wamaku/cz-esbirka-vydane-akty huggingface dataset:
139/1922 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí v dohodě s ministrem vnitra a ministrem školství a národní osvěty o úmluvě mezi republikou Francouzskou a republikou Československou, týkající se zasílání listin o osobním stavu státních příslušníků obou států.

139.
Vyhláška ministra zahraničních věcí v dohodě s ministrem vnitra a ministrem školství a národní osvěty ze dne 1. dubna 1922
o úmluvě mezi republikou Francouzskou a republikou Československou, týkající se zasílání listin o osobním stavu státních příslušníků obou států.
Výměnou not bylo mezi vládou republiky Československé a vládou republiky Francouzské o zasílání listin o osobním stavu státních příslušníků obou států smluveno toto:

(Překlad.)
I. Obě vlády budou si zasílati v stanovených lhůtách a bez výloh řádně ověřená vyhotovení: 1. listin o narozeních; 2. listin o sňatcích a 3. listin o úmrtích, které byly sepsány na jejich území a týkají se státních příslušníků druhé smluvní strany.
II. Zasílání úmrtních listin bude se vztahovati i na osoby zemřelé ve Francii, které se narodily aneb které dle zpráv dodaných místním úřadům měly své bydliště v Československu.
Totéž platí co do úmrtních listin, týkajících se osob zemřelých v Československu, které se narodily aneb které dle zpráv dodaných místním úřadům měly své bydliště ve Francii.
III. Každých šest měsíců budou vyhotovení řečených listin, sepsaných ve Francii v předchozím pololetí, zaslána vyslanectví republiky Československé v Paříži a navzájem budou vyhotovení obdobných listin, sepsaných v Československu v předchozím pololetí, zaslána vyslanectví republiky Francouzské v Praze.
IV. Výslovně jest umluveno, že vydání nebo přijetí vyhotovení řečených listin nebude prejudikovati otázkám občanství ani otázkám, které by mohly vzniknouti o platnosti manželství.
Tato úmluva se vyhlašuje s podotknutím, že nabyla působnosti dnem výměny diplomatických not, t. j. dnem 7. dubna 1921.

Dr. Beneš v. r.
160/1922 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o přístupu Československé republiky k mezinárodní úmluvě ze dne 4. května 1910, aby byl potlačen obchod s děvčaty.

160.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 8. února 1922
o přístupu Československé republiky k mezinárodní úmluvě ze dne 4. května 1910, aby byl potlačen obchod s děvčaty.

Na základě článku 20 smlouvy mezi Čelnými mocnostmi spojenými i sdruženými a Československem, podepsané dne 10. září 1919 v Saint-Germain-en-Laye, schválené Národním shromážděním dne 7. listopadu 1919 a ratifikované presidentem republiky dne 10. listopadu 1919, přistoupila Československá republika, když schválen byl příslušný návrh na přístup usnesením ministerské rady ze dne 28. dubna 1921, notami ministra zahraničních věcí ze dne 17. května 1921 a československého vyslanectví v Paříži ze dne 8. června 1921, zaslanými vládě republiky francouzské, k mezinárodní úmluvě ze dne 4. května 1910, aby byl potlačen obchod s děvčaty, uzavřené mezi Německem, Rakousko-Uherskem, Belgií, Brasilií, Dánskem, Španělskem, Francií, Velkou Britanií, Italií, Nizozemskem, Portugalskem, Ruskem a Švédskem.
Úmluva byla vyhlášena v rakouském říšském zákoníku z roku 1913 pod č. 26 se závěrečným protokolem a ujednáním ze dne 18. května 1904, dotčeným v článku 7, 8, 10 a 11, a ve Sbírce zákonů uherských jako zákonný článek LXII, pokud pak se týče ujednání ze dne 18. května 1904, jako zákonný článek XLIX z roku 1912.
Přístup Československé republiky byl potvrzen notou zahraničního ministerstva republiky francouzské ze dne 5. prosince 1921 a nabyl podle ustanovení článku 8 úmluvy, jak pro tuto úmluvu, tak pro ujednání ze dne 18. května 1904, mezinárodní působnosti dnem 8. prosince 1921.
Vyhlašuje se s tím, že úmluvou ze dne 4. května 1910 jsou vázány tyto státy: Francie, Německo, Dánsko, Španělsko, Velká Britanie, Italie, Nizozemsko, Rusko, Portugalsko, Belgie, Brasilie, Švédsko, Uruguay, Polsko, Bulharsko, Československo, Norsko, anglické kolonie, holandská a západní Indie, a ujednáním ze dne 18. května 1904 tyto státy: Francie, Německo, Dánsko, Španělsko, Velká Britanie, Italie, Rusko, Švédsko, Norsko, Švýcary, Belgie, Portugalsko, Nizozemsko, Brasilie, Spojené státy, Lucembursko, Bulharsko a Československo.

