444/1991 Sb.
Sdělení federálního ministerstva zahraničních věcí o sjednání Úmluvy o ochraně pracovníků proti nebezpečím z povolání způsobeným znečištěním vzduchu, hlukem a vibracemi na pracovištích (č. 148)

444
SDĚLENÍ
federálního ministerstva zahraničních věcí

Federální ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 25. června 1977 byla na 63. zasedání generální konference Mezinárodní organizace práce přijata Úmluva o ochraně pracovníků proti nebezpečím z povolání způsobeným znečištěním vzduchu, hlukem a vibracemi na pracovištích (č. 148). Ratifikace Úmluvy Československou socialistickou republikou byla zapsána dne 11. ledna 1990 generálním ředitelem Mezinárodního úřadu práce. Podle svého článku 18 odstavce 3 Úmluva vstoupila pro Českou a Slovenskou Federativní Republiku v platnost dnem 11. ledna 1991.
Český překlad Úmluvy se vyhlašuje současně.


Úmluva č. 148
Úmluva o ochraně pracovníků proti nebezpečím z povolání způsobeným znečištěním vzduchu, hlukem a vibracemi na pracovištích
Generální konference Mezinárodní organizace práce, která byla svolána správní radou Mezinárodního úřadu práce do Ženevy a tam se sešla dne 1. června 1977 na svém šedesátém třetím zasedání,
majíc na zřeteli úmluvy a doporučení, které se věci týkají, zejména doporučení o ochraně zdraví pracovníků, 1953; doporučení o závodních zdravotnických službách, 1959; úmluvu a doporučení o ochraně proti záření, 1963; úmluvu a doporučení o ochranných zařízeních na strojích, 1963; úmluvu o dávkách při pracovních úrazech a nemocech z povolání, 1964; úmluvu a doporučení o hygieně (obchod a kanceláře), 1964; úmluvu a doporučení o benzenu, 1977 a úmluvu a doporučení o rakovině z povolání, 1974;
rozhodnuvši přijmout některé návrhy týkající se pracovního prostředí: znečištění vzduchu; hluku a vibrací, jež jsou čtvrtým bodem jednacího pořadu zasedání;
stanovivši, že tyto návrhy budou mít formu mezinárodní úmluvy,
přijímá dne 25. června 1977 tuto úmluvu, která bude označována jako Úmluva o pracovním prostředí (znečištění vzduchu, hluk a vibrace), 1977.
ČÁST I.
ROZSAH PLATNOSTI A VYMEZENÍ POJMŮ
Článek 1
1. Tato úmluva se vztahuje na všechna odvětví hospodářské činnosti.
2. Členský stát, který ratifikuje tuto úmluvu, může po projednání se zúčastněnými reprezentativními organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků, pokud existují, vyjmout z provádění úmluvy jednotlivá odvětví hospodářské činnosti, pokud toto provádění vyvolává zvláštní problémy, které mají určitou závažnost.
3. Každý členský stát, který ratifikuje úmluvu, uvede v první zprávě o jejím provádění, kterou je povinen podat podle článku 22 ústavy Mezinárodní organizace práce, a to s odůvodněním, odvětví, která byla vyloučena podle odstavce 2 tohoto článku, a vyložit v pozdějších zprávách stav svého zákonodárství a praxe, pokud jde o tato odvětví, a rozsah, v němž byla úmluva provedena nebo se zamýšlí ji provést, pokud jde o taková odvětví.
Článek 2
1. Každý členský stát může po projednání s reprezentativními organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků, pokud existují, přijmout závazky stanovené touto úmluvou zvlášť, pokud jde o
a) znečištění vzduchu,
b) hluk,
c) vibrace.
