9/2003 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o přijetí Dohody o mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autokarem a autobusem (INTERBUS)

9
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 14. dubna 2000 byla v Bruselu přijata Dohoda o mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autokarem a autobusem (INTERBUS).
Jménem České republiky byla Dohoda podepsána v Bruselu dne 26. června 2001.
S Dohodou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Dohodu ratifikoval. Ratifikační listina České republiky byla uložena u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie, depozitáře Dohody, dne 8. října 2002.
Dohoda vstoupila v platnost na základě svého článku 28 odst. 1 dne 1. ledna 2003 a tímto dnem vstoupila Dohoda v platnost i pro Českou republiku.
Anglické znění Dohody a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
DOHODA
o mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autokarem a autobusem
(INTERBUS)
SMLUVNÍ STRANY:
MAJÍCE NA ZŘETELI přání podporovat rozvoj mezinárodní dopravy v Evropě a zejména usnadňovat její organizaci a provozování;
MAJÍCE NA ZŘETELI přání usnadňovat turistickou a kulturní výměnu mezi Smluvními stranami;
VZHLEDEM K TOMU, že Dohoda o mezinárodní příležitostné silniční přepravě cestujících autokarem a autobusem (ASOR) podepsaná v Dublinu 26. května 1982 neposkytuje prostor pro přístup nových Stran;
PŘIČEMŽ zkušenosti a liberalizace dosažené posledně zmíněnou dohodou by měly být uplatňovány i nadále;
PŘIČEMŽ je žádoucí zajistit harmonizovanou liberalizaci určitých služeb v mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autobusem a autokarem včetně tranzitní dopravy;
PŘIČEMŽ je žádoucí zajistit konkrétní harmonizovaná pravidla a administrativní postupy v oblasti neliberalizovaných přepravních služeb v mezinárodní příležitostné dopravě, které i nadále podléhají povolovacímu řízení;
PŘIČEMŽ je nezbytné zajistit vysoký stupeň harmonizace technických požadavků uplatňovaných na autobusy a autokary, jimiž jsou přepravní služby v mezinárodní příležitostné dopravě mezi Smluvními stranami uskutečňovány, s cílem zvýšit úroveň bezpečnosti silničního provozu a ochrany životního prostředí;
PŘIČEMŽ je nezbytné, aby Smluvní strany uplatňovaly jednotná ustanovení týkající se práce osádek autobusů a autokarů zajišťujících mezinárodní silniční dopravu;
PŘIČEMŽ je žádoucí zajistit harmonizaci podmínek pro přístup k povolání provozovatele silniční osobní dopravy;
PŘIČEMŽ princip nediskriminace provozovatele dopravy z hlediska státní příslušnosti nebo sídla provozovatele dopravy, jakož i z hlediska výchozího a cílového místa jízdy autobusu nebo autokaru by měl být považován za základní podmínku uplatňovanou v oblasti mezinárodní příležitostné dopravy;
PŘIČEMŽ je nezbytné zajistit jednotné vzory přepravních dokumentů, jako jsou kontrolní dokument pro liberalizované příležitostné přepravní služby, povolení a formulář žádosti o povolení pro neliberalizované přepravní služby, s cílem usnadnit a zjednodušit kontrolní postupy;
PŘIČEMŽ je nezbytné uplatnit určitá harmonizovaná opatření týkající se provádění Dohody, zejména kontrolních postupů, ukládání sankcí a vzájemné spolupráce;
PŘIČEMŽ je vhodné vytvořit konkrétní postupy pro praktickou aplikaci Dohody a akceptovat konkrétní technické požadavky obsažené v přílohách;
PŘIČEMŽ Dohoda by měla být otevřená pro přístup budoucích členů Evropské konference ministrů dopravy, jakož i jiným evropským státům;
ROZHODLY se stanovit v mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autobusem a autokarem jednotná pravidla
A DOHODLY SE TAKTO:
ČÁST I
RÁMEC A DEFINICE
Článek 1
Rámec
1. Tato Dohoda bude uplatňována:
a) na mezinárodní silniční přepravu cestujících jakékoli státní příslušnosti formou příležitostné dopravy:
- mezi územími dvou Smluvních stran, nebo začínající a končící na území stejné Smluvní strany, a pokud by to bylo během těchto služeb zapotřebí, v tranzitu přes území jiné Smluvní strany nebo přes území nesmluvního státu;
- uskutečněnou jako služba za úplatu provozovateli dopravy, kteří byli zřízeni na území Smluvní strany v souladu s jejími právními předpisy a jsou držiteli koncese opravňující k poskytování přepravních služeb formou mezinárodní příležitostné dopravy autokarem a autobusem;
- s použitím autobusů a autokarů registrovaných ve Smluvní straně, kde je sídlo provozovatele dopravy,
b) na prázdné jízdy autobusů a autokarů uskutečňované v souvislosti s těmito službami.
2. Žádné ustanovení této Dohody nemůže být vykládáno tak, že by poskytovalo možnost provozovat vnitrostátní příležitostnou dopravu na území některé Smluvní strany provozovateli dopravy se sídlem v jiné Smluvní straně.
3. Použití autobusů a autokarů určených k přepravě cestujících k dopravě zboží pro komerční účely je vyloučeno z rámce této Dohody.
4. Tato Dohoda se netýká příležitostných služeb uskutečňovaných na vlastní účet.
Článek 2
Nediskriminace
Smluvní strany jsou povinny zaručit zásadu nediskriminace z hlediska státní příslušnosti nebo sídla provozovatele dopravy, jakož i z hlediska výchozího a cílového místa jízdy autobusu nebo autokaru, zejména s ohledem na daňová ustanovení, jak je uvedeno v části VI, jakož i výkon kontroly a ukládání pokut, jak je uvedeno v části IX.
Článek 3
Definice
Pro účely této Dohody budou použity následující definice:
1. „Autobusy a autokary“ jsou vozidla, která jsou z hlediska své konstrukce a svého vybavení vhodná k přepravě více než devíti osob včetně řidiče a jsou k tomuto účelu určena.
2. „Mezinárodní příležitostná doprava“ je přepravní služba uskutečňovaná mezi územími nejméně dvou Smluvních stran, která není zahrnuta pod definici linkové dopravy ani pod definici zvláštní linkové dopravy ani pod definici kyvadlové dopravy.
Tato přepravní služba může být provozována s určitou pravidelností, aniž by tím přestala být přepravní službou v příležitostné dopravě.