Dr. Beneš v. r.
184/1922 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí ohledně přístupu republiky Československé k mezinárodní úmluvě ze dne 4. května 1910 o tom, kterak potírati rozšiřování necudných publikací.

184.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 22. června 1922
ohledně přístupu republiky Československé k mezinárodní úmluvě ze dne 4. května 1910 o tom, kterak potírati rozšiřování necudných publikací.

Na základě článku 20. smlouvy mezi Čelnými mocnostmi spojenými a sdruženými a Československem, podepsané dne 10. září 1919 v Saint-Germain-en-Laye, schválené Národním shromážděním dne 7. listopadu 1919 a ratifikované presidentem republiky dne 10. listopadu 1919, přistoupila republika Československá, když schválen byl příslušný návrh na přístup usnesením ministerské rady ze dne 14. března 1921, notou ministra zahraničních věcí ze dne 16. května 1921, zaslanou vládě republiky francouzské, k mezinárodní úmluvě ze dne 4. května 1910 o tom, kterak potírati rozšiřování necudných publikací, uzavřené mezi Německem, Spojenými Státy severoamerickými, Rakousko-Uherskem, Belgií, Brasilií, Dánskem, Španělskem, Francií, Velkou Britanií a Irskem, Italií, Nizozemskem, Portugalskem, Ruskem, Švédskem a Švýcarskem.
Úmluva byla vyhlášena v rakouském říšském zákoníku z roku 1912 pod č. 116 a ve Sbírce zákonů uherských jako zákonný článek L z roku 1912.
Přístupní nota československá byla uložena v archivu vlády francouzské dne 8. června 1921.
Podle ustanovení článku 4. úmluvy nabyla tudíž ustanovení její pro celé území republiky Československé mezinárodní působnosti dnem 8. prosince 1921.
Vyhlašuje se s tím, že touto úmluvou jsou vázány tyto státy: Německo, Belgie, Španělsko, Spojené Státy, Francie, Velká Britanie, Italie, Švýcarsko, Dánsko, Portugalsko, Rusko, Rakousko, Maďarsko, Nizozemsko, Lucembursko, Norsko, Polsko a Československo.

Dr. Beneš v. r.
249/1922 Sb.
Vyhláška ministra financí a ministra obchodu, kterou se rozšiřují vyhlášky ze dne 11. srpna 1921, č. 280 Sb. z. a n., ze dne 29. září 1921, č. 371 Sb. z. a n., a ze dne 7. února 1922, č. 95 Sb. z. a n., o uvolnění některých československých cenných papírů říšskoněmeckým příslušníkům.

249.
Vyhláška ministra financí a ministra obchodu
ze dne 17. srpna 1922,
kterou se rozšiřují vyhlášky ze dne 11. srpna 1921, č. 280 Sb. z. a n., ze dne 29. září 1921, č. 371 Sb. z. a n., a ze dne 7. února 1922, č. 95 Sb. z. a n., o uvolnění některých československých cenných papírů říšskoněmeckým příslušníkům.