2. Členský stát, který nepřijme závazky stanovené úmluvou pro jeden nebo více druhů nebezpečí, přesně to určí na své ratifikační listině a uvede pro to důvody ve své první zprávě o provádění úmluvy podané podle článku 22 ústavy Mezinárodní organizace práce. Ve svých pozdějších zprávách vyloží stav svého zákonodárství a praxe, pokud jde o druhy nebezpečí, které byly vyloučeny, s přesným uvedením, v jakém rozsahu byla úmluva provedena nebo se zamýšlí ji provést, pokud jde o každý takový druh nebezpečí.
3. Každý členský stát, který při ratifikaci nepřijal závazky stanovené touto úmluvou pro všechny druhy nebezpečí, později, jakmile bude názoru, že to okolnosti dovolují, zpraví generálního ředitele Mezinárodního úřadu práce, že přijímá závazky stanovené úmluvou ohledně jednoho nebo více druhů nebezpečí předtím vyloučených.
Článek 3
Pro účely této úmluvy:
a) Výraz „znečištění vzduchu“ zahrnuje každý vzduch znečištěný látkami, které jsou škodlivé pro zdraví nebo jinak nebezpečné, ať už je jejich fyzikální stav jakýkoli.
b) Výraz „hluk“ zahrnuje každý zvuk, který může způsobit ztrátu sluchu nebo být škodlivý pro zdraví či jinak nebezpečný.
c) Výraz „vibrace“ zahrnuje všechny vibrace přenášené na lidské tělo pevnými tělesy a jež jsou škodlivé pro zdraví nebo jinak nebezpečné.
ČÁST II.
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 4
1. Vnitrostátní zákonodárství stanoví, jaká opatření budou učiněna na pracovištích pro předcházení nebezpečím z povolání, způsobeným znečištěním vzduchu, hlukem nebo vibracemi, pro jejich snižování a pro ochranu pracovníků proti nim.
2. Ustanovení pro praktické provádění stanovených opatření mohou být učiněna ve formě technických norem, příruček pro praxi nebo jiným vhodným způsobem.
Článek 5
1. Při provádění ustanovení této úmluvy se má příslušný orgán radit s nejreprezentativnějšími organizacemi zúčastněných zaměstnavatelů a pracovníků.
2. Představitelé zaměstnavatelů a pracovníků budou přibráni k vypracování předpisů pro praktické provádění opatření předepsaných podle článku 4.
3. Co nejužší spolupráce bude navázána na všech úrovních mezi zaměstnavateli a pracovníky pro provádění opatření předepsaných podle této úmluvy.
4. Představitelům zaměstnavatele a pracovníků v podniku má být umožněno doprovázet inspektory při kontrole dodržování opatření předepsaných podle této Úmluvy, pokud inspektoři nejsou názoru, že se zřetelem k všeobecným pokynům příslušného orgánu by to mohlo být na škodu účinnému provádění jejich povinností.
Článek 6
1. Zaměstnavatelé zodpovídají za provádění předepsaných opatření.
2. Jestliže několik zaměstnavatelů provádí současně nějakou činnost na jednom pracovišti, jsou povinni spolupracovat při provádění předepsaných opatření, aniž by se tím omezovala zodpovědnost každého jednotlivého zaměstnavatele na zdraví a bezpečnost pracovníků, které zaměstnává. Za vhodných okolností příslušný orgán stanoví obecné postupy pro tuto spolupráci.
Článek 7
1. Pracovníci jsou povinni dbát bezpečnostních předpisů pro předcházení nebezpečím z povolání, která vznikají ze znečištění vzduchu, hluku a vibrací na pracovištích, pro jejich snížení a zajištění ochrany proti těmto nebezpečím.
2. Pracovníci nebo jejich zástupci jsou oprávněni činit návrhy, získat informace a výcvik a obracet se na příslušné orgány, aby byla zajištěna ochrana proti nebezpečím z povolání, která vznikají ze znečištění vzduchu, hluku a vibrací na pracovištích.
ČÁST III.
PREVENTIVNÍ A OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 8
1. Příslušný orgán určí hlediska pro stanovení nebezpečí z expozice znečištěnému vzduchu, hluku a vibracím v pracovním prostředí, a na jejich základě případně vymezí hranice expozice.
