sdělení alespoň jedna třetina účastnických států souhlas se zvláštní schůzkou, svolá generální tajemník Organizace spojených národů tuto zvláštní schůzku účastnických států v průběhu následujících 14 dnů. Nejnižší možný počet účastníků takovéto schůzky představuje většina účastnických států.
6. Schůzka účastnických států, eventuálně zvláštní schůzka účastnických států v první fázi rozhodne, zda se bude, s přihlédnutím ke všem informacím předloženým zainteresovanými účastnickými státy, záležitostí dále zabývat. Schůzka účastnických států nebo zvláštní schůzka účastnických států budou všemožně usilovat o dosažení rozhodnutí na základě konsensu. Není-li přes veškerá úsilí shody dosaženo, učiní se takové rozhodnutí většinou hlasů přítomných a hlasujících účastnických států.
7. Všechny účastnické státy mají v plné míře spolupracovat se schůzkou účastnických států nebo zvláštní schůzkou účastnických států při hodnocení této záležitosti, včetně vyšetřujících misí zmocněných k tomu v souladu s odstavcem 8.
8. V případě potřeby dalšího objasnění zmocní schůzka účastnických států nebo zvláštní schůzka účastnických států vyšetřující misi a rozhodne o jejím mandátu většinou hlasů přítomných a hlasujících účastnických států. Žádaný účastnický stát může na své území vyšetřující misi pozvat kdykoli. Taková mise se pak uskuteční, aniž by o ní svým zmocněním rozhodla schůzka účastnických států nebo zvláštní schůzka účastnických států. Mise, v níž počet nepřesáhne devět odborníků, ustanovená a schválená v souladu s odstavci 9 a 10 může shromažďovat dodatečné informace přímo v uvedeném místě nebo v jiných místech, jež přímo souvisejí s danou problematikou dodržování a jež spadají pod jurisdikci či kontrolu žádaného účastnického státu.
9. Generální tajemník Organizace spojených národů připraví a zaktualizuje seznam jmen a příjmení, státních příslušností a dalších relevantních údajů o odbornících, které mu účastnické státy poskytly, a předá jej všem účastnickým státům. Každý odborník uvedený na tomto seznamu bude považován za osobu určenou pro všechny vyšetřující mise, neprohlásí-li ho některý z účastnických států písemně za osobu nepřijatelnou. V případě nepřijetí se odborník nezúčastní vyšetřujících misí na území účastnického státu, který vznesl protest, či na jiném místě spadajícím pod jurisdikci či kontrolu takového účastnického státu, a to pokud bylo nepřijetí oznámeno ještě před jmenováním daného odborníka do takových misí.
10. Na základě obdržení žádosti schůzky účastnických států nebo zvláštní schůzky účastnických států jmenuje generální tajemník Organizace spojených národů po poradě se žádaným účastnickým státem členy mise, včetně jejího vedoucího. Státní příslušníci účastnických států, které požadují vyšetřující misi nebo přímo dotčených jejími aktivitami, do takové mise jmenováni nebudou. Členové vyšetřující mise požívají výsad a imunit podle článku VI Úmluvy o výsadách a imunitách Organizace spojených národů, přijaté 13. února 1946.
11. Po oznámení, které se musí učinit alespoň 72 hodin předem, se členové vyšetřující mise co nejdříve dostaví na území žádaného účastnického státu. Žádaný účastnický stát přijme administrativní opatření nezbytná k přijetí, dopravě a ubytování mise a po dobu působení mise na území pod jeho kontrolou odpovídá za zajištění její bezpečnosti v nejvyšší možné míře.
12. Aniž by byla dotčena svrchovanost žádaného účastnického státu, může si vyšetřující mise dovézt na území žádaného účastnického státu nezbytné vybavení, jež bude užíváno výlučně ke shromažďování informací souvisejících s problematikou dodržování. Před svým příjezdem oznámí mise žádanému účastnickému státu vybavení, jež hodlá po dobu působení vyšetřující mise používat.