Podle úmluvy mezi vládou československou a vládou německou ze dne 29. června 1920 o provádění článku 297. mírové smlouvy versailleské (nařízení vlády republiky Československé ze dne 9. září 1921, č. 350 Sb. z. a n.) svoluje vláda československá na žádost vlády německé, aby uvolněny a vypláceny byly dividendové kupony a slosované kusy akcií československých společností, pokud jejich splatnost po 31. březnu 1922 nastala nebo do 30. září 1922 ještě nastane, s podmínkou, že uzávěra kusů a dividendových kuponů stanovená nařízením říšské vlády německé ze dne 12. května 1920, jichž splatnost nastane později, zůstane v platnosti, a že budou závěrou postiženy požitkové listy nebo jiné cenné papíry, pokud budou vydány na místo slosovaných akcií.

L. Novák v. r.,
též za ministra A. Nováka.
351/1922 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o přístupu Československé republiky k mezinárodní úmluvě, sjednané dne 20. května 1875 v Paříži, o soustavě metrické.

351.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 24. listopadu 1922
o přístupu Československé republiky k mezinárodní úmluvě, sjednané dne 20. května 1875 v Paříži, o soustavě metrické.

Republika Československá přistoupila na základě schvalovacího usnesení Národního shromáždění ze dne 17. února 1922 a ratifikace listinou z 31. května 1922, která byla podepsána presidentem republiky a ministrem zahraničních věcí, k mezinárodní úmluvě o soustavě metrické, sjednané dne 20. května 1875 v Paříži mezi Argentinou, Belgií, Brasilií, Dánskem, Francií, Italií, Německem, Tureckem, Peru, Portugalskem, Rakousko-Uherskem, Ruskem, Španělskem, Spojenými státy severoamerickými, Švédskem, Norskem, Švýcarskem a Venezuelou, doložené dvěma přílohami, jež obsahují jednak řád Mezinárodního úřadu pro míry a váhy, jednak přechodná ustanovení.
Úmluva byla vyhlášena v rakouském říšském zákoníku z roku 1876 pod čís. 20 a ve Sbírce zákonů uherských jako zákonný článek II. z roku 1876.
Přístupní nota československá z 21. června 1922 byla uložena v archivu vlády francouzské dne 23. září 1922, čímž přístup nabyl mezinárodní působnosti.
Vyhlašuje se s podotknutím, že úmluvou jsou vázány tyto státy: Německo, Rakousko, Maďarsko, Belgie, Brasilie, Argentina, Dánsko, Španělsko, Spojené státy, Francie, Italie, Peru, Portugalsko, Rusko, Švédsko, Norsko, Švýcarsko, Venezuela, Království Srbů, Chorvatů a Slovinců, Rumunsko, Velká Britanie, Japonsko, Mexiko, Kanada, Chile, Uruguay, Bulharsko, Siam, Finsko, Republika Československá.

Dr. Beneš v. r.
19/1923 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o obchodní dohodě mezi republikou Československou a královstvím Španělským.

19.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 19. ledna 1923
o obchodní dohodě mezi republikou Československou a královstvím Španělským.

Obchodní dohoda sjednaná v Madridě výměnou not ze dne 18. a 19. listopadu 1921, která byla uvedena nařízením vlády republiky Československé ze dne 19. ledna 1922, č. 17 Sb. z. a n., v prozatímní platnost na základě zákona ze dne 25. listopadu 1919, č. 637 Sb. z. a n., a zákona ze dne 12. srpna 1921, č. 349 Sb. z. a n., byla ve smyslu § 3 prv citovaného zákona Národním shromážděním ve schůzích ze dne 5. dubna 1922 a 19. června 1922 schválena a dne 23. září 1922 presidentem republiky ratifikována.

Dr. Beneš v. r.
20/1923 Sb.
Vyhláška ministra financí o rozdělení příjmů, pokud se týče výnosů výdělkových podniků podle článku 3., odstavce 3., smlouvy mezi Československou republikou a Rakouskou republikou o zamezení dvojího zdanění v oboru přímých daní.