3. „Linková doprava“ je přepravní služba, kterou je zajišťována přeprava cestujících po určených trasách, přičemž cestující mohou nastupovat a vystupovat na předem stanovených zastávkách. K přepravní službě v linkové dopravě se může vztahovat povinnost dodržovat předem stanovené jízdní řády a jízdní tarify.
4. „Zvláštní linková doprava“ je přepravní služba, kterou je - bez ohledu na to, kdo ji organizuje - zajišťována přeprava určitého okruhu cestujících s vyloučením jiných cestujících s tím, že je provozována podle podmínek definovaných v odstavci 3.
Zvláštní linková doprava zahrnuje zejména:
a) přepravu pracujících mezi bydlištěm a zaměstnáním;
b) přepravu žáků a studentů mezi bydlištěm a vzdělávacím zařízením.
Skutečnost, že přepravní služba ve zvláštní linkové dopravě může doznat změn v souladu s potřebami uživatelů, neovlivní její kvalifikaci jako linkové dopravy.
5. (1) „Kyvadlová doprava“ je přepravní služba, kterou jsou opakovanými jízdami tam a zpět přepravovány předem zformované skupiny cestujících z jediného místa odjezdu do jediného místo určení. Každá skupina sestávající se z cestujících, kteří vykonali jízdu tam, bude přepravena zpět do místa odjezdu pozdější jízdou stejným provozovatelem dopravy.
Místo odjezdu a místo určení jsou místa, kde jízda začíná a kde jízda končí, vždy však včetně míst ležících v okruhu 50 km.
(2) V kyvadlové dopravě nesmí cestující během cesty nastoupit nebo vystoupit.
(3) První zpáteční jízda a poslední jízda tam ve sledu jízd kyvadlové dopravy budou uskutečněny prázdné.
(4) Kvalifikace přepravní služby jako kyvadlové dopravy nebude dotčena skutečností, že po dohodě příslušných orgánů zúčastněné Smluvní strany nebo stran:
- cestující, nehledě na ustanovení pododstavce 1, vykonají zpáteční jízdu s jinou skupinou nebo s jiným dopravcem;
- cestující, nehledě na ustanovení pododstavce 2, nastupují nebo vystupují v průběhu jízdy;
- první jízda tam a poslední zpáteční jízda ve sledu jízd kyvadlové dopravy, nehledě na ustanovení pododstavce 3, jsou uskutečněny prázdné.
6. „Smluvní strany“ jsou signatáři, kteří vyjádřili svůj souhlas s tím, že se cítí být vázáni touto Dohodou, a pro něž tato Dohoda vstoupila v platnost.
Tato Dohoda se bude aplikovat na územích těch států, kde se aplikuje Smlouva o zřízení Evropského společenství v souladu s podmínkami stanovenými v této Smlouvě, a dále na území Bosny-Hercegoviny, Bulharska, České republiky, Estonska, Chorvatska, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Moldavska, Polska, Rumunska, Slovenska, Slovinska a Turecka.
7. „Příslušné orgány“ jsou orgány určené členským státem Evropského společenství a dalšími Smluvními stranami k provádění úkolů uvedených v částech V, VI, VII, VIII a IX této Dohody.
8. „Tranzit“ znamená část dopravního výkonu územím Smluvní strany, aniž by zde cestující nastupovali a vystupovali.
ČÁST II
POŽADAVKY UPLATŇOVANÉ VŮČI PROVOZOVATELŮM OSOBNÍ SILNIČNÍ DOPRAVY
Článek 4
1. Smluvní strany, které tak ještě neučinily, budou uplatňovat požadavky shodné s těmi, jež jsou stanoveny Směrnicí Evropského společenství uvedenou v Příloze 1.
2. Pokud jde o podmínku přiměřené finanční způsobilosti uvedené v článku 3 odst. 3 této Směrnice, mohou Smluvní strany uplatňovat požadavek minimálního použitelného kapitálu a rezerv nižší, než je výše stanovená pod písmenem (c) uvedeného odstavce 3, a to až do 1. 1. 2003 nebo dokonce do 1. 1. 2005 za podmínky, že v posledně uvedeném případě bude učiněno odpovídající prohlášení při ratifikaci Dohody, aniž by tím byla dotčena ustanovení obsažená v Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a konkrétními Smluvními stranami této Dohody.
ČÁST III
TECHNICKÉ POŽADAVKY UPLATŇOVANÉ NA VOZIDLA
Článek 5
Autobusy a autokary provádějící mezinárodní příležitostnou dopravu, na niž se vztahuje tato Dohoda, musejí vyhovovat technickým požadavkům uvedeným v Příloze 2.
ČÁST IV
PŘÍSTUP NA TRH
Článek 6
Přepravní služby v liberalizované příležitostné dopravě
Z povinnosti povolovacího řízení na území kterékoliv jiné Smluvní strany, než je ta, kde je sídlo provozovatele dopravy, budou vyňaty následující přepravní služby:
1. okružní jízdy se zavřenými dveřmi, tzn. přepravní služby, při nichž je určitý autobus nebo autokar použit k přepravování stejné skupiny cestujících po celé trase jízdy a doveze ji zpět na místo odjezdu. Místo odjezdu je na území Smluvní strany, kde je sídlo provozovatele dopravy;
2. přepravní služby s jízdou tam s cestujícími a zpáteční jízdou prázdnou. Místo odjezdu je na území Smluvní strany, kde je sídlo provozovatele dopravy;
3. přepravní služby, při nichž jízda tam je uskutečněna prázdná a všichni cestující nastupují na stejném místě za předpokladu, že je splněna jedna z následujících podmínek:
a) cestující vytvoří skupinu na území nesmluvní strany nebo Smluvní strany jiné než té, kde je sídlo provozovatele dopravy, nebo té, kde cestující nastupují, přičemž tato skupina byla vytvořena podle smlouvy o přepravě uzavřené před jejich příjezdem na území posledně uvedené Smluvní strany. Cestující jsou přepravováni na území Smluvní strany, kde je sídlo provozovatele dopravy;
b) cestující byli dříve přepraveni stejným provozovatelem dopravy za okolností uvedených v odstavci 2 na území Smluvní strany, kde opět nastoupí a jsou přepraveni na území Smluvní strany, kde je sídlo provozovatele dopravy;
c) cestující byli pozváni k cestě na území jiné Smluvní strany, přičemž náklady dopravy hradí osoba, které je pozvala. Tito cestující musí tvořit homogenní skupinu, která nebyla utvořena výhradně z důvodů této jízdy a která je přepravena na území Smluvní strany, kde je sídlo provozovatele dopravy.
