61/1935 Sb.
Vládní vyhláška, kterou se uvádí v prozatímní platnost obchodní a plavební smlouva mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik, podepsaná v Praze dne 25. března 1935.

61.
Vládní vyhláška
ze dne 12. dubna 1935,
kterou se uvádí v prozatímní platnost obchodní a plavební smlouva mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik, podepsaná v Praze dne 25. března 1935.

Se souhlasem presidenta republiky uvádí se podle § 1 zákona ze dne 4. července 1923, č. 158 Sb. z. a n., v prozatímní platnost s účinností od 15. dubna 1935 obchodní a plavební smlouva mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik, podepsaná v Praze dne 25. března 1935.

Malypetr v. r.


Obchodní
a plavební smlouva
mezi republikou Československou a Svazem sovětských socialistických republik.
PRESIDENT REPUBLIKY ČESKOSLOVENSKÉ a ÚSTŘEDNÍ VÝKONNÝ VÝBOR SVAZU SOVĚTSKÝCH SOCIALISTICKÝCH REPUBLIK v souhlasném přání podporovati a rozvíjeti obchodní styky mezi oběma státy, rozhodli se uzavříti obchodní a plavební smlouvu a jmenovali k tomu svými plnomocníky:
President republiky Československé:
pana
Dra Edvarda Beneše,
ministra zahraničních věcí,
Ústřední výkonný výbor Svazu sovětských socialistických republik:
pana
Sergeje Sergejeviče Alexandrovského,
mimořádného vyslance a zplnomocněného ministra Svazu sovětských socialistických republik,
a
pana
Fritze Fritzoviče Kilevice,
obchodního zástupce Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé,
kteří, předloživše si své plné moci, jež shledány v dobré a náležité formě, shodli se na těchto ustanoveních:
Článek I.
Příslušníci jedné smluvní strany, budou-li dbáti zákonů a nařízení druhé smluvní strany, budou míti právo volně vstupovati na její území, tam cestovati, se zdržovati i se usazovati, jakož i je v každé době volně opustiti, aniž budou podrobeni jiným omezením kteréhokoli druhu, nežli těm, jimž budou podrobeni příslušníci státu požívajícího nejvyšších výhod.
Budou požívati plné svobody pro výkon své práce a nebudou povinni přináležeti k odborovým nebo jiným organisacím.
Příslušníci a právnické osoby jedné smluvní strany budou míti právo na území druhé strany, zachovávajíce zákony a nařízení o tom platné, nabývati majetku všeho druhu, držeti a spravovati jej, pronajímati, zcizovati, darovati a odkazovati jej stejně a za týchž podmínek jako příslušníci státu, požívajícího nejvyšších výhod.
Každá smluvní strana vyhrazuje si právo, buď v důsledku soudních rozsudků nebo v důsledku rozhodnutí správních úřadů, opírajících se o zákony a nařízení, zakázati jednotlivým příslušníkům druhé smluvní strany, aby se usadili nebo zdržovali na jejím území, jakož i právo vypovídati příslušníky druhé smluvní strany podle svých zákonů a nařízení.
Současně se obě smluvní strany zavazují, že nebudou činiti překážek, aby se jejich příslušníci mohli vrátiti do svého státu. Budou přijímati své příslušníky, vypověděné úřady druhého státu, jestliže tito příslušníci jsou nebo budou opatřeni národními cestovními pasy, vydanými řádným způsobem úřady jejich státu, a nemá-li stát, jenž má vypověděné přijati, pochybností o jejich státním občanství.
Článek II.
Příslušníci každé smluvní strany budou míti pro uplatňování a ochranu svých práv na území druhé strany svobodný přístup k soudům a úřadům, sloužícím pro právní ochranu, a budou požívati v tomto ohledu všech práv, poskytnutých vlastním příslušníkům.
Budou moci používati k hájení svých zájmů advokátů a jiných plnomocníků, jež si sami zvolí, aniž budou podléhati při tom jiným omezením, než-li oněm, která jsou ustanovena zákony a nařízeními v dotčeném území. Bude se s nimi nakládati v tomto oboru v každém ohledu stejně, jako s příslušníky kteréhokoli třetího státu.
Článek III.
Příslušníci jedné smluvní strany nemohou býti z výkonu své práce zdaněni na území druhé strany jakýmikoli jinými nebo vyššími daněmi, dávkami, přirážkami jakéhokoli názvu než těmi, které se budou vybírati od vlastních příslušníků nebo od příslušníků státu, požívajícího nejvyšších výhod.