20.
Vyhláška ministra financí
ze dne 29. ledna 1923
o rozdělení příjmů, pokud se týče výnosů výdělkových podniků podle článku 3., odstavce 3., smlouvy mezi Československou republikou a Rakouskou republikou o zamezení dvojího zdanění v oboru přímých daní.
Při rozdělení příjmů, pokud se týče výnosů výdělkových podniků ve smyslu článku 3., odst. 3., smlouvy mezi Československou republikou a Rakouskou republikou o urovnání tuzemského a cizozemského zdanění, zvláště o zamezení dvojího zdanění v oboru přímých daní (uveřejněné pod čís. 414 Sb. z. a n. z r. 1922) dlužno postupovati takto:

(1) Při ukládání daně pro prodejnu výrobny, která leží ve druhém státě, pokládá se za obchodní zisk, který dlužno zdaniti u prodejny, třetina celkového zisku, docíleného z obratu zprostředkovaného prodejnou. Obstarává-li prodejna také nákup, zvyšuje se její podíl na polovinu. Nakupuje-li se závodem ležícím v jednom státě a prodává-li se závodem ležícím ve státě druhém, dělí se celkový zisk, docílený z této obchodní činnosti, na polovici. Zisk docílený společnou činností obou závodů, který třeba rozděliti na oba státy, vyšetří se z celkového výnosu podniku podle poměru obratu, získaného společnou činností, k celkovému obratu podniku. Pokud zisku bylo dosaženo výlučně činností jedné z obou provozoven, vyšetří se tento z celkového výnosu podle poměru obratu získaného touto činností k celkovému obratu podniku. Finanční úřady obou stran mohou po vzájemné dohodě provésti rozdělení podle účetních uzávěrek, neodchyluje-li se pravděpodobně takové rozdělení podstatně od výsledků, jež lze očekávati podle svrchu uvedených měřítek pro rozdělení.
(2) Při výpočtech podle předchozího odstavce čítají se obraty v různé měně podle průměrného kursu vídeňských záznamů (střední kurs výplata Praha) v hospodářském období pro zdanění rozhodném. Průměr vypočte se z kursů 1., 11. a 21. každého měsíce rozhodného období. Nebylo-li v některý z jmenovaných dnů záznamu, platí nejbližší, po tomto dnu následující záznam. Považuje se za přiměřené, aby číslice udávající výnos byly, pokud zní na různé měny, pravidelně přepočteny podle kursu bilančního dne; měl-li by býti jiný přepočítací kurs vzat na základ, bude k tomu v každém jednotlivém případě zapotřebí souhlasu obou finančních správ.
(3) Provozuje-li závod v jiných než vpředu uvedených případech pro závod ležící v druhém státním území činnost sloužící provozování podniku, považuje se ve státě, v němž se tato činnost děje, obvyklá provise za zisk touto činností docílený.
(4) Jsou-li vpředu uvedená měřítka ve zřejmém rozporu se skutečnými výnosovými poměry, mohou obě finanční správy ujednati jiné měřítko pro rozdělení; v takovém případě bude poplatník od finančních správ obou stran dříve slyšen.

Novák v. r.
za ministra financí.
80/1923 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o obchodní úmluvě mezi republikou Československou a královstvím Rumunským s přílohami A, B, C a D a závěrečným protokolem.

80.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 10. dubna 1923
o obchodní úmluvě mezi republikou Československou a královstvím Rumunským s přílohami A, B, C a D a závěrečným protokolem

Obchodní úmluva podepsaná v Bukurešti dne 23. dubna 1921, která byla uvedena nařízením vlády republiky Československé ze dne 10. listopadu 1921, č. 402 Sb. z. a n., v zatímní platnost na základě zákona ze dne 25. listopadu 1919, č. 637 Sb. z. a n., a zákona ze dne 12. srpna 1921, č. 349 Sb. z. a n., byla ve smyslu § 3 prv citovaného zákona Národním shromážděním ve schůzích ze dne 9. prosince 1921 a 24. ledna 1922 schválena a dne 2. června 1922 presidentem republiky ratifikována.
Výměna ratifikačních listin byla provedena dne 10. března 1923 v Praze, čímž úmluva tato nabyla mezinárodní působnosti.