13. Žádaný účastnický stát vynaloží veškeré úsilí, aby vyšetřující misi zajistil možnost mluvit se všemi příslušnými osobami, jež mohou poskytnout informace, které se vztahují k problematice dodržování.
14. Žádaný účastnický stát umožní vyšetřující misi přístup do všech prostor a zařízení, která spadají pod jeho kontrolu a ve kterých lze očekávat možnost shromáždění údajů relevantních pro otázku dodržování. Toto právo bude podléhat jakýmkoli opatřením, jež může žádaný účastnický stát považovat za nezbytná pro:
a) ochranu citlivého zařízení, informací a prostorů;
b) ochranu jakýchkoli ústavních povinností, jež může žádaný účastnický stát mít s ohledem na vlastnická práva, provádění prohlídek, konfiskací, či další ústavní práva; nebo
c) fyzickou ochranu a bezpečnost členů vyšetřující mise.
V případě, že žádaný účastnický stát taková opatření podnikne, vyvine veškeré úsilí, aby účelným způsobem prokázal dodržování této Úmluvy prostřednictvím alternativních kroků.
15. Pobyt vyšetřující mise nepřesáhne 14 dnů na území zainteresovaného účastnického státu a 7 dnů v určitém místě, není-li dohodnuto jinak.
16. Se všemi důvěrně sdělenými informacemi, které se nevztahují k předmětné záležitosti vyšetřující mise, se musí pracovat jako s důvěrnými informacemi.
17. Vyšetřující mise podá prostřednictvím generálního tajemníka Organizace spojených národů zprávu o výsledcích svého šetření schůzce účastnických států nebo zvláštní schůzce účastnických států.
18. Schůzka účastnických států nebo zvláštní schůzka účastnických států zváží všechny příslušné informace, včetně zprávy, kterou předložila vyšetřující mise, a může požádat žádaný účastnický stát, aby učinil v otázce dodržování termínovaná opatření. Žádaný účastnický stát podá zprávu o všech opatřeních podniknutých v reakci na tuto žádost.
19. Schůzka účastnických států nebo zvláštní schůzka účastnických států mohou zainteresovaným účastnickým státům navrhnout způsoby a prostředky dalšího objasnění nebo řešení dotyčné záležitosti včetně zahájení příslušných postupů v souladu s mezinárodním právem. Za okolností, kdy je předmětný problém kvalifikován jako problém způsobený okolnostmi, jež žádaný účastnický stát nemůže ovlivnit, může schůzka účastnických států nebo zvláštní schůzka účastnických států doporučit vhodná opatření včetně kooperativních opatření uvedených v článku 6.
20. Schůzka účastnických států nebo zvláštní schůzka účastnických států budou všemožně usilovat o to, aby dospěly k rozhodnutím uvedeným v odstavcích 18 a 19 na základě konsensu; v opačném případě dvoutřetinovou většinou přítomných a hlasujících účastnických států.
Článek 9
Vnitrostátní realizační opatření
Každý účastnický stát učiní veškerá potřebná právní, administrativní a další opatření, včetně uvalení trestních sankcí, s cílem zabránit a potlačit jakoukoliv činnost, která je účastnickému státu zakázána na základě této Úmluvy, jež je prováděna ze strany osob nebo na území, které spadá pod jurisdikci či kontrolu tohoto účastnického státu.
Článek 10
Řešení sporů
1. Účastnické státy se zavazují ke vzájemným konzultacím a vzájemné spolupráci k vyřešení jakéhokoli sporu, jenž může vzniknout v souvislosti s aplikací nebo výkladem této Úmluvy. Každý účastnický stát může takovýto spor předložit schůzce účastnických států.
2. Schůzka účastnických států může přispět k řešení sporu všemi prostředky, které považuje za vhodné, včetně nabídky zprostředkování, s výzvou účastnickým státům, jež jsou stranami sporu, k zahájení řešení způsobem, pro který se rozhodnou, a doporučit lhůty pro jakýkoli dohodnutý způsob.