Článek IV.
Příslušníci obou smluvních stran budou osvobozeni na území druhé strany od jakékoli osobní vojenské povinnosti, jak ve vojsku pozemním, námořním nebo vzdušném, tak i v jiných zařízeních vojensky organisovaných, určených k obraně státu a k udržování pořádku a bezpečnosti uvnitř státu. Rovněž budou osvobozeni od všech dávek, ukládaných na místě takové povinnosti.
Mohou však býti přidrženi k plnění povinností jiných, než osobní povinnosti vojenské (jako na př. k ubytování vojska, k přípřežím atd.) a k rekvisicím, v rozsahu a podle pravidel, používaných pro vlastní příslušníky.
Na druhé straně nebude se jim nijak brániti v plnění jejich vojenské povinnosti v jejich vlastním státě.
Rovněž budou osvobozeni od každé závazné úřední funkce povahy soudní, správní i samosprávné, kromě povinnosti, že vezmou na sebe poručenství (opatrovnictví) nad svými spoluobčany, pokud tomu neodporují zákony státu, ve kterém dotčená osoba se zdržuje.
Článek V.
Příslušníci každé smluvní strany, kteří se ubírají na území druhé strany k výkonu své práce, mají právo bez předběžného povolení dovážeti a vyvážeti nástroje, nářadí atd., potřebné k výkonu své práce, a kromě toho též předměty osobní potřeby, budou-li zachovávati příslušné předpisy.
Příslušníci každé smluvní strany budou míti právo kdykoli svobodně vyvážeti, zachovávajíce předpisy této věci se týkající, svůj movitý majetek, také zděděný. Při vývozu tohoto majetku nebudou příslušníci žádné smluvní strany, protože jsou cizinci, platiti jiných nebo vyšších dávek, daní nebo poplatků, než vlastní příslušníci nebo příslušníci státu, požívajícího nejvyšších výhod.
Článek VI.
Smluvní strany se zavazují, že sjednají co nejdříve konsulární úmluvu a pozůstalostní dohodu.
Do sjednání konsulární úmluvy přiznávají si vzájemně smluvní strany právo jmenovati konsuly. Tito konsulové budou požívati, s podmínkou vzájemnosti, pro obor mezinárodně obvyklé konsulární agendy všech práv, výhod, výsad a imunity, jako konsulové státu, požívajícího nejvyšších výhod. Před jmenováním konsula musí si vláda, která jej jmenuje, vyžádati souhlas státu, na jehož území konsul má vykonávati své funkce. O sídlech konsulů na územích smluvních stran bude sjednána zvláštní dohoda vlád smluvních stran.
Pod názvem konsul rozumí se generální konsul, konsul, vicekonsul a konsulární agent. Konsulové musejí býti efektivními úředníky ministerstva zahraničních věcí vysílajícího státu. Nebudou míti práva provozovati obchod nebo živnosti na území státu, kde vykonávají své funkce.
Článek VII.
1. Ježto podle zákonů Svazu sovětských socialistických republik zahraniční obchod jest státním monopolem, obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé vykonává tyto úkoly:
a) usnadňuje a podporuje rozvoj obchodu mezi Svazem sovětských socialistických republik a republikou Československou,
b) zastupuje zájmy Svazu sovětských socialistických republik v oboru zahraničního obchodu, dohlíží na něj a provádí takový obchod a výměnu zboží mezi smluvními stranami.
2. Obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik, jako orgán provádějící monopol zahraničního obchodu Svazu sovětských socialistických republik, je součástí vyslanectví Svazu sovětských socialistických republik.
Osobní nedotknutelnosti a všech práv, přiznaných členům diplomatických zastupitelství, budou požívati obchodní zástupce a jeho náměstek. Kanceláře a jiné služební místnosti obchodního zastupitelství v budově, kde je trvalé sídlo vedení obchodního zastupitelství, a o jejichž umístění bude vyslanectví Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé uvědomovati ministerstvo zahraničních věcí republiky Československé verbální notou, budou požívati práva exteritoriality.
Obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik bude míti právo používati šifry.
3. Vláda Svazu sovětských socialistických republik přejímá plnou odpovědnost za všechny obchody, uzavřené nebo zaručené obchodním zastupitelstvím Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé.