Dr. Beneš v. r.
104/1923 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí ohledně smlouvy o prozatímní úpravě obchodních styků mezi Československou republikou a královstvím Srbů, Chorvatů a Slovinců.

104.
Vyhláška ministra zahraničních věcí ze dne 11. května 1923
ohledně smlouvy o prozatímní úpravě obchodních styků mezi Československou republikou a královstvím Srbů, Chorvatů a Slovinců.

Smlouva o prozatímní úpravě obchodních styků mezi Československou republikou a královstvím Srbů, Chorvatů a Slovinců, podepsaná v Praze dne 18. října 1920 spolu se závěrečným protokolem z téhož data, která byla uvedena nařízením vlády republiky Československé ze dne 19. listopadu 1920, č. 629 Sb. z. a n., v prozatímní platnost na základě zákona z 25. listopadu 1919, č. 637 Sb. z. a n., a k níž ve smyslu § 3 tohoto zákona Národní shromáždění ve schůzích ze dne 10. února a 24. června 1921 dalo svůj souhlas, byla dne 23. listopadu 1921 presidentem republiky ratifikována.
Výměna ratifikačních listin byla provedena dne 5. dubna 1923, čímž smlouva tato nabyla mezinárodní působnosti.
Tím stává se bezpředmětným nařízení vlády republiky Československé ze dne 19. listopadu 1920, č. 629 Sb. z. a n.

Dr. Beneš v. r.
108/1923 Sb.
Vyhláška ministra zahraničích věcí týkající se „Prohlášení mezi republikou Československou a královstvím Italským o vzájemném sdělování si dat, vyplývajících z periodického sčítání lidu“.

108.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 23. května 1923,
týkající se „Prohlášení mezi republikou Československou a královstvím Italským o vzájemném sdělování si dat, vyplývajících z periodického sčítání lidu“.

Zástupci vlády republiky Československé a vlády Jeho Veličenstva krále Italského podepsali dne 1. června 1922 v Římě „Prohlášení mezi republikou Československou a královstvím Italským o vzájemném sdělování si dat, vyplývajících z periodického sčítání lidu (Dichiarazione tra il Regno d'Italia e la Republica Cecoslovacca concernente la comunicazione reciproca delle informazioni fornite dai censimenti periodici della popolazione).
Ministerská rada republiky Československé schválila toto Prohlášení ve schůzi dne 13. října 1922 a jeho znění uveřejněno bylo v „Úředním listu republiky Československé“ ze dne 8. května 1923, č. 104, a v „Gazzetta Ufficiale“, č. 179 ze dne 31. července 1922.
Vyhlašuje se s tím, že Prohlášení nabývá platnosti desátého dne po uveřejnění v „Úředním listu republiky Československé“.

Dr. Beneš v. r.
117/1923 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o obchodní a celní úmluvě mezi republikou Československou a Švýcarskem.

117.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 9. června 1923
o obchodní a celní úmluvě mezi republikou Československou a Švýcarskem.
V dohodě s ministrem financí, ministrem průmyslu, obchodu a živností a ministrem zemědělství vyhlašuji:

Obchodní a celní úmluva mezi republikou Československou a Švýcarskem, sjednaná výměnou diplomatických not v Bernu dne 6. března 1920, uvedená podle zákona ze dne 25. listopadu 1919, č. 637 Sb. z. a n., zatímně v platnost vládním nařízením ze dne 18. května 1920, č. 378 Sb. z. a n., a v jeho příloze otištěná, byla usnesením Národního shromáždění, a to poslanecké sněmovny ze dne 8. února 1921 a senátu ze dne 17. března 1921, a rozhodnutím presidenta republiky ze dne 1. června 1923 ústavně schválena.
Tím stává se shora uvedené vládní nařízení bezpředmětným.
Při tom se vyhlašuje, že důsledkem výpovědi se strany švýcarské dnem 5. července 1921 pozbyla platnosti zvláštní ustanovení celní, zakládající se na odst. 1. a 2. článku 2 obchodní smlouvy mezi Rakousko-Uherskem a Švýcarskem, sjednané dne 9. března 1906. Příslušné pokyny v oboru celním byly vydány vynesením ministerstva financí ze dne 2. července 1921, č. 69.842/6856/21—IV/12, uveřejněným ve Věstníku ministerstva financí z roku 1921, odd. I B, č. 84 (str. 240).

