12/1965 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Úmluvě o výměně oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy a Úmluvě o mezinárodní výměně publikací

12
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 22. ledna 1965
o Úmluvě o výměně oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy a Úmluvě o mezinárodní výměně publikací

Dne 3. prosince 1958 byly v Paříži na X. zasedání Generální konference Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu přijaty Úmluva o výměně oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy a Úmluva o mezinárodní výměně publikací.
Dne 29. listopadu 1963 byla uložena u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu listina o přijetí uvedených Úmluv Československou socialistickou republikou.
Na základě příslušných ustanovení vstupují obě Úmluvy pro Československou socialistickou republiku v platnost dnem 29. listopadu 1964.
Český překlad Úmluv se vyhlašuje současně.

David v. r.


ÚMLUVA
o mezinárodní výměně publikací
přijatá Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu na jejím desátém zasedání v Paříži dne 3. prosince 1958
Generální konference Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu, jež se sešla na svém desátém zasedání v Paříži ve dnech od 4. listopadu do 5. prosince 1958,
vycházejíc z přesvědčení, že rozvoj mezinárodní výměny publikací je nezbytný k svobodnému šíření myšlenek a poznatků mezi národy celého světa,
přihlížejíc k významu, jaký přikládá mezinárodní výměně publikací Ústava Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu,
uznávajíc potřebu nové mezinárodní úmluvy o výměně publikací,
seznámivší se s návrhy na mezinárodní výměnu publikací, obsaženými v bodě 15.4.1 pořadu tohoto zasedání,
rozhodnuvši na svém devátém zasedání, že podle těchto návrhů má být provedena mezinárodní úprava přijetím mezinárodní úmluvy,
přijala dne 3. prosince 1958 tuto Úmluvu:
Článek 1
Výměna publikací
Smluvní státy se zavazují, že v souladu s ustanoveními této Úmluvy budou podporovat a usnadňovat výměnu publikací jak mezi vládními orgány, tak také mezi nevládními institucemi rázu výchovného, vědeckého, technického nebo osvětového, pokud tato výměna neslouží výdělečným cílům.
Článek 2
Rozsah výměny publikací
1. Podle této Úmluvy mohou být předmětem výměny, nikoliv však dalšího prodeje, mezi orgány a institucemi uvedenými v článku 1 této Úmluvy následující publikace:
a) publikace rázu osvětového, právního, vědeckého, technického, kulturního nebo informačního jako jsou knihy, noviny, časopisy, mapy, plány, tisky, fotografie, mikrofilmy, hudebniny, slepecké publikace v Braillově tisku a jiné tištěné dokumenty,
b) publikace uvedené v Úmluvě o výměně oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy, přijaté Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu dne 3. prosince 1958.
2. Tato Úmluva se nijak nedotýká výměny prováděné na základě Úmluvy o výměně oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy, přijaté Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu dne 3. prosince 1958.
3. Tato Úmluva se nevztahuje na dokumenty důvěrné, úřední oběžníky a jiné dokumenty, které nebyly zveřejněny.
Článek 3
Výměnná služba
1. Smluvní státy mohou pověřit národní výměnnou službu nebo není-li národní výměnné služby, středisko nebo střediska výměny plněním následujících úkolů sloužících rozvoji a koordinaci výměny publikací mezi orgány a institucemi uvedenými v článku 1 této Úmluvy:
a) usnadňovat mezinárodní výměnu publikací zvláště zasíláním vhodných materiálů určených k výměně,
b) poskytovat domácím i zahraničním orgánům a institucím rady a informace o možnostech výměny,
c) podporovat v případech, kdy to bude vhodné, výměnu duplikátů.
2. Nebude-li však pokládáno za vhodné soustřeďovat v národní výměnné službě nebo ve střediscích výměny všechnu péči o rozvoj a koordinaci výměny mezi orgány a institucemi uvedenými v článku 1 této Úmluvy, mohou být úkoly obsažené v odstavci 1 tohoto článku svěřeny jako celek nebo zčásti jinému orgánu nebo jiným orgánům.
Článek 4
Způsob zasílání
Publikace mohou být zasílány buď přímo mezi příslušnými orgány a institucemi nebo prostřednictvím národní výměnné služby, případně prostřednictvím středisek výměny.