Povinnosti povolení dále nepodléhají:
4. tranzitní jízdy přes území Smluvních stran v souvislosti s liberalizovanými přepravními službami.
5. jízdy prázdných autobusů a autokarů použitých výhradně jako náhrada autobusu nebo autokaru zničeného nebo poškozeného při uskutečňování přepravních služeb v rámci této Dohody.
U přepravních služeb zajišťovaných provozovateli dopravy se sídlem na území Evropského společenství může být místo odjezdu a/nebo cíle přepravní služby v kterémkoliv členském státě Evropského společenství bez ohledu na to, ve kterém členském státě je autobus nebo autokar registrován nebo ve kterém členském státě je sídlo provozovatele dopravy.
Článek 7
Přepravní služby v neliberalizované příležitostné dopravě
1. Přepravní služby jiné než uvedené v článku 6 podléhají povolení v souladu s článkem 15.
2. U přepravních služeb zajišťovaných provozovateli dopravy se sídlem v Evropském společenství může být místo odjezdu a/nebo cíle přepravní služby v kterémkoli členském státě Evropského společenství bez ohledu na to, ve kterém členském státě je autobus nebo autokar registrován nebo ve kterém členském státě je sídlo provozovatele dopravy.
ČÁST V
SOCIÁLNÍ USTANOVENÍ
Článek 8
Smluvní strany této Dohody, které tak zatím neučinily, přistoupí k Evropské dohodě o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční dopravě (AETR) z 1. července 1970, později doplňované, anebo budou uplatňovat Nařízení Společenství 3820/85 a 3821/85, a to od okamžiku, kdy vstoupí tato Dohoda v platnost.
ČÁST VI
CELNÍ A DAŇOVÁ USTANOVENÍ
Článek 9
1. Autobusy a autokary užívané k provozování dopravy uskutečňované v souladu s touto Dohodou budou osvobozeny od všech daní z vozidel a poplatků, které jsou ukládány v souvislosti s provozem nebo vlastnictvím vozidla, stejně jako od všech zvláštních daní nebo poplatků ukládaných v souvislosti s provozováním dopravy na území ostatních Smluvních stran.
Autobusy a autokary nebudou osvobozeny od placení daní a poplatků uložených z pohonných hmot, od daně z přidané hodnoty za přepravní služby, od mýtného a poplatků za užití dopravní infrastruktury.
2. Smluvní strany zajistí, aby mýtné a jakákoliv další forma uživatelských poplatků nebyly při užití určitého silničního úseku ukládány současně. Smluvní strany však mohou ukládat poplatky za užívání komunikační sítě, za použití mostů, tunelů a horských silnic.
3. Pohonné hmoty pro autobusy a autokary v palivových nádržích, kterými bylo vozidlo výrobcem pro tento účel vybaveno, avšak v žádném případě ne více než 600 litrů, a obdobně i maziva, která jsou převážena v autobusech a autokarech výhradně za účelem zajištění jejich provozu, budou osvobozeny od dovozních daní či jiných daní nebo plateb ukládaných jinou Smluvní stranou.
4. Společný výbor zřízený podle článku 23 stanoví seznam daní, které se vztahují k silniční dopravě cestujících autobusem a autokarem, ukládaných každou ze Smluvních stran. V tomto seznamu budou uvedeny daně, které jsou uvedeny v ustanovení odstavce 1, první pododstavec tohoto článku, u nichž platí, že mohou být ukládány pouze Smluvní stranou, kde je vozidlo registrováno. V seznamu budou rovněž uvedeny daně, které jsou uvedeny v ustanovení odstavce 1, druhý pododstavec tohoto článku a které mohou být ukládány Smluvními stranami jinými než Smluvní stranou, kde je vozidlo registrováno. Smluvní strany, které nahradí kteroukoliv z daní uvedených v tomto seznamu jinou daní stejného nebo obdobného druhu, sdělí tuto skutečnost Společnému výboru, aby mohl v seznamu daní provést příslušné změny.
5. Náhradní díly a nářadí dovezené pro opravu poškozeného autobusu nebo autokaru provozovaného v rámci mezinárodní silniční dopravy budou při dovozu na území jiné Smluvní strany osvobozeny od cla a od všech daní a poplatků za podmínek uvedených v zákonných ustanoveních upravujících možnost výjimečného připuštění dovozu tohoto zboží. Náhradní díly, které byly vyměněny, budou vyvezeny anebo zničeny pod dohledem příslušného celního orgánu druhé Smluvní strany.
ČÁST VII
KONTROLNÍ DOKUMENTY V PŘÍLEŽITOSTNÉ DOPRAVĚ NEPODLÉHAJÍCÍ POVOLENÍ
Článek 10
Poskytovat přepravní služby, které jsou uvedeny v článku 6, je možné pouze na základě kontrolního dokumentu vydaného příslušným orgánem nebo jinou k tomu zmocněnou organizací Smluvní strany, v níž je sídlo provozovatele dopravy.
Článek 11
1. Kontrolní dokument bude tvořen sešitem obsahujícím 25 jednotlivě oddělitelných jízdních listů s kopií. Kontrolní dokument bude odpovídat vzoru v Příloze 3 této Dohody.
2. Každý sešit a jednotlivé jízdní listy budou očíslovány. Jízdní listy budou očíslovány vzestupně počínaje od 1 do 25.
3. Text na krycím listu sešitu a na jízdním listu cestujících bude pořízen v úředním jazyce nebo několika úředních jazycích Smluvní strany, v níž je sídlo provozovatele dopravy.
Článek 12
1. Sešit uvedený v článku 11 bude veden na jméno konkrétního provozovatele dopravy a je nepřenosný.
2. Originál jízdního listu bude umístěn v autobusu nebo autokaru po celou dobu cesty, pro kterou je pořízen.
3. Provozovatel dopravy odpovídá za to, že jízdní listy budou úplně a přesně vyplněny.
Článek 13
1. Před zahájením každé cesty vyhotoví provozovatel dopravy jízdní list a jeho kopii.
2. Pro účely vedení jmenného seznamu cestujících může provozovatel dopravy využít jejich předem pořízený seznam vedený na samostatném listě, který bude k jízdnímu listu připojen. Jmenný seznam cestujících i jízdní list musejí být opatřeny razítkem provozovatele dopravy a pokud je to možné podpisem provozovatele dopravy anebo podpisem řidiče autobusu nebo autokaru.
3. U přepravních služeb, kde jízda tam je prázdná, jak je zmíněno v článku 6 odst. 3, může být jízdní list doplněn, jak je stanoveno v odstavci 2, až v době nástupu cestujících.