Jako obchody uzavřené nebo zaručené obchodním zastupitelstvím Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé, jednajícím jménem Svazu sovětských socialistických republik, uznávají se ujednání, opatřená dvěma podpisy, z nichž první musí býti podpis obchodního zástupce nebo jeho náměstka, a druhým podpis náměstka obchodního zástupce nebo podpis osoby, které právo druhého podpisu bylo zvláště uděleno národním komisariátem zahraničního obchodu Svazu sovětských socialistických republik.
Obchody uzavřené bez záruky obchodního zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé kterýmkoli státním hospodářským orgánem Svazu sovětských socialistických republik jiným než obchodním zastupitelstvím Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé, který podle příslušných zákonů Svazu sovětských socialistických republik požívá práv samostatné právnické osoby, zavazují pouze jmenovaný orgán a rozsudky těchto obchodů se týkající mohou se vztahovati pouze na jeho majetek. Odpovědnost za ně nebude míti ani vláda Svazu sovětských socialistických republik, ani obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé, ani žádný jiný hospodářský orgán státní Svazu sovětských socialistických republik.
4. Obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik bude uveřejňovati v úředním listě republiky Československé (Úřední list republiky Československé) jména osob, které jsou pověřeny je zastupovati. Plné moci těchto osob budou trvati do té doby, dokud oznámení o opaku nebude vydáno stejným způsobem.
5. Všechna obchodní ujednání obchodního zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik, uzavřená nebo zaručená na území republiky Československé, budou se spravovati československými zákony a budou podléhati československé pravomoci.
6. Na majetek Svazu sovětských socialistických republik, nacházející se na území republiky Československé, může býti provedena exekuce podle právoplatného a vykonatelného exekučního titulu vyneseného podle bodu pátého tohoto článku, pokud nejde o předměty, které podle mezinárodního práva jsou osvobozeny od podobného opatření jako nezbytné pro vykonávání práv státní suverenity, nebo pro úřední činnost diplomatických a konsulárních zastupitelských úřadů Svazu sovětských socialistických republik.
V souhlasu s tím, že vláda Svazu sovětských socialistických republik bere na sebe odpovědnost za všechna obchodní ujednání uzavřená nebo zaručená jeho obchodním zastupitelstvím v republice Československé, nebude na majetek Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé vedena zajišťovací exekuce.
7. Zřídí-li československá vláda obchodní zastupitelství ve Svazu sovětských socialistických republik, bude toto zastupitelství a jeho personál na území Svazu sovětských socialistických republik požívati týchž práv, výsad a imunity, které jsou přiznány obchodnímu zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé.
Článek VIII.
Otázka zdanění obchodního zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé bude se řešiti takto:
1. povinnost platiti zvláštní daň výdělkovou se všemi přirážkami (státními, zemskými, okresními, obecními atd.) k ní vybíranými, kterou má ve smyslu československého zákona o přímých daních obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé jako orgán provozující obchodní činnost na území československém, bude upravena tímto způsobem:
za ryzí výtěžek podléhající dani bude se počítati paušální částka 0˙4% celkové sumy obchodních obratů z uzávěrek, provedených obchodním zastupitelstvím.
Obchodní zastupitelství, mající podle československých daňových zákonů povinnost přiznávati svoje výtěžky, nebude povinno předkládati příslušným úřadům jiné zprávy, než které budou nezbytné pro ustanovení výše uvedeného paušálního obnosu,
2. vlastní budovy (jejich části), pokud budou používány obchodním zastupitelstvím, budou vyňaty, s podmínkou vzájemnosti, z daně domovní podle týchž zásad, podle kterých se osvobozují od této daně budovy cizích států, užívané diplomatickými zástupci, pověřenými u vlády republiky Československé a konsuly z povolání.
Článek IX.
Společnosti obchodní, průmyslové, peněžní, pojišťovací, dopravní a státní hospodářské organisace (trusty, státní obchodní organisace, svazy atd.), které mají své sídlo na území jedné smluvní strany a jsou ustaveny podle zákonodárství této strany, budou uznány za ustavené po právu také i na území druhé smluvní strany. Budou míti právo vystupovati tam před soudy jako žalobci nebo žalovaní, a budou míti volný přístup k úřadům druhé strany. Zákonitost ustavení těchto společností a státních hospodářských organisací a jejich způsobilost vystupovati před soudy budou posuzovány podle zákonů státu jejich ustavení.