2. Při vypracování hledisek a vymezení hranic expozice příslušný orgán přihlédne ke stanovisku odborně kvalifikovaných osob, určených zúčastněnými nejreprezentativnějšími organizacemi zaměstnavatelů a pracovníků.
3. Hlediska a hranice expozice budou stanoveny, doplňovány a prověřovány v pravidelných obdobích se zřetelem k novým vnitrostátním a mezinárodním znalostem a údajům, pokud možno s přihlédnutím ke zvýšení nebezpečí z povolání, vyplývajícím ze současné expozice několika škodlivých činitelů na pracovišti.
Článek 9
Každé nebezpečí, které vzniká ze znečištění vzduchu, hluku a vibrací bude pokud možno odstraněno z pracoviště:
a) technickými opatřeními uplatňovanými v nových zařízeních nebo nových postupech při jejich projektování nebo zavádění nebo dodatečnými opatřeními na existujících zařízeních nebo v postupech, nebo, není-li to možné,
b) dodatečnými opatřeními v organizaci práce.
Článek 10
Jestliže opatření učiněná podle článku 9 nesníží znečištění vzduchu, hluk a vibrace na pracovištích na hranice stanovené podle článku 8, zaměstnavatel musí opatřit a udržovat vhodné individuální ochranné pomůcky. Zaměstnavatel nesmí nutit pracovníka, aby pracoval bez individuální ochranné pomůcky poskytnuté podle tohoto článku.
Článek 11
1. V přiměřených časových intervalech za podmínek a způsobem stanoveným příslušným orgánem se bude dohlížet na zdravotní stav pracovníků vystavených nebezpečí z povolání, která vznikají znečištěním vzduchu, hlukem nebo vibracemi na pracovištích, nebo těch, kteří takovým nebezpečím budou pravděpodobně vystaveni. Takový dohled má zahrnovat předběžné lékařské vyšetření, které předchází přidělení k takové práci, a pravidelně se opakující vyšetření za podmínek stanovených příslušným orgánem.
2. Dohled uvedený v odstavci 1 tohoto článku nesmí být spojen s náklady pro zúčastněného pracovníka.
3. Jestliže není z lékařského hlediska doporučeno, aby pracovník byl nadále zaměstnán prací ve znečištěném vzduchu nebo v hlučném prostředí nebo spojenou s vibracemi, je třeba vyvinout veškeré úsilí ve shodě s vnitrostátní praxí a podmínkami, aby byl převeden na jiné vhodné zaměstnání nebo aby jeho výdělek byl zachován pomocí dávek sociálního zabezpečení nebo jiným způsobem.
4. Opatření k provedení této úmluvy nesmějí nepříznivě ovlivnit práva pracovníků, která pro ně vyplývají ze zákonodárství o sociálním zabezpečení nebo sociálním pojištění.
Článek 12
Užívání postupů, látek, strojů nebo zařízení stanovených příslušným orgánem, které vystavují pracovníky nebezpečím z povolání, jež jsou způsobena znečištěním vzduchu, hlukem nebo vibracemi na pracovištích, musí být oznámeno příslušnému orgánu a tento orgán může, je-li toho třeba, dát souhlas k užívání za předepsaných podmínek nebo je zakázat.
Článek 13
Všechny zúčastněné osoby
a) budou informovány vhodným a přiměřeným způsobem o nebezpečích v zaměstnání, která se mohou vyskytnout na pracovištích následkem znečištění vzduchu, hluku nebo vibrací;
b) budou vhodně a přiměřeně poučeny o prostředcích pro předcházení těmto nebezpečím, pro snížení a ochranu proti nim.
Článek 14
S přihlédnutím k vnitrostátním podmínkám a zdrojům budou učiněna opatření na podporu výzkumu v oblasti předcházení a snížení nebezpečí, způsobených znečištěním vzduchu, hlukem a vibracemi na pracovištích.