Článek 14
Příslušné orgány dvou nebo více Smluvních stran se mohou dohodnout, že seznam cestujících nemusí být pořizován. V takovém případě musí být v kontrolním dokumentu uveden počet cestujících.
Společný výbor zřízený podle článku 23 musí být o těchto dohodách informován.
ČÁST VIII
POVOLENÍ PRO NELIBERALIZOVANÉ PŘEPRAVNÍ SLUŽBY V PŘÍLEŽITOSTNÉ DOPRAVĚ
Článek 15
1. Povolení pro každou přepravní službu v příležitostné dopravě, která není liberalizovaná podle podmínek uvedených ve článku 6, se udělí ve vzájemné dohodě příslušných orgánů Smluvních stran, v nichž cestující nastupují a vystupují, a rovněž příslušných orgánů Smluvních stran, které jsou projížděny tranzitem. Pokud je místo odjezdu nebo cíle jízdy na území členského státu Evropského společenství, není tranzit přes další členské státy Společenství předmětem povolení.
2. Povolení bude odpovídat vzoru uvedenému v Příloze 5.
Článek 16
Žádost o povolení
1. Žádost o povolení předloží provozovatel dopravy příslušným orgánům té Smluvní strany, na jejímž území leží místo odjezdu. Žádost musí odpovídat vzoru uvedenému v Příloze 4.
2. Provozovatelé dopravy vyplní formulář žádosti a přiloží doklad, že žadatel je držitelem koncese opravňující k poskytování přepravních služeb formou mezinárodní příležitostné dopravy autokarem a autobusem, jak je uvedeno v článku 1 odst. 1 písm. a) druhé tiré.
3. Příslušné orgány Smluvní strany, na jejímž území leží místo odjezdu, žádost o povolení posoudí a v případě jejího schválení ji zašlou příslušným orgánům Smluvní strany (Smluvních stran) cílového místa a příslušným orgánům Smluvních stran projížděných tranzitem.
4. Smluvní strany, jejichž území se projíždí tranzitem, mohou jako výjimku oproti znění článku 15 odst. 1 rozhodnout, že jejich souhlas není napříště nutný pro přepravní služby uvedené v této části. V takovém případě bude o tomto rozhodnutí informován Společný výbor zřízený podle článku 23.
5. Příslušné orgány Smluvní strany (Smluvních stran), jejichž souhlas byl vyžádán, vydají během jednoho měsíce povolení, aniž by diskriminovaly provozovatele dopravy na základě jeho státní příslušnosti nebo jeho sídla. Jestliže tyto orgány nesouhlasí s udělením povolení, budou informovat příslušné orgány dotčené Smluvní strany (Smluvních stran) o důvodech.
Článek 17
Příslušné orgány dvou nebo více Smluvních stran mohou souhlasit se zjednodušením povolovacího řízení, vzoru žádosti o povolení a vzoru povolení pro přepravní služby v příležitostné dopravě mezi těmito Smluvními stranami. O těchto dohodách musí být informován Společný výbor zřízený podle článku 23.
ČÁST IX
KONTROLY, SANKCE A VZÁJEMNÁ SPOLUPRÁCE
Článek 18
Kontrolní dokumenty uvedené v článku 10 a povolení uvedená v článku 15 budou umístěny v autobusu nebo autokaru a budou předloženy na žádost pověřeného kontrolora.
Článek 19
Příslušné orgány Smluvních stran zajistí, aby provozovatelé dopravy dodržovali ustanovení této Dohody.
Článek 20
Ověřená kopie koncese opravňující k poskytování přepravních služeb v mezinárodní příležitostné dopravě autobusem a autokarem uvedená v článku 1 odst. 1 písm. a) druhé tiré bude umístěna v autobusu nebo autokaru a bude předložena na žádost pověřeného kontrolora.
Společný výbor zřízený podle článku 23 bude informován o vzorech tohoto dokumentu vydávaného příslušnými orgány Smluvních stran.
Článek 21
Příslušné orgány Smluvních stran stanoví systém sankcí ukládaných za porušení této Dohody. Účinek takto stanovených sankcí musí být efektivní, přiměřený a odrazující.
Článek 22
1. V případě závažných nebo opakovaných porušení předpisů platných v silniční dopravě, zejména předpisů týkajících se doby řízení a doby odpočinku a bezpečnosti silničního provozu, spáchaných provozovatelem dopravy se sídlem jinde než na území, kde k porušení předpisů došlo, jež by mohla být důvodem ke zrušení koncese opravňující k provozování osobní silniční dopravy, poskytnou příslušné orgány dotčené Smluvní strany příslušným orgánům Smluvní strany, v níž je sídlo provozovatele dopravy, veškeré informace, které jsou jim k dispozici, týkající se tohoto porušení předpisů, jakož i sankcí, které byly provozovateli dopravy uloženy.
2. Příslušné orgány Smluvní strany, na jejímž území se událo závažné nebo opakované porušení předpisů platných v silniční dopravě, zejména předpisů týkajících se doby řízení a doby odpočinku a bezpečnosti silničního provozu, mohou danému provozovateli dopravy dočasně odepřít možnost přístupu na území dané Smluvní strany.
Pokud jde o Evropské společenství, může příslušný orgán členského státu dočasně odepřít vstup pouze na území tohoto členského státu.
Příslušné orgány Smluvní strany, kde je sídlo provozovatele dopravy, jakož i Společný výbor zřízený podle článku 23, budou o takových opatřeních informovány.
3. V případě, že se provozovatel dopravy dopustil závažného nebo opakovaného porušení předpisů platných v silniční dopravě, zejména předpisů týkajících se doby řízení a doby odpočinku a bezpečnosti silničního provozu, příslušné orgány Smluvní strany, kde je sídlo provozovatele dopravy, podniknou přiměřená opatření s cílem zabránit porušování předpisů; tato opatření mohou zahrnovat i pozastavení či odebrání koncese opravňující k poskytování přepravních služeb v osobní silniční dopravě. Společný výbor zřízený podle článku 23 bude o těchto opatřeních informován.
4. Smluvní strany zaručí právo provozovatele dopravy na odvolání proti uloženým sankcím.
ČÁST X
SPOLEČNÝ VÝBOR
Článek 23
1. K usnadnění aplikace této Dohody se tímto zřizuje Společný výbor. Tento výbor je tvořen zástupci Smluvních stran.
2. Společný výbor se poprvé sejde během šesti měsíců od vstupu této Dohody v platnost.
3. Společný výbor stanoví svůj jednací řád.
4. Společný výbor se sejde na žádost alespoň jedné Smluvní strany.
5. Společný výbor může přijmout rozhodnutí pouze v případě, že na schůzi Společného výboru jsou zastoupeny dvě třetiny Smluvních stran včetně Evropského společenství.