Připuštění těchto společností a státních hospodářských organisací k provozování obchodu nebo živností na území druhé smluvní strany bude se říditi zákony a nařízeními, které jsou anebo budou v platnosti na tomto území. Se společnostmi a státními hospodářskými organisacemi takto připuštěnými bude se zacházeti v každém oboru jako se společnostmi a státními hospodářskými organisacemi státu, požívajícího nejvyšších výhod. Toto se však nedotýká jednotlivých rozhodnutí, činěných na základě koncesního systému nebo podle volného uvážení ve věcech správních.
Příslušníci jedné smluvní strany budou požívati na území druhé smluvní strany, pokud jde o zřizování společností uvedených v prvém odstavci, týchž práv a výhod, jaké budou přiznány příslušníkům státu, požívajícího nejvyšších výhod.
Článek X.
S obchodníky, továrníky neb jinými osobami, sjednávajícími obchody na území druhé smluvní strany, a také s obchodními cestujícími a zástupci, kteří jsou ve službách výše uvedených osob, bude se nakládati stejně, jako s podobnými osobami kteréhokoli třetího státu. Musí však dokázati předložením živnostenské legitimace, vydané podle přiloženého vzoru příslušným úřadem jejich státu, že jsou podle zákonů svého státu oprávněni provozovati tam svůj obchod nebo živnost.
Osoby uvedené v prvém odstavci tohoto článku mohou míti s sebou vzorky a modely, nikoli však zboží, při čemž s těmito vzorky a modely bude se zacházeti stejně, jako se vzorky a modely patřícími příslušníkům jakéhokoli třetího státu.
Smluvní strany si vzájemně oznámí, které úřady jsou oprávněny vydávati legitimace uvedené v tomto článku.
Článek XI.
Zemské plodiny i průmyslové výrobky jedné ze smluvních stran nebudou podrobeny při svém dovozu do celního území druhé smluvní strany clům nebo dávkám — včetně všech vedlejších dávek a přirážek — jiným nebo vyšším, než jaké se vybírají nebo budou vybírati ze zemských plodin i průmyslových výrobků kteréhokoli třetího státu.
Průmyslové výrobky, zhotovené na území jedné smluvní strany zpracováním cizích hmot, a to i v záznamním řízení, budou se rovněž považovati za průmyslové výrobky této smluvní strany. Je však shoda v tom, že průmyslové výrobky zhotovené zpracováním cizích hmot, budou se pokládati za průmyslové výrobky smluvních stran jen tehdy, jestliže byly zpracovány nebo zušlechtěny takovým způsobem, že mají jinou povahu nebo, že se tím jejich hodnota značně změnila. Oprava, přebalení, pouhé vyčištění a pod. nebudou se považovati za takové zpracování nebo zušlechtění.
Při vývozu z celního území jedné smluvní strany do celního území druhé smluvní strany nebudou se vybírati cla nebo dávky jiné nebo vyšší, než ty, které se vybírají při vývozu týchž předmětů do státu, požívajícího v tom ohledu nejvyšších výhod.
Pokud jde o celní předpisy a jejich provádění, zkoumání a rozbor dováženého zboží, podmínky placení cel a dávek, zařadění do celních sazeb a jejich výklad, jakož i užívání celních skladišť, včetně úpravy vstupu, uložení zboží ve svobodných přístavech, územích a veřejných skladištích, a výstupu z nich, každá smluvní strana se zavazuje, že nepodrobí dovozu a vývozu druhé smluvní strany nepříznivějšímu nakládání, než jakého používá pro kterýkoli třetí stát.
Článek XII.
Za podmínek předepsaných pro záznamní styk budou vzájemně připuštěny dočasně beze cla a dávek při vstupu i výstupu tyto předměty:
1. předměty určené k opravě,
2. předměty určené k pokusům a zkouškám,
3. stroje a součástky strojů zaslané na zkoušky,
4. zboží určené pro výstavy, soutěže a veletrhy,
5. nástroje a nářadí montérů, které jsou dováženy nebo vyváženy jimi samými, nebo jsou jim zasílány před tím nebo potom, kdy překročili hranice,
6. vozy stěhovací s jejich příslušenstvím naložené nebo prázdné, i tehdy, přijmou-li v jakémkoli místě jiný náklad pro svou zpáteční cestu, avšak s podmínkou, že se jich nepoužije za jejich dočasného pobytu na území druhé smluvní strany pro vnitrozemskou dopravu,
7. upotřebené známkované vnější obaly, jež se dovážejí k plnění.
Článek XIII.