Článek 5
Poplatky za dopravu
Jsou-li zásilky posílány přímo mezi vyměňujícími si stranami, nejsou smluvní státy povinny hradit náklady dopravy. Jsou-li zásilky vypravovány prostřednictvím střediska nebo středisek výměny, hradí smluvní státy dopravní poplatky až na místo určení; avšak při námořní dopravě hradí náklad na obaly a dopravu jen do celnice v přístavu určení.
Článek 6
Sazby a podmínky dopravy
Smluvní státy učiní všechna potřebná opatření k zajištění toho, aby orgány pověřené výměnou získaly nejpříznivější platné sazby a dopravní podmínky, a to nezávisle na tom, kterého dopravního prostředku použijí: pošty, autodopravy, železnice, říční či námořní dopravy, letecké pošty či letecké nákladní dopravy.
Článek 7
Celní a jiné výhody
Každý smluvní stát osvobodí své orgány pověřené výměnou od placení jak vývozních tak dovozních cel za materiály vyměňované na základě této Úmluvy nebo na základě dohod uzavřených při jejím provádění a poskytne jim nejpříznivější zacházení pokud jde o celní a jiné výhody.
Článek 8
Mezinárodní koordinace výměny
S cílem pomáhat Organizaci spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu při plnění úkolů v souvislosti s koordinací mezinárodní výměny uložených jí Ústavou, podávají smluvní státy Organizaci každoročně zprávy o provádění této Úmluvy a opisy dvoustranných dohod uzavřených podle ustanovení článku 12.
Článek 9
Zprávy a studie
Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu uveřejňuje informace, které získává od smluvních států podle článku 8, a zpracovává a uveřejňuje studie o provádění této Úmluvy.
Článek 10
Pomoc ze strany UNESCO
1. Smluvní státy se mohou obracet na Organizaci spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu se žádostí o technickou pomoc při řešení jakéhokoliv problému souvisícího s prováděním této Úmluvy. Organizace poskytuje tuto pomoc v mezích svého programu a svých možností, zvláště při zřizování a organizaci národních služeb výměny.
2. Organizace je oprávněna obracet se v těchto věcech na smluvní státy s návrhy z vlastní iniciativy.
Článek 11
Poměr k dřívějším dohodám
Tato Úmluva se nedotýká závazků vzniklých už dříve smluvním státům z mezinárodních smluv.
Článek 12
Dvoustranné dohody
Kdykoliv to bude potřebné a žádoucí, uzavřou smluvní státy dvoustranné dohody, aby tak doplnily ustanovení této Úmluvy a aby upravily otázky svého společného zájmu, které vznikají v souvislosti s prováděním této Úmluvy.
Článek 13
Jazyky
Tato Úmluva je vyhotovena v anglickém, francouzském, ruském a španělském znění, přičemž všechny čtyři texty jsou stejně platné.
Článek 14
Ratifikace a přijetí
1. Tato Úmluva podléhá ratifikaci nebo přijetí členských států Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu v souladu s jejich ústavou předepsaným postupem.
2. Ratifikační listiny nebo listiny o přijetí budou uloženy u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
Článek 15
Přístup k Úmluvě
1. Tato Úmluva je otevřena k přístupu pro všechny nečlenské státy Organizace, které budou k přístupu vyzvány Výkonným výborem Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
2. Přístup se uskuteční uložením listiny o přístupu u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
Článek 16
Počátek platnosti
Tato Úmluva vstoupí v platnost uplynutím dvanácti měsíců ode dne uložení třetí ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či přístupu, avšak pouze v poměru k těm státům, které uložily svou příslušnou listinu k tomuto dni nebo dříve. Pro každý jiný stát, který uloží svou ratifikační listinu nebo listinu o přijetí či přístupu, vstoupí Úmluva v účinnost uplynutím dvanácti měsíců ode dne uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či přístupu.
Článek 17
Územní působnost Úmluvy
Současně s ratifikací, přijetím či přístupem nebo kdykoliv později může kterýkoliv smluvní stát písemně oznámit generálnímu řediteli Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu, že působnost této Úmluvy rozšiřuje na všechna či některá území, za jejichž mezinárodní styky odpovídá. Toto oznámení vstupuje v platnost dvanáct měsíců ode dne, kdy bylo přijato.