3. Tento článek není v rozporu s ustanovením této Úmluvy o vzájemné pomoci a objasňování při jejím realizování.
Článek 11
Schůzky účastnických států
1. Účastnické státy se budou pravidelně scházet pro posouzení jakýchkoli záležitostí, které se týkají aplikace nebo provádění této Úmluvy, včetně:
a) účinnosti a statutu této Úmluvy;
b) záležitostí, které vyplývají ze zpráv předkládaných na základě ustanovení této Úmluvy;
c) mezinárodní spolupráce a pomoci v souladu s článkem 6;
d) vývoje technologií odstraňování protipěchotních min;
e) podání ze strany účastnických států podle článku 8; a
f) rozhodnutí, která se týkají podání ze strany účastnických států tak, jak je to uvedeno v článku 5.
2. První schůzku účastnických států svolá generální tajemník Organizace spojených národů do jednoho roku po vstupu této Úmluvy v platnost. Následné schůzky bude svolávat generální tajemník Organizace spojených národů každoročně až do první hodnotící konference.
3. Na základě podmínek uvedených v článku 8 svolává zvláštní schůzku účastnických států generální tajemník Organizace spojených národů.
4. Státy, jež nejsou stranami této Úmluvy, jakož i Organizace spojených národů, další příslušné mezinárodní organizace či instituce, regionální organizace, Mezinárodní výbor Červeného kříže a příslušné nevládní organizace mohou být přizvány k účasti na těchto schůzkách jako pozorovatelé v souladu s dohodnutým jednacím řádem.
Článek 12
Hodnotící konference
1. Hodnotící konferenci svolá generální tajemník Organizace spojených národů pět let po vstupu této Úmluvy v platnost. Následné hodnotící konference bude svolávat generální tajemník Organizace spojených národů na žádost jednoho nebo více účastnických států s tím, že interval mezi jednotlivými hodnotícími konferencemi nesmí být v žádném případě kratší než pět let. Na každou hodnotící konferenci budou přizvány všechny účastnické státy této Úmluvy.
2. Účelem hodnotící konference bude:
a) hodnocení účinnosti a statutu této Úmluvy;
b) posouzení potřeby konání dalších schůzek účastnických států a intervalu mezi nimi tak, jak to stanovuje odstavec 2 článku 11;
c) přijmutí rozhodnutí k podáním účastnických států tak, jak to stanovuje článek 5; a
d) přijmutí, v případě potřeby, takových závěrů v závěrečné zprávě, jež se vztahují k provádění této Úmluvy.
3. Státy, jež nejsou stranami této Úmluvy, jakož i Organizace spojených národů, další příslušné mezinárodní organizace či instituce, regionální organizace, Mezinárodní výbor Červeného kříže a příslušné nevládní organizace mohou být přizvány k účasti na každé hodnotící konferenci jako pozorovatelé v souladu s dohodnutým jednacím řádem.
Článek 13
Změny
1. Kdykoli po vstupu této Úmluvy v platnost může kterýkoliv účastnický stát předložit k této Úmluvě pozměňovací návrhy. Jakýkoli pozměňovací návrh se sděluje depozitáři, který jej rozešle všem účastnickým státům s žádostí o jejich názor na to, zda by se měla svolávat k posouzení takového návrhu konference ke změnám Úmluvy. Informuje-li většina účastnických států do třiceti dnů po jeho rozeslání depozitáře o své podpoře dalšímu posouzení takového návrhu, svolá depozitář konferenci ke změnám Úmluvy, na kterou budou pozvány všechny účastnické státy.
2. Státy, které nejsou stranami této Úmluvy, jakož i Organizace spojených národů, další příslušné mezinárodní organizace či instituce, regionální organizace, Mezinárodní výbor Červeného kříže a příslušné nevládní organizace mohou být přizvány k účasti na každé konferenci ke změnám Úmluvy jako pozorovatelé v souladu s dohodnutým jednacím řádem.
3. Konference ke změnám Úmluvy se konají okamžitě po schůzce účastnických států nebo hodnotící konferenci, nepožádá-li většina účastnických států o její konání v dřívějším termínu.