Dr. Beneš v. r.
176/1923 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí, kterou se uveřejňuje změna čl. 52 soudního řádu smíšeného rozhodčího soudu československo-německého podle čl. 304 mírové smlouvy versailleské, vyhlášeného ve Sb. z. a n., č. 1 z roku 1922.

176.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 27. července 1923,
kterou se uveřejňuje změna čl. 52 soudního řádu smíšeného rozhodčího soudu československo-německého podle čl. 304 mírové smlouvy versailleské, vyhlášeného ve Sb. z. a n., č. 1 z roku 1922.

Ve schůzi dne 26. května 1923, konané ve federálním soudu v Lausanne, rozhodl se smíšený rozhodčí soud československo-německý na základě zmocnění, jež mu dává čl. 65 soudního řádu, změniti čl. 52 jak následuje:

Rozsudek bude vyhotoven německy nebo francouzsky nebo československy a francouzsky. Strany mohou žádati v prvých dvou případech úřední překlad československý.
V třetím případě, je-li rozpor mezi textem československým a francouzským, bude rozhodným text francouzský.
Rozsudek bude po schválení podepsán třemi členy soudu a spolupodepsán zapisovateli (zapisovatelem).

Dr. Robert Fazy,
předseda.
Dr. Robert Flieder,
československý rozhodčí soudce.
Dr. Franz Scholz,
německý rozhodčí soudce.
Dr. Beneš v. r.
208/1923 Sb.
Vládní vyhláška, kterou se uvádí v prozatímní platnost obchodní dohoda mezi Československou republikou a Norskem.

208.
Vládní vyhláška
ze dne 25. října 1923,
kterou se uvádí v prozatímní platnost obchodní dohoda mezi Československou republikou a Norskem.

Se souhlasem presidenta republiky uvádí se na základě usnesení vlády dle ustanovení § 1 zákona ze dne 4. července 1923, čís. 158 Sb. z. a n., v prozatímní platnost obchodní dohoda mezi Československou republikou a Norskem, podepsaná v Praze dne 2. října 1923.

Švehla v. r.