Článek 18
Výpověď
1. Každý ze smluvních států může tuto Úmluvu vypovědět jménem svým nebo jménem kteréhokoliv území, za jehož mezinárodní styky odpovídá.
2. Výpověď musí být oznámena písemně a listina o tom se uloží u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
3. Výpověď vstoupí v účinnost uplynutím dvanácti měsíců ode dne, kdy byla přijata listina o výpovědi.
Článek 19
Notifikace
Generální ředitel Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu informuje členské státy Organizace, nečlenské státy, uvedené v článku 15, jakož i Organizaci spojených národů o uložení veškerých ratifikačních listin a listin o přijetí či přístupu uvedených v článcích 14 a 15, jakož i o všech oznámeních a výpovědích uvedených v článcích 17 a 18.
Článek 20
Změna Úmluvy
1. Tato Úmluva může být změněna Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu. Změněné znění bude závazné jen pro ty státy, jež se stanou stranami úmluvy o změně.
2. V případě, že by Generální konference přijala novou Úmluvu, která by měnila tuto Úmluvu jako celek nebo její části a nestanovila-li by nová úmluva něco jiného, přestane tato Úmluva býti otevřena k ratifikaci, přijetí či přístupu počínaje dnem, kdy vstoupí v účinnost nová úmluva o změně.
Článek 21
Registrace
V souladu s článkem 102 Charty Organizace spojených národů bude tato Úmluva na žádost generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu registrována v sekretariátě Organizace spojených národů.
Dáno v Paříži dne 5. prosince 1958 ve dvou stejně platných vyhotoveních podepsaných předsedou Desátého zasedání Generální konference a generálním ředitelem Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu. Obě tato vyhotovení budou uložena v archívu Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu a jejich příslušně ověřené kopie budou odevzdány všem státům uvedeným v článcích 14 a 15, jakož i Organizaci spojených národů.
Uvedený text je autentickým zněním Úmluvy řádně přijaté Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu na jejím desátém zasedání, jež se konalo v Paříži a skončilo 5. prosince 1958.
Na důkaz toho připojili své podpisy dne 5. prosince 1958:
Předseda generální konference
Jean Berthoin v. r.
Generální ředitel
Luther H. Evans v. r.

ÚMLUVA
o výměně oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy, přijatá Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu na jejím desátém zasedání v Paříži dne 3. prosince 1958
Generální konference Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu, která se sešla na svém desátém zasedání v Paříži ve dnech od 4. listopadu do 5. prosince 1958,
vycházejíc z přesvědčení, že rozvoj mezinárodní výměny publikací je nezbytný k svobodnému šíření myšlenek a poznatků mezi národy celého světa,
přihlížejíc k významu, jaký přikládá mezinárodní výměně publikací Ústava Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu,
majíc na zřeteli ustanovení o výměně oficiálních publikací, obsažené v Úmluvě o mezinárodní výměně úředních dokumentů, vědeckých i literárních publikací a v Úmluvě směřující k zajištění bezprostřední výměny úředního listu, jakož i parlamentních ročenek a dokumentů, uzavřených v Bruselu 15. března 1886, jakož i v různých regionálních dohodách o výměně publikací,
uznávajíc potřebu nové mezinárodní úmluvy o výměně oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy,
seznámivší se s návrhy na výměnu oficiálních publikací a vládních dokumentů mezi státy, obsaženými v bodě 14.4.1 pořadu tohoto zasedání,
rozhodnuvši na svém devátém zasedání, že podle těchto návrhů má být provedena mezinárodní úprava přijetím mezinárodní úmluvy,
přijala dne 3. prosince 1958 tuto Úmluvu:
Článek 1
Výměna oficiálních publikací a vládních dokumentů
Smluvní státy vyjadřují svou vůli vyměňovat si na základě vzájemnosti své oficiální publikace a vládní dokumenty v souladu s ustanoveními této Úmluvy.