4. Jakékoli změny k této Úmluvě se přijmou dvoutřetinovou většinou účastnických států přítomných a hlasujících na konferenci ke změnám Úmluvy. Depozitář sdělí účastnickým státům každou takto přijatou změnu.
5. Jakákoli změna k této Úmluvě vstoupí v platnost pro všechny účastnické státy této Úmluvy, které tuto změnu přijaly, poté co většina účastnických států uloží u depozitáře listiny o přijetí. Pro ostatní účastnické státy pak vstoupí v platnost k datu uložení jejich listin o přijetí.
Článek 14
Výdaje
1. Výdaje spojené se schůzkami účastnických států, zvláštními schůzkami účastnických států, hodnotícími konferencemi a konferencemi ke změnám Úmluvy ponesou účastnické státy a státy, jež nejsou stranami této Úmluvy, ale jež se jich účastní, v souladu s hodnotící stupnicí Organizace spojených národů odpovídajícím způsobem upravenou.
2. Výdaje vzniklé generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů na základě článků 7 a 8 a výdaje jakékoli vyšetřující mise hradí účastnické státy v souladu s hodnotící stupnicí Organizace spojených národů odpovídajícím způsobem upravenou.
Článek 15
Podpis
Tuto Úmluvu, jež byla sjednána v norském Oslu 18. září 1997, mohou podepsat všechny státy v kanadské Ottawě od 3. prosince 1997 do 4. prosince 1997 a v sídle Organizace spojených národů v New Yorku od 5. prosince 1997 až do jejího vstupu v platnost.
Článek 16
Ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení
1. Tato Úmluva podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení jejími signatáři.
2. Každý stát, který Úmluvu nepodepsal, k ní může přistoupit.
3. Ratifikační listiny či listiny o přijetí, schválení nebo přistoupení budou uloženy u depozitáře.
Článek 17
Vstup v platnost
1. Tato Úmluva vstoupí v platnost prvním dnem šestého měsíce po měsíci, v němž byla uložena 40. ratifikační listina či listina o přijetí, schválení nebo přistoupení.
2. Pro každý účastnický stát, který uloží svou ratifikační listinu či listinu o přijetí, schválení nebo přistoupení po datu uložení 40. ratifikační listiny či listiny o přijetí, schválení nebo přistoupení, vstoupí tato Úmluva v platnost prvním dnem šestého měsíce po datu, ke kterému tento stát uložil svou ratifikační listinu či listinu o přijetí, schválení nebo přistoupení.
Článek 18
Dočasné uplatňování
Kterýkoli stát může v době své ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení prohlásit, že bude dočasně uplatňovat odstavec 1 článku 1 této Úmluvy, a to po dobu, než tato Úmluva vstoupí v platnost.
Článek 19
Výhrady
Články této Úmluvy nepodléhají výhradám.
Článek 20
Doba platnosti a odstoupení
1. Tato Úmluva má neomezenou dobu platnosti.
2. V rámci uplatňování své státní svrchovanosti má každý účastnický stát právo od této Úmluvy odstoupit. Oznámení o takovém odstoupení podá všem ostatním účastnickým státům, depozitáři a Radě bezpečnosti Organizace spojených národů. Tato listina o odstoupení musí obsahovat úplné vysvětlení důvodů, jež toto odstoupení motivovaly.
3. Toto odstoupení nabude platnosti teprve šest měsíců poté, co listinu o odstoupení obdrží depozitář. Dostane-li se však do vypršení této šestiměsíční lhůty odstupující účastnický stát do ozbrojeného konfliktu, nenabude odstoupení platnosti, dokud ozbrojený konflikt neskončí.
4. Odstoupení účastnického státu od této Úmluvy v žádném případě neovlivní povinnost států i nadále plnit závazky přijaté na základě příslušných norem mezinárodního práva.
Článek 21
Depozitář
Depozitářem této Úmluvy je tímto stanoven generální tajemník Organizace spojených národů.
Článek 22
Platnost textů
Originál této Úmluvy, jejíž anglický, arabský, čínský, francouzský, ruský a španělský text má stejnou platnost, bude uložen u generálního tajemníka Organizace spojených národů.