ČÁST IV.
PROVÁDĚCÍ USTANOVENÍ
Článek 15
Za podmínek a za okolností stanovených příslušným orgánem zaměstnavatel je povinen ustanovit odborně spolehlivou osobu nebo použít odborně způsobilé služby mimopodnikové nebo společné pro několik podniků, aby se zabývaly otázkami předcházení a snížení znečištění vzduchu, hluku a vibrací na pracovištích.
Článek 16
Každý členský stát
a) učiní zákonodárným nebo každým jiným způsobem, který je v souladu s vnitrostátní praxí a podmínkami, potřebná opatření, včetně přiměřených sankcí, pro provedení ustanovení této úmluvy;
b) pověří způsobilé dohlédací orgány kontrolou provádění ustanovení této úmluvy nebo si bude ověřovat, že je zajištěn náležitý dohled.
ČÁST V.
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Formální ratifikace této úmluvy budou oznámeny generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce a jím zapsány.
Článek 18
1. Tato úmluva zavazuje toliko členské státy Mezinárodní organizace práce, jejichž ratifikace byla zapsána generálním ředitelem.
2. Nabude účinnosti dvanáct měsíců poté, kdy generální ředitel zapíše ratifikace dvou členských států.
3. Pro každý další členský stát tato úmluva nabude účinnosti dvanáct měsíců od data, kdy byla zapsána její ratifikace.
Článek 19
1. Každý členský stát, který ratifikoval tuto úmluvu, může ji vypovědět po uplynutí deseti let ode dne, kdy tato úmluva poprvé nabyla účinnosti, písemným sdělením generálnímu řediteli Mezinárodního úřadu práce, který je zapíše. Výpověď nabude účinnosti jeden rok po dni, kdy byla zapsána.
2. Každý členský stát, jenž ratifikoval tuto úmluvu a který nepoužije práva ji vypovědět podle tohoto článku během roku následujícího po uplynutí období deseti let, jak uvedeno v předchozím odstavci, bude vázán úmluvou na další desetileté období a poté ji bude moci vypovědět vždy po uplynutí desetiletého období za podmínek uvedených v tomto článku.
Článek 20
1. Generální ředitel Mezinárodního úřadu práce oznámí všem členským státům Mezinárodní organizace práce zápis všech ratifikací a výpovědí, které mu členové organizace sdělí.
2. Když bude členským státům Organizace sdělovat zápis druhé ratifikace, jež mu byla oznámena, generální ředitel upozorní členské státy Organizace na datum, kdy tato úmluva nabude účinnosti.
Článek 21
Generální ředitel Mezinárodního úřadu práce oznámí generálnímu tajemníkovi Spojených národů k zápisu podle článku 102 Charty Spojených národů úplné údaje o všech ratifikacích, všech prohlášeních a všech výpovědích, které zapsal podle ustanovení předchozích článků.
Článek 22
Vždy, bude-li to považovat za nutné, správní rada Mezinárodního úřadu práce předloží generální konferenci zprávu o provádění této úmluvy a přezkoumá, zda je záhodno dát na pořad jednání generální konference otázku její úplné nebo částečné revize.
Článek 23
1. Přijme-li generální konference novou úmluvu revidující úplně nebo částečně tuto úmluvu a nestanoví-li nová úmluva jinak:
a) ratifikace nové revidující úmluvy členským státem způsobí ipso iure okamžitou výpověď této úmluvy bez ohledu na ustanovení článku 19, a to s výhradou, že nová revidující úmluva nabude účinnosti;
b) od doby, kdy nová revidující úmluva nabude účinnosti, tato úmluva přestane být členským státům otevřena k ratifikaci.
2. Tato úmluva však zůstane v platnosti co do formy a obsahu pro ty členské státy, které ji ratifikovaly a které neratifikovaly revidující úmluvu.
Článek 24
Anglické a francouzské znění této úmluvy mají stejnou platnost.