139/1945 Ú. l.
Výnos ministerstvo ochrany práce a sociální péče jedn. zn. III-2160/23-4/8 o jednorázové mzdové (platové) výpomoci — výplata osobám neplně zaměstnaným a domáckým dělníkům — vysvětlivky.

139.
Výnos
ministerstvo ochrany práce a sociální péče
jedn. zn. III-2160/23-4/8,
ze dne 4. srpna 1945,
o jednorázové mzdové (platové) výpomoci — výplata osobám neplně zaměstnaným a domáckým dělníkům — vysvětlivky.

I.
1. Vyhláška ministra ochrany práce a sociální péče ze dne. 4. července 1945 o jednorázové mzdové (platové) výpomoci ustanovuje v § 1, že všichni zaměstnanci bez rozdílu kategorie (včetně učňů), kteří splní určité podmínky, mají vůči zaměstnavateli nárok na poskytnutí jednorázové výpomoci, po příp. jednorázového příplatku na ženu nebo dítě. Vyhláška zde nerozlišuje, zda jde o osobu plně či jen částečně zaměstnanou.
Poskytnutí výpomoci, příp. příplatku na ženu nebo dítě v plné výši i osobám neplně zaměstnaným nelze však považovati za spravedlivé vůči osobám plně zaměstnaným a jest s to ohroziti jejich pracovní morálku.
Proto ministerstvo ochrany práce a sociální péče dává podle platných předpisů o provádění mzdové politiky souhlas k tomu, aby osobám, které splní podmínky vyhlášky ministra ochrany práce a sociální péče ze dne 4. července 1945 o jednorázové mzdové (platové) výpomoci, avšak jsou neúplně zaměstnány, byla vyplacena jen část jednorázové výpomoci, po příp. příplatku na ženu nebo dítě, úměrná jejich neplnému zaměstnání. Při tom se za plné zaměstnání pokládá práce nejméně 40 hod. týdně v průměru 3 měsíců rozhodných podle § 1, odst. 1 a 2 cit. vyhlášky.
2. Podle stejných zásad možno vyplatiti poměrnou část výpomoci po příp. příplatku i sezonním zaměstnancům (na př. zemědělským a lesním dělníkům), kteří nejsou po celý rok trvale zaměstnáni a u nich délka pracovní doby průběhem roku značně kolísala. Vzhledem k tomu je třeba pro výpočet alikvotní částky vzíti za základ průměrnou pracovní dobu nikoliv v období 3 měsíců, nýbrž v období jednoho roku počítajíc zpět ode dne nabytí nároku zaměstnanců na výpomoc, pokud po celý tento rok — třebas s přestávkami — byli zaměstnáni u téhož zaměstnavatele, vůči kterému jejich nárok směřuje. Jinak jest třeba vzíti za základ období kratší, po které byli u téhož zaměstnavatele zaměstnáni. Předpokladem i zde ovšem jest, že pracovní poměr dne 7. července 1945 trval a že dotyčný zaměstnanec podléhal v době rozhodné podle § 1 cit. vyhlášky veřejnoprávnímu pojištění.
Osobám, které povahou své práce bývají obvykle v několika pracovních poměrech současně (na př. posluhovačky, uklízečky a pod.), poskytne poměrnou část výpomoci po příp. příplatku podle zásad v odst. 3 vyslovených každý ze zaměstnavatelů, i když tato osoba byla jen jedním z nich přihlášena k veřejnoprávnímu pojištění.
3. U domáckých dělníků a jim na roveň postavených domáckých živnostníků, kteří pracují zpravidla sami nebo se svými rodinnými příslušníky nebo ne více jak se 2 cizími pracovními silami, jest při jednorázové výpomoci po příp. příplatku na ženu a dítě postupovati takto:
Pro odlišný charakter domácké práce oproti práci dílenské nelze zjistiti délku pracovní doby. Dlužno proto předpokládati, že podmínka 3 měsíčního zaměstnání stanovená v § 1 vyhlášky jest splněna tehdy, jestliže osoby v domácké práci zaměstnané plnily v době od 1. ledna 1945 do dne účinnosti vyhlášky (t. j. do 7. července 1945) stávající smlouvu o dílo a byly alespoň po určitou část této doby nemocensky pojištěny podle platných předpisů pro nemocenské, starobní a invalidní pojištění.
Pro zjištění, zda smlouva byla plněna, jsou směrodatné zápisy v dodávkové knížce domáckého dělníka, případně souhlasící doklady domáckého živnostníka a podnikatele domácké práce.
Nárok na jednorázovou výpomoc a příplatky stanovené v § 3 cit. vyhlášky v plné výši mají ti domáčtí dělníci atd., jejichž výdělek (čistá pracovní odměna) u jednoho nebo více podnikatelů domácké práce činil v r. 1944 nejméně K 6.000.—.