6. Jestliže má Společný výbor rozhodnout, vyžaduje se jednomyslnost zúčastněných stran. V případě, že nemůže být dosaženo jednomyslnosti, sejdou se příslušné orgány na základě žádosti jedné nebo více Smluvních stran v průběhu šesti týdnů ke konzultaci.
Článek 24
1. Společný výbor zajistí řádné provádění této Dohody. Výbor bude informován o jakémkoli opatření, které bylo nebo má být přijato k realizaci ustanovení této Dohody.
2. Společný výbor bude zejména:
(a) na základě informací poskytnutých Smluvními stranami vypracovávat seznam příslušných orgánů Smluvních stran odpovědných za úkoly uvedené v částech V, VI, VII, VIII a IX této Dohody;
(b) doplňovat nebo měnit kontrolní dokumenty a jiné vzory dokumentů uvedených v přílohách této Dohody;
(c) doplňovat nebo měnit přílohy vztahující se k technickým standardům požadovaným u autobusů a autokarů, stejně jako Přílohu 1 týkající se požadavků uplatňovaných vůči provozovatelům osobní silniční dopravy podle článku 4 tak, aby přejímaly opatření přijatá v budoucnosti Evropským společenstvím;
(d) sestavovat na základě informací poskytovaných Smluvními stranami informativní seznam veškerých cel, daní a jiných poplatků uvedených v článku 9 odst. 4 a 5;
(e) doplňovat nebo měnit požadavky týkající se sociálních opatření uvedených v článku 8, aby reagovaly na opatření přijatá v budoucnosti Evropským společenstvím;
(f) řešit jakýkoli spor, který může vzniknout při provádění nebo výkladu této Dohody;
(g) navrhovat další kroky k liberalizaci těch přepravních služeb v příležitostné dopravě, které jsou doposud předmětem povolovacího řízení.
3. Jestliže to bude nutné, přijmou Smluvní strany v souladu se svými vnitrostátně platnými postupy opatření nezbytná k uplatnění jakéhokoli rozhodnutí přijatého Společným výborem.
4. Jestliže nebude možno dosáhnout dohody ve sporu podle odstavce 2 písm. f) tohoto článku, mohou dotčené Smluvní strany předložit daný případ k rozhodčímu řízení. Každá zúčastněná Smluvní strana jmenuje rozhodce. Společný výbor rovněž jmenuje svého rozhodce.
Rozhodnutí rozhodců se přijímá většinou hlasů.
Smluvní strany zúčastněné na sporu musí podniknout kroky, kterých je potřeba k provedení rozhodnutí rozhodců.
ČÁST XI
VŠEOBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Dvoustranné dohody
1. Ustanovení této Dohody nahradí příslušná ustanovení těch dohod, které byly uzavřeny mezi Smluvními stranami. Pokud se týká Evropského společenství, uplatňuje se toto ustanovení na dohody uzavřené mezi kterýmkoli členským státem a Smluvní stranou.
2. Smluvní strany jiné než Evropské společenství mohou souhlasit s tím, že nebudou uplatňovat ustanovení článku 5 a Přílohy 2 této Dohody, ale budou uplatňovat na autobusy a autokary vykonávající příležitostné přepravní služby mezi těmito Smluvními stranami včetně tranzitu přes jejich území jiné technické požadavky.
3. Nehledě na ustanovení článku 6 Přílohy 2 nahradí ustanovení této Dohody příslušná ustanovení dohod uzavřených mezi členskými státy Evropského společenství a dalšími Smluvními stranami.
Pokud existují ve stávajících dvoustranných dohodách mezi členskými státy Evropského společenství a dalšími Smluvními stranami ustanovení umožňující výjimku z povinnosti získat povolení pro příležitostné přepravní služby uvedené v článku 7, mohou být zachována a obnovena. V tomto případě budou Smluvní strany neprodleně informovat Společný výbor zřízený podle článku 23.
Článek 26
PODPIS DOHODY
Tato Dohoda bude otevřena k podpisu v Bruselu od 14. dubna 2000 do 30. června 2001 v sídle Generálního sekretariátu Rady Evropské unie, který bude jejím depozitářem.
Článek 27
RATIFIKACE NEBO SCHVÁLENÍ A ULOŽENÍ DOHODY
Tato Dohoda bude schválena nebo ratifikována signatáři v souladu s jejich vlastními postupy. Listiny o schválení nebo ratifikační listiny budou Smluvními stranami uloženy u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie, který o tom bude informovat všechny další signatáře.
Článek 28
Vstup v platnost
1. Tato Dohoda vstoupí v platnost pro Smluvní strany, které ji schválily nebo ratifikovaly, když ji schválily nebo ratifikovaly čtyři Smluvní strany včetně Evropského společenství, a to prvního dne třetího měsíce následujícího po dni, kdy byla uložena v pořadí čtvrtá ratifikační listina, anebo popřípadě prvního dne šestého měsíce za podmínky, že v tomto směru bylo učiněno při ratifikaci Dohody příslušné prohlášení.
2. Tato Dohoda vstoupí v platnost pro každou další Smluvní stranu, která ji schválí nebo ratifikuje po vstupu Dohody v platnost podle odstavce 1, a to prvního dne třetího měsíce následujícího po dni, ve kterém příslušná Smluvní strana uložila svoji listinu o schválení nebo ratifikační listinu.
Článek 29
Platnost Dohody - hodnocení provádění Dohody
1. Tato Dohoda bude uzavřena na období pěti let počínaje od jejího vstupu v platnost.
2. Platnost této Dohody bude automaticky prodloužena na následné období pěti let mezi těmi Smluvními stranami, které nevyjádřily přání tak neučinit. V posledně uvedeném případě oznámí Smluvní strana, které se to týká, svůj záměr depozitáři v souladu s článkem 31.
3. Před koncem každého období pěti let vyhodnotí Společný výbor provádění této Dohody.
Článek 30
Přístup
1. Po vstupu v platnost bude tato Dohoda otevřena k přístupu státům, které jsou členy Evropské konference ministrů dopravy (ECMT). V případě, že k této Dohodě přistoupí státy, které jsou členy Dohody o Evropském hospodářském prostoru, nebude tato Dohoda uplatňována navzájem mezi smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
2. Tato Dohoda bude rovněž otevřena k přístupu Sanmarinské republiky, Andorrského knížectví a Monackého knížectví.
3. Pro každý stát přistupující k této Dohodě po jejím vstupu v platnost podle článku 28 vstoupí Dohoda v platnost prvního dne třetího měsíce po uložení listiny o jeho přístupu.