(Překlad.)
Obchodní dohoda mezi republikou Československou a Norskem.
Podepsaní, řádně zplnomocněni uzavříti obchodní úpravu za účelem podpory rozvoje hospodářských styků mezi republikou Československou a Norskem, se shodli na tomto:
1. Do uzavření obchodní a plavební smlouvy mezi republikou Československou a Norskem, bude s příslušníky, výrobky a zbožím, počítajíc v to i zboží transitní, jakož i s loďmi každé z obou zemí v druhé zemi nakládáno v každém směru dle zásady nejvyšších výhod.
2. Rovněž tak bude nakládáno se společnostmi a sdruženími ustavenými dle zákonů jedné ze Smluvních stran, majícími sídlo na území této strany a řádně připuštěnými k provozování svého obchodu neb živnosti na území druhé strany, při čemž se rozumí, že připuštění všech těchto společností zůstává vždy podřízeno zákonům a nařízením platným v příslušných zemích.
3. Každé zrušení zákazu dovozu, poskytnuté, třeba jen dočasně, jednou z obou zemí třetímu státu, bude se bezpodmínečně vztahovati na totožné neb stejnorodé výrobky, které pocházejí a přicházejí z druhé země.
Co se týče dovozního neb vývozního řízení povolovacího, které je zavedeno neb mohlo by býti v budoucnosti zavedeno v obou zemích, Smluvní strany budou vyřizovati žádosti příslušníků druhé strany o zrušení dosavadních omezení, jak to nejpříznivěji okolnosti dovolí.
4. Zásada nejvyšších výhod bude rovněž v každém ohledu používána, pokud jde o připouštění konsulárních úředníků, jakož i o jich práva a výsady v obou zemích.
5. Zásada nejvyšších výhod nebude pokládána za porušenou ani zvláštními výhodami, které obě Smluvní strany poskytly neb poskytnou státům sousedním k usnadnění styku v pohraničních pásmech, ani výhodami, které Norsko poskytlo neb v budoucnosti poskytne Dánsku a Švédsku neb některé z obou těchto zemí, při čemž se rozumí, že republika Československá bude moci ihned požadovati stejných výhod v případě, že by byly poskytnuty Norskem třetímu státu, výše neuvedenému.
Jest rovněž shoda v tom, že ustanovení, vztahující se na zásadu nejvyšších výhod, neporušují ustanovení článku 222 mírové smlouvy St. Germainské a článku 205 smlouvy Trianonské.
6. Tato úprava bude ratifikována a nabude působnosti 14 dní po výměně ratifikačních listin, jež se stane v Kristianii. Zůstane v působnosti po dobu jednoho roku. Po uplynutí této lhůty se mlčky prodlužuje; při tom se rozumí, že každá smluvní strana ji bude moci vždy vypověděti, oznámíc to tři měsíce předem.
Čemuž na doklad zmocněnci tuto úpravu podepsali.
Dáno dvojmo v Praze dne 2. října 1923.
L. NOVÁK v. r.
J. DVOŘÁČEK v. r.
A. SCHEEL v. r.
234/1923 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o prohlášení mezi republikou Československou a Litvou, týkající se vzájemné ochrany práv ze živnostenského vlastnictví.

234.
Vyhláška ministra zahraničních věcí
ze dne 11. prosince 1923
o prohlášení mezi republikou Československou a Litvou, týkající se vzájemné ochrany práv ze živnostenského vlastnictví.

(Překlad.)
Prohlášení
mezi republikou Československou a Litvou, týkající se vzájemné ochrany práv ze živnostenského vlastnictví.
I.
Státní příslušníci každé ze smluvních stran budou v území druhého smluvního státu v oboru práva patentního, známkového a vzorkového na roveň postaveni vlastním státním příslušníkům za předpokladu, že splní podmínky a formality, které předpisují nebo předepíšou příslušné zákony každého ze smluvních států svým vlastním občanům.
II.
Obě smluvní strany vyhražují si navzájem právo tuto konvenci každým časem po předchozí jednoroční výpovědi zrušiti.
Vyhotoveno v Praze, dne 12. října 1923, ve dvou exemplářích, z nichž jeden byl odevzdán každé z obou stran.
Dr. ZAUNIUS
v. r.
Dr. Eduard BENEŠ
v. r.
Toto prohlášení uveřejňuje se s tím, že vstoupilo v platnost dnem podpisu.
Dr. Beneš v. r.
270/1923 Sb.
Vyhláška ministra financí, kterou se opravuje překlad úmluv o likvidaci Rakousko-uherské banky.

270.
Vyhláška ministra financí
ze dne 24. prosince 1923,
kterou se opravuje překlad úmluv o likvidaci Rakousko-uherské banky.

V hlavní dohodě o převzetí obchodních aktiv a pasiv Rakousko-uherské banky ze dne 7. června 1921, vyhlášené s ostatními úmluvami o likvidaci Rakousko-uherské banky dne 22. prosince 1923 pod č. 237 v částce 114. Sbírky zák. a nař., má 2. odstavec I. oddílu (str. 1049) českého překladu zníti takto:

„(2) Zejména se zavazují s výhradou výjimek zmíněných dále pod č. II., že převezmou všechny soukromé lombardní zápůjčky účtované v ústavech bez ohledu na státní příslušnost nebo bydliště dlužníkovo, nebo místo úschovy zastavených titrů, kteréžto poslednější budou v daném případě vráceny těm ústavům, které je vedly ve svých účtech.“

Bečka v. r.