Vnitřní dávky, vybírané na účet kohokoli, jež zatěžují nebo budou zatěžovati výrobu, zpracování, oběh nebo spotřebu jakéhokoli zboží na území jedné smluvní strany, nebudou z jakéhokoli důvodu postihovati výrobků druhé smluvní strany více nebo tíživěji, než domácí výrobky téhož druhu, nebo není-li podobných domácích výrobků, než výrobky státu, požívajícího nejvyšších výhod.
Článek XIV.
Zemské plodiny a průmyslové výrobky jedné smluvní strany, provezené územím jednoho nebo více třetích států, nebudou podrobeny při dovozu na území druhé smluvní strany vyšším clům nebo dávkám, než by podléhaly, kdyby byly dovezeny přímo ze země svého původu.
Tyto předpisy platí jak pro zboží, které je prováženo přímo, tak i po jeho překládání, přebalení nebo uložení do skladišť.
Článek XV.
Nakládání podle doložky o nejvyšších výhodách se nevztahuje:
1. na práva a výsady, jež jsou nebo budou přiznány jednou ze smluvních stran, aby byl usnadněn pohraniční styk se sousedními státy v pásmu, nepřesahujícím 15 km s každé strany hranic,
2. na práva a výsady, plynoucí z celní unie,
3. na zvláštní ustanovení týkající se obchodu a obsažená ve smlouvách, které Svaz sovětských socialistických republik uzavřel nebo uzavře s Lotyšskem, Litvou i Estonskem anebo s kontinentálními státy v Asii, jejichž území hraničí s územím Svazu sovětských socialistických republik.
Článek XVI.
Pokud jde o poštovní, telegrafní a telefonní styk mezi oběma smluvními stranami, bude se používati platných úmluv a prováděcích řádů Světové poštovní unie a Mezinárodní unie telekomunikací, pokud obě smluvní strany mají na nich účast a pokud tyto styky nebudou upraveny zvláštními dohodami mezi příslušnými správami obou smluvních stran.
Článek XVII.
Obě smluvní strany se zavazují, pokud jde o průvoz osob, zavazadel a zboží druhé smluvní strany, nepostupovati méně příznivě, nežli jak se postupuje při průvozu osob, zavazadel a zboží kteréhokoli třetího státu.
Článek XVIII.
Pro přepravu zboží mezi oběma smluvními stranami budou platiti ustanovení mezinárodní úmluvy o přepravě zboží po železnicích (MÚZ), podepsané v Bernu dne 23. října 1924, s odchylkami a doplňky, jež jsou nebo budou sjednány mezi železničními správami obou smluvních stran.
Článek XIX.
Na železnicích se nebude činiti při přepravě osob, zavazadel a spěšnin žádného rozdílu mezi příslušníky smluvních stran, pokud jde o vypravení, přepravu, použití sazeb a poplatků, a pokud jde o veřejné dávky s touto přepravou související.
Se zbožím, podaným ku přepravě na území jedné smluvní strany a přepravovaným do území druhé smluvní strany, nebo tímto územím do území třetího státu, budou-li splněny stejné podmínky, nebude se nakládati na železnicích druhé smluvní strany nepříznivěji, než se zbožím stejného druhu, podaným na území druhé smluvní strany a přepravovaným v témže směru a na téže trati, pokud jde o jeho vypravení, přepravu, výpočet přepravného podle vnitřních tarifů a veřejné dávky související s přepravou.
Předchozí ustanovení nevztahují se na slevy, přiznané z důvodů dobročinnosti, nebo v případě veřejné pohromy, na slevy, přiznané veřejným zaměstnancům, zaměstnancům dopravních podniků neb obchodním cestujícím, na slevy pro přepravu vzorků, a konečně na slevy přiznané pro přepravu správy železniční, civilní nebo vojenské.
Článek XX.
S loďmi každé smluvní strany, s jejich náklady, veliteli a posádkami bude se v přístavech a vodách druhé smluvní strany nakládati v každém oboru stejně jako s loďmi domácími a jejich náklady, nebo s loďmi a náklady státu, požívajícího nejvyšších výhod.
Nakládání, platné pro lodi domácí a jejich náklady, se nevztahuje:
1. na výhody přiznané domácímu rybářství,
2. na zvláštní opatření a podpory pro rozvoj domácí plavby,
3. na výhody přiznané domácím sportovním společnostem,
4. na pobřežní plavbu,
5. na lodivodní průvod a rovněž na provozování služby lodivodní, vlečné, signalisační a záchranné.
Článek XXI.
