1832/1946 Ú. l. I
Vyhláška nejvyššího úřadu cenového o některých opatřeních k zajištění cen hospodářsky odůvodněných.

1832.
Vyhláška
nejvyššího úřadu cenového
ze dne 1. října 1946
o některých opatřeních k zajištění cen hospodářsky odůvodněných.
Nejvyšší úřad cenový stanoví podle § 2, odst. 1 vládního nařízení o zřízení nejvyššího úřadu cenového toto:

§ 1.
Tvoření cen a úplat v případech, kdy jsou tyto ceny a úplaty stanoveny jako nejvyšší.
(1) V případech, kdy jsou cenovými předpisy přímo číselně stanoveny nejvyšší (nejvýše přípustné) ceny za zboží nebo úplaty za úkony, je každý podnik povinen bez újmy na jakosti a bez zhoršení dodacích a platebních podmínek účtovat nižší, přiměřenou (hospodářsky odůvodněnou) cenu nebo úplatu, jestliže to dovoluje — též s ohledem na potřeby rekonstrukce výrobního (provozního) zařízení a jiné závažné okolnosti — celková situace podniku; platí to zejména tehdy, když by při požadování plné nejvyšší ceny (úplaty) měl podnik nepřiměřený zisk. V podnicích, které prodávají více druhů zboží, je třeba toto snížení cen provésti tak, aby se především a co nejvíce zlevnilo zboží lidové potřeby.
(1a) Od 12. srpna 1948 je podnik povinen místo snížení ceny (úplaty) na přiměřenou (hospodářsky odůvodněnou) cenu (úplatu) podle ustanovení odstavce 1 hlásiti vypočtenou nižší cenu (úplatu) nejvyššímu úřadu cenovému a rozdíl mezi dosavadní cenou nadále skutečně účtovanou a vypočtenou sníženou cenou, kterou by byl jinak podnik povinen účtovati podle ustanovení odstavce 1, samostatně účetně vykazovati až do dalšího rozhodnutí nejvyššího úřadu cenového.
(3) Přiměřenou (hospodářsky odůvodněnou) cenou (úplatou) podle odstavce 1 je jen ta cena nebo úplata, která vyplývá z cenové kalkulace odpovídající obecným zásadám kalkulačním a směrnicím uvedeným v odstavcích 4 až 6.
(4) Kalkulace osobních nákladů je nutno provádět podle skutečně placených mezd a platů, při čemž nesmějí býti překročeny sazby podle příslušných mzdových a platových předpisů. Mzdy za zameškanou pracovní dobu se mohou započítávat pouze ve výši příslušnými předpisy výslovně povolené. Za podklad kalkulace je nutno vzít vždy skutečné pracovní doby, nejvýše však doby přiměřené výkonu v konkrétním případě obvyklému. Výkonnostní a kvalifikační příplatky, výkonnostní prémie a prémie za úsporu materiálu a pod. smějí být započteny do osobních nákladů jen potud, pokud jejich vyplácení je přípustné podle mzdových a platových předpisů a odůvodněné vyššími pracovními výkony, po případě úsporami materiálu a pokud tyto vyšší výkony (zejména zkrácení pracovní doby připadající na kalkulační jednici) a úspory materiálu jsou zároveň v kalkulaci vyjádřeny.
(5) V kalkulaci nákladů nelze vyjádřit mimořádné okolnosti jako je nedostatečné využití pracovních sil, kapacity podniku nebo provozních prostředků, úvěrů a pod., ani závady v organisaci podniku nebo nedostatky v jeho pracovním programu.
(6) Režijní přirážky a obchodní rozpětí musejí odpovídat obratu přiměřenému normální výkonnosti podniku.
(7) Cenové kalkulace podle odstavce 3 jsou průmyslové podniky povinny k účelům kontrolním sestavit a po dobu alespoň 3 let uschovávat. Ke kalkulacím musejí být přiloženy všechny potřebné doklady a záznamy, jakož i propočty, pomocí kterých byly jednotlivé položky kalkulace odvozeny z účetních záznamů. Není-li možno doklady a záznamy ke kalkulaci připojit, musí kalkulace obsahovat alespoň přesný odkaz na sbírky dokladů a na příslušné účetní a jiné záznamy.