Článek 2
Vymezení pojmů oficiální publikace a vládní dokumenty
1. Pro účely této Úmluvy se za oficiální publikace a vládní dokumenty pokládají, pokud jsou vydávány z příkazu a nákladem kteréhokoliv vnitrostátního vládního orgánu, následující publikace: vládní věstníky, parlamentní zprávy a dokumenty a jiné texty zákonodárného rázu; publikace administrativní a zprávy ústředních, svazových a regionálních vládních orgánů; státní bibliografie a správní příručky, sbírky zákonů, rozhodnutí soudů a jiné publikace, jež budou stanoveny dohodou.
2. Při provádění této Úmluvy se však mohou smluvní státy samy dohodnout na vymezení rozsahu oficiálních publikací a vládních dokumentů, které se mají stát předmětem výměny.
3. Tato Úmluva se netýká dokumentů důvěrných, úředních oběžníků a jiných dokumentů neurčených pro veřejnost.
Článek 3
Dvoustranné dohody
Kdykoliv to bude potřebné a žádoucí, uzavřou smluvní státy dvoustranné dohody, aby tak doplnily ustanovení této Úmluvy a aby upravily otázky svého společného zájmu, které vznikají v souvislosti s prováděním této Úmluvy.
Článek 4
Národní orgány pověřené výměnou
1. Výměnu publikací provádí v každém smluvním státě národní výměnná služba nebo tam, kde tato služba zřízena není, středisko nebo střediska výměny.
2. Orgány pověřené výměnou odpovídají v každém smluvním státě za provádění této Úmluvy i za provádění dvoustranných dohod uvedených v článku 3, pokud takové dohody byly uzavřeny. Každý smluvní stát zplnomocní svou národní výměnnou službu nebo střediska výměny k shromažďování dokumentů určených k výměně a zajistí potřebné finanční prostředky k provádění výměny.
Článek 5
Seznam a počet publikací určených k výměně
Orgány smluvních států pověřené výměnou stanoví společnou dohodou seznam a počet oficiálních publikací a vládních dokumentů určených k výměně. Dohodnutý seznam a počet vyměňovaných oficiálních publikací a vládních dokumentů může být měněn dohodou mezi těmito orgány.
Článek 6
Způsob zasílání
Zásilky mohou být posílány přímo orgánům pověřeným výměnou nebo adresátům, které tyto orgány označí. Způsob vedení evidence zásilek může být stanoven vzájemnou dohodou orgánů pověřených výměnou.
Článek 7
Poplatky za dopravu
Nebude-li dohodnuto jinak, hradí veškerý náklad za dopravu až do místa určení středisko výměny, jež vypracuje zásilku; avšak při námořní dopravě hradí náklad na obaly a dopravu jen do celnice v přístavu určení.
Článek 8
Sazby a podmínky dopravy
Smluvní státy učiní všechna potřebná opatření k zajištění toho, aby orgány pověřené výměnou získaly nejpříznivější platné sazby a dopravní podmínky a to nezávisle na tom, kterého dopravního prostředku použijí: pošty, autodopravy, železnice, říční či námořní dopravy, letecké pošty či letecké nákladní dopravy.
Článek 9
Celní a jiné výhody
Každý smluvní stát osvobodí své orgány pověřené výměnou od placení jak vývozních tak dovozních celních poplatků za materiály vyměňované na základě této Úmluvy nebo na základě dohod uzavřených při jejím provádění a poskytne jim nejpříznivější zacházení pokud jde o celní a jiné výhody.
Článek 10
Mezinárodní koordinace výměny
S cílem pomáhat Organizaci spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu při plnění úkolů souvisejících s koordinací mezinárodní výměny uložených jí Ústavou, podávají smluvní státy Organizaci každoročně zprávy o provádění této Úmluvy a zasílají jí opisy dvoustranných dohod uzavřených podle ustanovení článku 3.
Článek 11
Zprávy a studie
Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu uveřejňuje informace, které získává od smluvních států podle článku 10 a zpracovává a uveřejňuje studie o provádění této Úmluvy.
Článek 12
Pomoc ze strany UNESCO
1. Smluvní státy se mohou obracet na Organizaci spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu se žádostí o technickou pomoc při řešení jakéhokoliv problému souvisícího s prováděním této Úmluvy. Organizace poskytuje tuto pomoc v mezích svého programu a svých možností zvláště při zřizování a organizaci národních služeb výměny.