Plavba na vnitrozemských vodách je vyhrazena vlajce dotčené smluvní strany s výjimkami stanovenými jejím zákonodárstvím nebo mezinárodními úmluvami, na kterých obě strany jsou nebo budou zúčastněny.
Článek XXII.
Obě smluvní strany se zavazují, že uzavřou dohodu o ochraně práv literárního a uměleckého vlastnictví.
Článek XXIII.
Tato smlouva se vyhotovuje ve dvou stejnopisech v jazyku československém a ruském. Obě znění jsou autentická.
Bude ratifikována a ratifikační listiny budou vyměněny co nejdříve v Moskvě.
Smlouva nabude účinnosti patnáctého dne po výměně ratifikací. Avšak vlády obou smluvních stran mohou se dohodnouti o jejím dřívějším uvedení v účinnost.
Pozbude účinnosti za rok ode dne výpovědi, dané jednou ze smluvních stran.
Čemuž na svědomí shora jmenovaní plnomocníci tuto smlouvu podepsali a opatřili ji svými pečetěmi.
Dáno v Praze dne 25. března 1935.
L. S. Dr. EDVARD BENEŠ v. r.

Příloha k článku X.



Závěrečný protokol.
Přistupujíce k podpisu obchodní a plavební smlouvy, uzavřené dnešního dne, podepsaní plnomocníci učinili tyto výhrady a tato prohlášení, jež budou tvořiti nedílnou část této smlouvy.
K článku I.
Je shoda v tom, že ustanovení tohoto článku se nedotýkají nikterak předpisů obou smluvních stran o cestovních pasech, pobytu a vypovídání cizinců, ani zákonů upravujících ochranu domácího trhu práce.
Ustanovení třetího odstavce tohoto článku nedotýkají se plnění a rekvisic uvedených v článku IV.
K článkům I. a IX.
Pokud v jedné z obou smluvních stran vykonávají nebo budou vykonávati funkce hospodářského života státní hospodářské organisace (trusty, státní obchodní organisace, svazy atd.), které se svým složením odlišují od forem právnických osob (akciové společnosti atd.), přijatých ve většině jiných států, smluvní strany prohlašují, že se výhody poskytnuté jednou z nich akciovým společnostem a jiným právnickým osobám státu, požívajícího nejvyšších výhod, poskytují všem státním hospodářským organisacím druhé strany, ustaveným podle zákonů této strany.
K článku II.
Je shoda v tom, že obě smluvní strany zahájí co nejdříve jednání o úmluvě, týkající se právní pomoci ve věcech občanských a úpravy otázky o rozhodčích soudech a o vykonatelnosti jejich nálezů.
K článku III.
Je shoda v tom, že ustanovení tohoto článku nejsou na překážku, aby se podle okolností vybíraly t. zv. dávky z pobytu nebo dávky související se splněním policejních formalit, při čemž se rozumí, že příslušníci obou států budou v tomto ohledu požívati stejného nakládání jako příslušníci státu, požívajícího nejvyšších výhod.
K článku VII., bodu 2.
1. Je shoda v tom, že ustanovení tohoto bodu neodporují plnění ustanovení bodu 5 tohoto článku.
2. Je shoda v tom, že obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik v republice Československé nepodléhá zápisu do obchodního rejstříku.
K článku VIII.
Je shoda v tom, že obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik oznámí každoročně do konce února nejblíže příštího ministerstvu financí republiky Československé výši svých obratů za předešlý rok.
První takové oznámení za předešlý rok učiní obchodní zastupitelství Svazu sovětských socialistických republik do dvou měsíců ode dne nabytí účinnosti této smlouvy.
K článkům XI., XII. a XIV.
Ustanovení těchto článků nedotýkají se v ničem zvláštních podmínek, platných pro dovoz vína do republiky Československé.
K článku XVII.
Ustanovení tohoto článku o nejvyšších výhodách při průvozu nevztahuje se na průvoz po železnicích, pokud jde o výpočet dovozného a použití tarifů, neboť v těchto věcech platí pouze ustanovení čl. XVIII a XIX této smlouvy.
K článku XVIII.
Pro přepravu cestujících, zavazadel a spěšnin mezi oběma smluvními stranami budou platiti ustanovení dohody uzavřené mezi železničními správami obou smluvních stran.
K článku XX., bodu 4.
Je shoda v tom, že pobřežní plavbou rozumí se plavba mezi všemi přístavy jednoho a téhož státu.
Dáno v Praze dne 25. března 1935.
Dr. EDVARD BENEŠ v. r.