4. Každému státu, který přistupuje k této Dohodě po jejím vstupu v platnost podle článku 28, může být vyhrazeno období maximálně tří roků k přijetí ustanovení ekvivalentních obsahu směrnic uvedených v Příloze 1. Společný výbor bude informován o veškerých takovýchto přijatých opatřeních.
Článek 31
Výpověď
Každá Smluvní strana může tuto Dohodu vypovědět, jestliže to současně oznámí s jednoročním předstihem ostatním Smluvním stranám prostřednictvím depozitáře této Dohody. Společný výbor bude informován o důvodech výpovědi Dohody. Dohoda však nemůže být vypovězena během prvních čtyř let následujících po jejím vstupu v platnost podle článku 28.
Jestliže je Dohoda vypovězena jednou nebo několika Smluvními stranami a počet Smluvních stran se sníží pod počet dohodnutý pro vstup Dohody v platnost podle článku 28, zůstává Dohoda v platnosti, pokud Společný výbor sestávající se ze zbývajících Smluvních stran nerozhodne jinak.
Článek 32
Ukončení platnosti
Smluvní strana, která vstoupila do Evropské unie, přestane být ode dne svého vstupu považována za Smluvní stranu.
Článek 33
Přílohy
Přílohy této Dohody tvoří její nedílnou součást.
Článek 34
Jazyky
Tato Dohoda, která je vyhotovena v anglickém, francouzském a německém jazyce, přičemž tyto texty jsou autentické, bude uložena v archivu Generálního sekretariátu Rady Evropské unie, který zašle ověřené kopie každé Smluvní straně.
Každá Smluvní strana zajistí náležitý překlad této Dohody do svého úředního jazyka nebo úředních jazyků. Kopie tohoto překladu bude uložena v archivu Generálního sekretariátu Rady Evropské unie.
Kopie všech překladů Dohody a příloh budou zaslány depozitářem všem Smluvním stranám.
Na důkaz toho podepsali podepsaní zmocněnci tuto Dohodu.

PŘÍLOHA 1
Podmínky uplatňované vůči provozovatelům osobní silniční dopravy uvedené v článku 4
Směrnice Evropského společenství uvedená v článku 4 zní takto:

Směrnice Rady 96/26/EC z 29. dubna 1996 o přístupu k výdělečné činnosti provozovatele silniční nákladní dopravy a silniční osobní dopravy a o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a dalších oficiálních kvalifikačních dokladů, jejímž smyslem je umožnit těmto provozovatelům dopravy volný přístup k provozování vnitrostátní a mezinárodní dopravy (viz Úřední list Evropských společenství L 124 z 23. 5. 1996, str. 1), naposledy novelizovaná Směrnicí Rady 98/76/EC z 1. října 1998 (Úřední list Evropských společenství L 277 z 14. 10. 1998, str. 17).

PŘÍLOHA 2
Technické požadavky uplatňované na autobusy a autokary (dálkové autobusy)
Článek 1
Ode dne, kdy Dohoda INTERBUS vstoupí pro každou Smluvní stranu v platnost, musí autobusy a autokary, jimiž se uskutečňuje mezinárodní příležitostná přeprava cestujících, vyhovovat následujícím právním předpisům:
a) Směrnici Rady 96/96/EC z 20. prosince 1996 o sbližování práva členských států, týkající se technických prohlídek motorových vozidel a přívěsů a návěsů (Úřední list Evropských společenství L 46 ze 17. 2. 1997, str. 1).
b) Směrnici Rady 92/6/EEC z 10. února 1992 o zavedení a používání omezovačů rychlosti pro určité druhy motorových vozidel v dopravě na území Společenství (Úřední list Evropských společenství L 57 z 23. 2. 1992, str. 27).
c) Směrnici Rady 96/53/EC z 25. července 1996 stanovující pro silniční vozidla provozovaná na území Společenství nejvyšší povolené rozměry ve vnitrostátní a v mezinárodní dopravě a nejvyšší povolené hmotnosti v mezinárodní dopravě (Úřední list Evropských společenství L 235 ze 17. 9. 1996, str. 59).
d) Nařízení Rady (EEC) 3821/85 z 20. prosince 1985 o kontrolních zařízeních v silniční dopravě (Úřední list Evropských společenství L 370 z 31. 12. 1985, str. 8) s posledními úpravami podle nařízení Komise (EC) 2135/98 z 24. 9. 1998 (Úřední list Evropských společenství L 274 z 9. 10. 1998, str. 1) nebo obdobným nařízením, která jsou stanovena Dohodou AETR včetně jejích protokolů.
Článek 2
Ode dne, kdy Dohoda INTERBUS vstoupí pro každou Smluvní stranu v platnost, budou Smluvní strany mimo Evropské společenství splňovat technické požadavky následujících směrnic Společenství nebo obdobných nařízení EHK OSN o jednotných ustanoveních týkajících se typových schválení pro nová vozidla a jejich vybavení.
PoložkaEHK OSN nařízení - poslední novelizaceSměrnice ES původní - poslední novelizaceDatum zavedení  v rámci EUEmise výfukových  plynů49/01-88/7701. 10. 199349/02, schválení A -91/542 fáze 1 01. 10. 1996 49/02, schválení B -91/542 fáze 2 -96/1 Kouřivost24/0372/30602. 08. 1972Hluk51/02-70/15701. 10. 1989-84/424 01. 10. 1996 -92/97Brzdový systém13/09-71/32001. 10. 1991 -88/194 01. 10. 1994 -91/422 -98/12Pneumatiky5492/2301. 01. 1993Světla48/01-76/75601. 01. 1994 -91/663 -97/28
Článek 3
Autobusy a autokary, jimiž jsou uskutečňovány následující přepravní služby:
a) přepravní služby z kteréhokoli členského státu Společenství (s výjimkou Řecka) do kterékoliv Smluvní strany Dohody INTERBUS;
b) přepravní služby z kterékoliv Smluvní strany Dohody INTERBUS do kteréhokoli členského státu Společenství (s výjimkou Řecka);
c) přepravní služby z kterékoliv Smluvní strany Dohody INTERBUS do Řecka tranzitem přes kterýkoli další členský stát Společenství uskutečňované provozovateli dopravy, kteří mají sídlo v kterékoliv Smluvní straně Dohody INTERBUS;
podléhají těmto pravidlům:
1. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované před 1. 1. 1980 nesmějí být používány k přepravním službám v příležitostné dopravě, na něž se vztahuje tato Dohoda.
2. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1980 a 31. 12. 1981 smějí být používány pouze do 31. 12. 2000.
3. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1982 a 31. 12. 1983 smějí být používány pouze do 31. 12. 2001.
4. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1984 a 31. 12. 1985 smějí být používány pouze do 31. 12. 2002.
5. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1986 a 31. 12. 1987 smějí být používány pouze do 31. 12. 2003.
6. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1988 a 31. 12. 1989 smějí být používány pouze do 31. 12. 2004.
7. Od 1. 1. 2005 smějí být používány pouze autobusy a autokary poprvé zaregistrované po 1. 1. 1990 (EURO 0).
8. Od 1. 1. 2007 smějí být používány pouze autobusy a autokary poprvé zaregistrované po 1. 10. 1993 (EURO 1).
Článek 4
Autobusy a autokary, jimiž se provádějí následující přepravní služby:
a) přepravy z Řecka do Smluvních stran Dohody INTERBUS;
b) přepravy ze Smluvních stran Dohody INTERBUS do Řecka
podléhají těmto pravidlům:
1. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované před 1. 1. 1980 nesmějí být používány pro příležitostné služby, na něž se vztahuje Dohoda INTERBUS.
2. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1980 a 31. 12. 1981 smějí být používány pouze do 31. 12. 2000.
3. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1982 a 31. 12. 1983 smějí být používány pouze do 31. 12. 2001.
4. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1984 a 31. 12. 1985 smějí být používány pouze do 31. 12. 2003.
5. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1986 a 31. 12. 1987 smějí být používány pouze do 31. 12. 2005.
6. Autobusy a autokary poprvé zaregistrované v období mezi 1. 1. 1988 a 31. 12. 1989 smějí být používány pouze do 31. 12. 2007.
7. Od 1. 1. 2008 smějí být používány pouze autobusy a autokary poprvé zaregistrované po 1. 1. 1990 (EURO 0).
8. Od 1. 1. 2010 smějí být používány pouze autobusy a autokary poprvé zaregistrované po 1. 10. 1993 (EURO 1).
Článek 5
Autobusy a autokary Společenství používané ve dvoustranném provozu mezi Řeckem a jinými členskými státy Společenství při tranzitu přes Smluvní strany Dohody INTERBUS se neřídí těmito nařízeními o technických standardech, nýbrž nařízeními Evropského společenství.
Článek 6
1. Nařízení o technických standardech zahrnutá ve dvoustranných dohodách nebo ujednáních mezi členskými státy Společenství a Smluvními stranami Dohody INTERBUS týkající se vzájemné dopravy a tranzitu, která jsou přísnější než ustanovení této Dohody, smějí být užívána do 31. prosince 2006.
2. Členské státy Společenství a příslušné Smluvní strany Dohody INTERBUS budou o obsahu takovýchto dvoustranných dohod nebo ujednání informovat Společný výbor ustavený podle článku 23 této Dohody.
Článek 7
1. Doklad, který prokazuje datum první registrace motorového vozidla, bude umístěn ve vozidle tak, aby mohl být předložen na výzvu pověřeného kontrolora. Pro účely této Přílohy znamená pojem „datum první registrace dopravního prostředku“ první registraci vozidla po jeho vyrobení. Pokud není k dispozici datum první registrace, použije se datum výroby.
2. V případě, že byl původní motor autobusu nahrazen novým motorem, bude doklad uvedený v odstavci 1 tohoto článku nahrazen dokladem, jímž se prokazuje, že nový motor vyhovuje typovým předpisům uvedeným v článku 3.
Článek 8
1. Nehledě na ustanovení uvedená v článku 1 písm. a) této Přílohy mohou Smluvní strany zavést namátkové kontroly, aby ověřily, zda autobusy a autokary splňují ustanovení směrnice 96/96/EC. Pro účely této Přílohy „namátková kontrola“ znamená neplánovanou, a tudíž neočekávanou kontrolu autobusu a autokaru, který se pohybuje na území Smluvní strany, prováděnou oprávněnými orgány.
2. Při provádění silniční kontroly podle této Přílohy použijí pověřené orgány Smluvních stran Seznam kontrolních úkonů uvedený v přílohách II a a II b. Kopii tohoto Seznamu vypracovaného orgánem, který kontrolu prováděl, obdrží řidič autobusu nebo autokaru a na vyzvání ji předloží, aby tak usnadnil další kontrolu, která by se měla uskutečnit ve velmi krátkém, a tudíž nepřiměřeném časovém odstupu, popř. aby od ní mohlo být zcela upuštěno.
3. Pokud se kontrolor domnívá, že nedostatky v technickém stavu autobusu nebo autokaru jsou důvodem k jeho podrobnější kontrole, může nařídit zkoušku způsobilosti motorového vozidla k silničnímu provozu v autorizovaném zkušebním středisku, a to v souladu s článkem 2 směrnice Společenství 96/96/EC.
4. Zjistí-li se namátkovou kontrolou, že vozidlo neodpovídá ustanovením směrnice 96/96/EC, a představuje tudíž pro cestující, jakož i pro ostatní účastníky silničního provozu vážné riziko, může být pro tento autobus nebo autokar s okamžitou platností vysloven zákaz užití veřejných komunikací, a to bez zřetele na jiné možnosti postihu.
5. Silniční kontroly budou prováděny bez diskriminace z hlediska státní příslušnosti, sídla provozovatele dopravy nebo místa registrace autobusů nebo autokarů a jejich řidičů.

Příloha II A
SEZNAM KONTROLNÍCH ÚKONŮ
 
PŘÍLOHA II b
Technické požadavky při silniční kontrole
Autobusy a autokary, jak jsou definovány v článku 3 této Dohody, musí být udržovány v takovém stavu, aby mohly být shledány kontrolními orgány za způsobilé k silničnímu provozu.
Mezi součásti, které je třeba kontrolovat, patří především ty, které jsou považovány za důležité z hlediska bezpečného a ekologického provozu vozidla. Kromě obvyklých funkčních kontrol (světla, světelná signalizace, stav pneumatik apod.) je nutno provádět i zvláštní testy a/nebo kontroly brzd a plynných emisí motoru, a to následujícím způsobem:
1. Brzdy
Požaduje se, aby každá část brzdového systému a jeho provozní součásti byly udržovány v dobrém a provozuschopném stavu a aby byly dobře seřízeny.