(8) Velkoobchodní podniky jakéhokoli druhu (soukromé, družstevní i znárodněné) jsou povinny k účelům kontrolním sestavit alespoň jednou ročně podrobný výpočet režijních nákladů a po dobu alespoň 3 let jej uschovávat.
(10) Za nepřiměřený zisk ve smyslu ustanovení odstavce 1 je třeba zpravidla pokládati zisk, který včetně zúročení provozního kapitálu a daně výdělkové přesahuje:
10% celkového ročního prodejního obratu, činí-li tento obrat nejvýše jednonásobek,
7% celkového ročního prodejního obratu, činí-li tento obrat nejvýše jedno a půlnásobek,
5% celkového ročního prodejního obratu, činí-li tento obrat nejvýše dvojnásobek,
3.5% celkového ročního prodejního obratu, činí-li tento obrat nejvýše trojnásobek,
2% celkového ročního prodejního obratu, činí-li tento obrat nejvýše pětinásobek,
1.5% celkového ročního prodejního obratu, činí-li tento obrat nejvýše sedminásobek,
1% celkového ročního prodejního obratu, činí-li tento obrat více než sedminásobek
provozního kapitálu podniku.
§ 2.
Tvoření cen a úplat v případech t. zv. autonomní tvorby cen.
(1) V případech, kdy platí předpisy o t. zv. autonomní tvorbě cen, nesmějí být do ceny nebo do úplaty započteny náklady na výkony, které v daném případě nebyly provedeny, nebo náklady v příslušných cenových předpisech sice předvídané, které se však v daném případě nevyskytly, na př. přídavky za práci přes čas, kvalifikační příplatky, výkonnostní a pod. Jinak platí obdobně ustanovení § 1. Od 12. srpna 1948 jsou podniky povinny postupovati i zde obdobně podle ustanovení § 1, odst. 1a.
(2) Předpisy o t. zv. autonomní tvorbě cen se rozumějí všechny cenové předpisy, jimiž ceny nebo úplaty nejsou přímo číselně stanoveny, nýbrž podle nichž podnikatelé nejvýše přípustnou cenu za zboží nebo úplatu za úkon sami vypočítávají. Ustanoveními odstavce 1 se tyto předpisy jen doplňují.
§ 3.
Zvláštní sleva k náhradě dopravních nákladu.
Platí-li prodejní ceny s dodáním zboží do domu nebo do skladu odběratele a nemůže-li dodavatel (na př. velkoobchodník) pro vážné překážky takto dodati, takže si odběratel zboží u něho sám odebere, je dodavatel povinen poskytnout odběrateli přiměřenou slevu, odpovídající nákladům, které by na dopravu zboží k odběrateli musil vynaložit. Pokud pro takové případy platí zvláštní ustanovení, zůstávají nedotčena.
§ 4.
Zakázkový lístek při dodávkách na zakazku.
(1) V případech, kdy se ceny zakázkového zboží nebo úplaty za úkony tvoří podle předpisů o t. zv. autonomní tvorbě cen (§ 2) a činí-li cena (úplata) více než 100 Kčs, je výrobce zboží, pokud prodává přímo soukromému spotřebiteli, a podnikatel, provádějící pro tohoto úkon, povinen vydati zákazníku při přijetí objednávky zakázkový lístek. Zakázkový lístek musí obsahovat:
a) označení podnikatele (firmu),
b) označení zákazníka,
c) předmět dodávky nebo úkonu,
d) sjednanou cenu a činí-li cena více než 500 Kčs, bližší její výpočet.
(2) V případě složitější zakázkové práce, kde nelze cenu (úplatu) vypočítat již při přijetí objednávky, vydá se zakázkový lístek při dodání, může však býti nahrazen účtem.