Domáčtí pracovníci, jejichž čistá pracovní odměna činila v r. 1944 méně než K 6.000.—, mohou dostati jen část jednorázové výpomoci, příp. příslušného příplatku ve výši vyplývající z poměru docílené čisté pracovní odměny ke stanovené základní čisté pracovní odměně K 6.000.—.
Příklad:
Čistá pracovní odměna domáckého dělníka činila v r. 1944 K 3.000.—. V tom případě dostane domácký dělník jednorázovou výpomoc ve výši poloviny stanovené výměry t. j. K 750.—. V témže poměru vyplatí se mu také případné příplatky.
Jestliže domácký dělník, domácký živnostník atd. pracuje pro více podnikatelů domácké práce, přísluší mu vůči podnikatelům domácké práce nárok na výplatu poměrné částky stanovené jednorázové výpomoci, příp. příplatku a to v poměru, v jakém pro jednotlivé podnikatele pracoval.
Směrodatné jsou tu údaje uvedené v dodávkové knížce domáckého dělníka uvedené ve sloupci 9.
Příklad:
Domácký dělník pracoval pro 3 podnikatele domácké práce.
Podnikatel A mu vyplatil čisté pracovní odměnyK 3000.—Podnikatel B mu vyplatil čisté pracovní odměnyK 2500.—Podnikatel C mu vyplatil čisté pracovní odměnyK 2500.—Celkem dostal vyplaceno K 8000.—.
Přísluší-li mu jednorázová výpomoc ve výši K 1500.—, odpovídá to 18.75% z celkem vyplacené čisté pracovní odměny ve výši K 8000.—.
Vyplatí tedy podnikatel A 18.75% z K 3000.—K 562.50Vyplatí tedy podnikatel B 18.75% z K 2500.—K 468.75Vyplatí tedy podnikatel C 18.75% z K 2500.—K 468.75celkem K 1500.—
Obdobný postup třeba zachovávati při výpočtu alikvotní částky u domáckého živnostníka.
Zprostředkovatelé pracující pro více podnikatelů domácké práce zachovávají při rozvrhu jimi vyplacené jednorázové výpomoci, po příp. příplatku, domáckým dělníkům na jednotlivé podnikatele domácké práce tento postup:
Z účetních dokladů zjištěný docílený obrat v roce 1944 činí na př.:
s podnikatelem AK 100.000.—s podnikatelem BK 300.000.—s podnikatelem CK 400.000.—celkem K 800.000.—
Na jednorázové výpomoci včetně příplatků vyplatili domáckým dělníkům celkem K 200.000, což odpovídá 25% celkového obratu.
Účtují tedy:
Podnikateli A 25% z K 100.000,—25.000.— KPodnikateli B 25% z K 300.000,—75 000.— KPodnikateli C 25% z K 400 000,—100.000 — KCelkem 200.000.— K
II.
Vzhledem k četným dotazům podává ministerstvo k některým ustanovením cit. vyhlášky tento výklad:
K § 1, odst. 1—2:
Změna v osobě majitele podniku (závodu) nepřetrhuje dobu 3měsíčního zaměstnání. To platí na př. tehdy, převezme-li podnik jiná osoba, je-li závod převzat do národní správy a pod.
Osoby, které byly za války přikázány do jiného zaměstnání a vrátily se nejpozději do 7. července 1945 na své původní místo, nabývají nároku na výpomoc, příp. příplatek podle § 1, odst. 1 vyhlášky; požadovaná tříměsíční doba se jim včítá ze zaměstnání vzniklého přikázáním. Při pozdějším nástupu do původního zaměstnání nemohou tu již nabýti nároku na výpomoc ani příplatek; takoví zaměstnanci mohli ho případně nabýti již v zaměstnání založeném přikázáním.
O jednorázové výpomoci domovníkům bude rozhodovati okolnost, zda dotyčný poměr domovnický podléhá veřejnoprávnímu pojištění či nikoliv.
K § 2:
Za cizí pracovní síly ve smyslu § 2 nelze považovati učně.
K § 3, odst. 2:
Učni jest rozuměti pouze osoby, které jsou v učebním poměru a nepobírají ještě mzdu vyučeného dělníka (§ 1, odst. 1 a § 2 vyhlášky ze dne 8. listopadu 1944, běž. č. 681 Úř. l.).
K § 3, odst. 3:
S hlediska mzdové politiky nečiní ministerstvo námitek, aby jednorázový příplatek K 500.— obdrželi zaměstnanci i na děti starší 18 let, které dosud studují, nebo které pro tělesnou nebo duševní vadu nejsou schopny výdělečné činnosti.
K § 3, odst. 4:
Jednorázový příplatek K 500.— přísluší jen na manželku (družku), nikoliv též na manžela (druha).
K § 4, odst. 3:
Zaměstnanec, který v den výplaty splátky není již v závodě zaměstnán, poněvadž byl vypověděn nebo bez vlastní viny propuštěn, má nárok na příslušnou splátku v době její splatnosti a je v tom směru postaven na roveň zaměstnancům, kteří v den výplaty příslušné splátky jsou v závodě dále zaměstnáni. Trvání pracovního poměru v den účinnosti vyhlášky je ovšem i zde podmínkou.

Za ministra:
Dr. Novák v. r.