2. Organizace je oprávněna obracet se v těchto věcech na smluvní státy s návrhy z vlastní iniciativy.
Článek 13
Poměr k dřívějším dohodám
Tato Úmluva se nedotýká závazků vzniklých už dříve smluvním státům z mezinárodních smluv. Tato Úmluva nemůže být vykládána tak, jakoby ukládala povinnost provádět po druhé výměnu uskutečňovanou na základě již platných dohod.
Článek 14
Jazyky
Tato Úmluva je vyhotovena v anglickém, francouzském, ruském a španělském znění, přičemž všechny čtyři texty jsou stejně platné.
Článek 15
Ratifikace a přijetí
1. Tato Úmluva podléhá ratifikaci nebo přijetí členských států Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu v souladu s jejich ústavou předepsaným postupem.
2. Ratifikační listiny nebo listiny o přijetí budou uloženy u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
Článek 16
Přístup k Úmluvě
1. Tato Úmluva je otevřena k přístupu pro všechny nečlenské státy Organizace, které budou k přístupu vyzvány Výkonným výborem Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
2. Přístup se uskuteční uložením listiny o přístupu u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
Článek 17
Počátek platnosti
Tato Úmluva vstoupí v platnost uplynutím dvanácti měsíců ode dne uložení třetí ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či přístupu, avšak pouze v poměru k těm státům, které uložily svou příslušnou listinu k tomuto dni nebo dříve. Pro každý jiný stát, který uloží svou ratifikační listinu nebo listinu o přijetí či přístupu, vstoupí Úmluva v účinnost uplynutím dvanácti měsíců ode dne uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či přístupu.
Článek 18
Územní působnost Úmluvy
Současně s ratifikací, přijetím či přístupem nebo kdykoliv později může kterýkoliv smluvní stát písemně oznámit generálnímu řediteli Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu, že působnost této Úmluvy rozšiřuje na všechna či některá území, za jejichž mezinárodní styky odpovídá. Toto oznámení vstupuje v platnost dvanáct měsíců ode dne, kdy bylo přijato.
Článek 19
Výpověď
1. Každý ze smluvních států může tuto Úmluvu vypovědět jménem svým nebo jménem kteréhokoliv území, za jehož mezinárodní styky odpovídá.
2. Výpověď musí být oznámena písemně a listina o tom se uloží u generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu.
3. Výpověď vstoupí v účinnost uplynutím dvanácti měsíců ode dne, kdy byla přijata listina o výpovědi.
Článek 20
Notifikace
Generální ředitel Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu informuje členské státy Organizace, nečlenské státy uvedené v článku 16, jakož i Organizaci spojených národů o uložení veškerých ratifikačních listin a listin o přijetí či přístupu, o nichž se mluví v článcích 15 a 16, jakož i o všech notifikacích a výpovědích uvedených v článcích 18 a 19.
Článek 21
Změna Úmluvy
1. Tato Úmluva může být změněna Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu. Změněné znění bude závazné jen pro ty státy, jež se stanou stranami úmluvy o změně.
2. V případě, že by Generální konference přijala novou úmluvu, která by měnila tuto Úmluvu jako celek nebo její části a nestanovila-li by nová úmluva něco jiného, přestane tato Úmluva býti otevřena k ratifikaci, přijetí či přístupu počínaje dnem, kdy vstoupí v účinnost nová úmluva o změně.
Článek 22
Registrace
V souladu s článkem 102 Charty Organizace spojených národů bude tato Úmluva na žádost generálního ředitele Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu registrována v sekretariátě Organizace spojených národů.
Dáno v Paříži dne 5. prosince 1958 ve dvou stejně platných vyhotoveních podepsaných předsedou Desátého zasedání Generální konference a generálním ředitelem Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu. Obě tato vyhotovení budou uložena v archivu Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu a jejich příslušně ověřené kopie budou odevzdány všem státům uvedeným v článcích 15 a 16, jakož i Organizaci spojených národů.
Uvedený text je autentickým zněním Úmluvy řádně přijaté Generální konferencí Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a osvětu na jejím desátém zasedání, jež se konalo v Paříži a skončilo 5. prosince 1958.
Na důkaz toho připojili své podpisy dne 5. prosince 1958:
Předseda generální konference
Jean Berthoin v. r.
Generální ředitel
Luther H. Evans v. r.