(3) Zakázkový lístek je nutno vyhotovit zásadně pro každou objednávku vždy s jedním opisem. Opisy zakázkových lístků jsou podnikatelé povinni spořádaně uschovávat po dobu 3 měsíců od provedení zakázky, u zakázek v ceně více než 5000 Kčs po dobu alespoň 3 let.
(4) Zakázkový lístek není třeba vydávat zákazníku, který na něm písemně potvrdí, že jeho vydání nepožaduje
(5) Ustanovení předchozích odstavců neplatí pro ty případy, které jsou upraveny zvláštními předpisy a dále v případech, kde jde o dodávky průmyslových podniků.
§ 5.
Označování nejvyšších cen na prodejních dokladech.
(1) Jestliže cenové předpisy ukládají prodávajícím povinnost, aby poznámkou na účtě nebo jinak sdělovali svým odběratelům prodejní ceny zboží na nižších odbytových stupních a jestliže tyto prodejní ceny nejsou v příslušném cenovém předpisu výslovně označeny jako ceny pevné nebo nejnižší, jsou prodávající povinni připojit ke sdělení cen doložku: „Tyto ceny jsou nejvyšší, prodej za nižší ceny je tedy přípustný".
(2) Pokud je v cenových předpisech předepsáno, že účet, nabídka a pod. mají být opatřeny doložkou, že cena byla schválena nebo povolena nejvyšším úřadem cenovým, musí být z této doložky zřejmo, že jde o cenu nejvyšší, jestliže tato cena nebyla v příslušném cenovém předpisu výslovně označena jako cena pevná nebo nejnižší. Proto musí taková doložka zníti takto: „Cena přípustná v rámci nejvyšší ceny podle . . . “. Nesmí se používati doložky „Cena schválená podle . . . “ nebo „Cena povolená podle . . .“ a pod., a to ani když až dosud takové doložky bylo užíváno, nebo když takové zněni nebo znění podobné příslušný cenový předpis nařizuje.
§ 6.
Součinnost ústředních svazů, závodních rad a jiných orgánů zaměstnaneckých při zajišťování hospodářsky odůvodněných cen.
(1) Ústřední svazy živnostenského hospodářství a jejich hospodářské skupiny, po případě jednoty živnostenských společenstev spolupůsobí podle směrnic nejvyššího úřadu cenového, při stanovení a přezkoušení cen a podniky jsou povinny dbáti jejich pokynů v tomto směru.
(2) Závodní rady, po případě jiné orgány zaměstnanců spolupůsobí podle směrnic Ústřední rady odborů při zabezpečení hospodářsky odůvodněných cen v rámci platných předpisů.
§ 7.
Kalkulační podklady pro přezkoušení cen.
Průmyslové podniky jsou povinny sestavit kalkulace cen běžných, standardních druhů svých výrobků podle schémat a předpisů, které budou vydány zvlášť pro jednotlivé druhy zboží, a předložit je prostřednictvím hospodářských skupin nejvyššímu úřadu cenovému jako podklady pro přezkoušení cen. Kalkulace musejí být sestaveny jednak podle roku 1938 nebo jiného stanoveného roku, jednak podle prvního pololetí 1946 a musejí odpovídat zásadám stanoveným v § 1, odst, 3 až 6. U jednotlivých položek kalkulací se uvede, podle kterých předpisů byly vypočteny.
Závěrečná ustanovení.
§ 8.
Nejvyšší úřad cenový může povolit nebo nařídit výjimky z ustanovení této vyhlášky nebo z předpisů vydaných k jejímu provedení. Nejvyšší úřad cenový vydá také podrobnější směrnice o dohledu nad dodržováním ustanovení této vyhlášky.
§ 9.
Přestupky této vyhlášky se trestají podle části čtvrté vládního nařízení o zřízení nejvyššího úřadu cenového a podle předpisů toto nařízení měnících nebo doplňujících.
§ 10.
Tato vyhláška nabývá účinnosti 15. dnem po vyhlášení.

Za předsedu nejvyššího úřadu cenového:
Dr. Maur v. r.