Brzdy autobusů a autokarů musí být schopny vykonávat tyto tři brzdné funkce:
(a) u autobusů a autokarů a jejich návěsů či polonávěsů musí být provozní brzda schopná zpomalit vozidlo a zastavit je bezpečně, rychle a účinně, a to bez ohledu na to, jak je vozidlo naloženo a jaké je stoupání nebo klesání silnice, po níž se vozidlo pohybuje;
(b) u autobusů a autokarů a jejich návěsů či polonávěsů musí být parkovací brzda schopna udržet autobus a autokar ve statickém stavu bez ohledu na to, jak je vozidlo naloženo a jaké je stoupání nebo klesání silnice, přičemž provozní povrchy brzdy musí být udržovány v brzdicí pozici pomocí zařízení, jehož funkce je výhradně mechanická;
(c) u autobusů a autokarů musí být záložní (nouzová) brzda schopna vozidlo zpomalit a zastavit bez ohledu na to, jak je vozidlo naloženo, na přiměřené vzdálenosti, a to i v případě, že selhala provozní brzda.
Pokud je technický stav autobusu a autokaru shledán jako pochybný, může kontrolní orgán nařídit zkoušku brzd v souladu s některými nebo se všemi ustanoveními směrnice 96/96/EC, příloha II, bod I.
2. Emise výfukových plynů
2.1 Emise výfukových plynů
2.1.1 Autobusy a autokary vybavené zážehovým (benzinovým) motorem.
(a) U vozidel, kde složení výfukových zplodin není řízeno moderním systémem pro řízení emisí, jako např. třícestným katalyzátorem řízeným lambda sondou
1. Vizuální prohlídka výfukového systému k ověření, zda se zde nevyskytují netěsnosti.
2. Pokud je to potřeba, vizuální prohlídka systému pro řízení emisí k ověření, zda požadované zařízení bylo namontováno.
Po přiměřené době chodu motoru (s přihlédnutím k doporučení výrobce vozidla) se měří obsah oxidu uhelnatého (CO) ve výfukových plynech v době, kdy motor běží naprázdno (bez zatížení).
Maximální přípustný obsah CO ve výfukových plynech je dán údajem výrobce vozidla. Pokud není tato informace k dispozici nebo pokud rozhodne příslušný orgán členského státu Společenství, že tento údaj nebude považován za směrodatný, nesmí překročit obsah CO tyto následující hodnoty:
- pro autobusy a autokary poprvé registrované nebo poprvé uvedené do provozu mezi datem, od něhož smluvní strany požadují, aby autobus nebo autokar vyhověl směrnici 70/220/EEC1, a 1. říjnem 1986: CO - 4,5 obj. %.
- pro autobusy a autokary poprvé registrované nebo poprvé uvedené do provozu po 1. říjnu 1986: CO - 3,5 obj. %.
(b) V případě, že složení výfukových zplodin je řízeno, jako např. třícestným katalyzátorem řízeným lambda sondou:
1. Vizuální prohlídka výfukového systému k ověření, zda se zde nevyskytují netěsnosti a zda jsou všechny jeho části kompletní.
2. Vizuální prohlídka systému pro řízení emisí k ověření, zda požadované zařízení bylo namontováno.
3. Stanovení, zda účinnost systému pro řízení emisí je dostatečná, pomocí měření hodnot lambda a obsahu CO ve výfukových plynech v souladu s oddílem 4 nebo postupy navrženými výrobcem, s nimiž byl při typovém schvalování vysloven souhlas. Při každé zkoušce je motor uveden na určitou dobu do chodu, a to v souladu s doporučením výrobce autobusu nebo autokaru.
4. Emise plynů z výfukového potrubí - limitní hodnoty
Měření při chodu motoru naprázdno:
Maximální povolený obsah CO ve výfukových plynech je dán údajem výrobce vozidla. Pokud není tato informace k dispozici, nesmí maximální obsah CO přesáhnout 0,5 obj. %.
Měření při vysokých otáčkách naprázdno; otáčky motoru musí být nejméně 2000/min.:
Obsah CO: max. 0,3 obj. %.
Lambda: 1 ± 0,03 v souladu se specifikací výrobce.
2.1.2 Autobusy a autokary vybavené vznětovým (dieselovým) motorem
Měření kouřivosti výfukových plynů s volnou akcelerací (bez zatížení z volného chodu do limitní rychlosti). Úroveň koncentrace nesmí převyšovat úroveň uvedenou na štítku v souladu se směrnicí 72/306/EEC2. Pokud tato informace není k dispozici nebo pokud se příslušné orgány smluvních stran rozhodnou nebrat ji za směrodatnou, jsou limitní hodnoty absorpčního koeficientu následující:
Atmosférické dieselové motory = 2,5 m-1,
Dieselové motory s turbokompresorem = 3,0 m-1
nebo ekvivalentní hodnoty, pokud je používáno zařízení odlišného typu, než je ten, který prošel typovým schválením ES.
2.1.3 Zkušební zařízení
Emise výfukových plynů jsou zkoušeny na zařízení navrženém k přesnému změření, zda byly dodrženy mezní hodnoty předepsané nebo uvedené výrobcem.
2.2 Tam, kde to okolnosti vyžadují, kontroluje se správná funkce palubního diagnostického systému monitorování emisí (OBD).

PŘÍLOHA 3
Vzor kontrolního dokumentu v příležitostné dopravě nepodléhající povolení
    
PŘÍLOHA 4
Vzor žádosti o povolení pro mezinárodní příležitostnou dopravu
  
PŘÍLOHA 5
Vzor povolení po neliberalizované přepravní služby v příležitostné dopravě
  

VZOR PROHLÁŠENÍ, KTERÉ MUSÍ UČINIT SMLUVNÍ STRANY INTERBUS S OHLEDEM NA ČLÁNEK 4 a PŘÍLOHU 1

1 Směrnice Rady 70/220/EEC z 20. března 1970 o sblížení práva členských států týkajícího se opatření, která mají být přijata proti znečišťování ovzduší motorovými vozidly (OJ L 76, 9. 3. 1970, str. 1) a oprava (OJ L 81, 11. 04. 1970, str. 15) ve znění novelizace Evropským parlamentem a směrnice Rady 94/12/EC (OJ L 100, 19. 4. 1994, str. 42).
2 Směrnice Rady 72/306/EEC z 2. srpna 1972 o sblížení práva členských států týkajícího se opatření, která mají být přijata proti emisi škodlivin z dieselových motorů (OJ L 190, 20. 8. 1972, str. 1), směrnice s novelizací směrnicí Rady 89/491/EEC (OJ L 238, 15. 8. 1989, str. 43).