454/1991 Sb.
Sdělení federálního ministerstva zahraničních věcí o sjednání Dohody mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Rakouskou republikou o podpoře a ochraně investic

454
SDĚLENÍ
federálního ministerstva zahraničních věcí

Federální ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 15. října 1990 byla ve Vídni podepsána Dohoda mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Rakouskou republikou o podpoře a ochraně investic.
S Dohodou vyslovilo souhlas Federální shromáždění České a Slovenské Federativní Republiky a prezident České a Slovenské Federativní Republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 23. července 1991.
Dohoda vstoupila v platnost na základě svého článku 11 odst. 1 dnem 1. října 1991.
České znění Dohody se vyhlašuje současně.


DOHODA
mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Rakouskou republikou o podpoře a ochraně investic
Česká a Slovenská Federativní Republika a Rakouská republika, dále jen „smluvní strany“
vedeny přáním rozvíjet přátelské vztahy v souladu se zásadami Závěrečného aktu Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě, podepsaného dne 1. srpna 1975 v Helsinkách a vytvořit příznivé předpoklady pro větší hospodářskou spolupráci mezi smluvními stranami;
jsouce přesvědčeny, že podpora a ochrana investic může posílit zájem zakládat takové investice a tím významně přispět k rozvoji hospodářských vztahů;
dohodly se na tomto:
Článek 1
Definice
Pro účely této Dohody
(1) pojem „investice“ zahrnuje všechny majetkové hodnoty, které jsou uskutečněny investorem jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany v souladu s jejími právními předpisy, zejména:
a) movité a nemovité věci a všechna věcná práva;
b) podíly a jiné druhy účastí na podnicích;
c) pohledávky a nároky na peníze, které byly předány, aby vytvořily hospodářskou hodnotu, nebo nároky na plnění, které má hospodářskou hodnotu;
d) práva z oblasti duševního vlastnictví, včetně autorských práv, obchodní ochranná práva jako patenty a vynálezy, obchodní známky, obchodní vzory a modely jakož i spotřební vzory, technické postupy, know-how, obchodní názvy a goodwill;
e) veřejnoprávní oprávnění týkající se vyhledávání, dobývání nebo využití přírodního bohatství;
(2) pojem „investor“ pokud jde o Českou a Slovenskou Federativní Republiku označuje:
a) každou fyzickou osobu, která je podle československého právního řádu občanem České a Slovenské Federativní Republiky, podle československého právního řádu je oprávněna jednat jako investor a investuje na území druhé smluvní strany;
b) každou právnickou osobu, která byla zřízena podle československého právního řádu, má sídlo na území České a Slovenské Federativní Republiky a investuje na území druhé smluvní strany;
pokud jde o Rakouskou republiku označuje:
a) každou fyzickou osobu, která má státní příslušnost Rakouské republiky a investuje na území druhé smluvní strany;
b) každou právnickou osobu nebo společnost osob podle obchodního práva, která byla zřízena v souladu s rakouským právním řádem, má sídlo na území Rakouské republiky a investuje na území druhé smluvní strany;
(3) pojem „výnosy“ označuje všechny částky, které plynou z investice a zahrnuje zejména zisky, úroky, přírůstky kapitálu, dividendy, tantiemy a licenční poplatky.
Článek 2
Podpora a ochrana investic
(1) Každá smluvní strana podle možností podporuje na svém území investice investorů druhé smluvní strany, umožňuje jejich vznik v souladu se svým právním řádem a v každém případě s nimi nakládá řádně a spravedlivě.
(2) Investice a jejich výnosy požívají plné ochrany podle této Dohody. Totéž platí v případě reinvestic pro jejich výnosy. Právní rozšíření nebo změna investice se musí uskutečnit v souladu s právními předpisy smluvní strany, na jejímž území je investice zřízena.
Článek 3
Nakládání s investicemi
(1) Každá smluvní strana nakládá s investory druhé smluvní strany a jejich investicemi ne méně příznivě než s vlastními investory nebo s investory třetích států a jejich investicemi.
(2) Ustanovení odstavce 1 se však nevztahují na současné nebo budoucí výhody, které jedna smluvní strana poskytuje investorům třetího státu nebo jejich investicím v souvislosti s:
a) hospodářskou unií, celní unií, společným trhem, zónou volného obchodu nebo hospodářským seskupením;
b) mezinárodní dohodou nebo mezistátní smlouvou nebo vnitrostátním právním předpisem o daňových otázkách;
c) úpravou k ulehčení pohraničního styku.
Článek 4
Odškodnění
(1) Investice investorů jedné smluvní strany smějí být na území druhé smluvní strany vyvlastněny, znárodněny nebo podrobeny jinému opatření se stejnými důsledky jen ve veřejném zájmu, na základě právního postupu a proti odškodnění.
(2) Odškodnění musí odpovídat hodnotě investice bezprostředně před tím, než bylo zveřejněno skutečné nebo hrozící vyvlastnění. Odškodnění musí být poskytnuto bez prodlení a musí být úročeno až do doby zaplacení běžnými bankovními úrokovými sazbami toho státu, na jehož území byla investice zřízena; musí být volně převoditelné. Nejpozději v době vyvlastnění musí být vhodným způsobem zajištěno stanovení výše a poskytnutí odškodnění.
(3) Jestliže jedna smluvní strana vyvlastní majetkové hodnoty společnosti, na kterou nutno podle článku 1 odstavec 2 této Dohody pohlížet jako na vlastní společnost a na které má investor druhé smluvní strany podíl, použijí se ustanovení odstavce 1 tak, aby přiměřené odškodnění investora bylo zajištěno.
(4) Investor má právo nechat prověřit oprávněnost vyvlastnění příslušnými orgány smluvní strany, která provedla vyvlastnění.
(5) Investor má právo nechat prověřit výši odškodnění a způsob jeho zaplacení buď příslušnými orgány smluvní strany, která provedla vyvlastnění, nebo rozhodčím soudem podle článku 8 této Dohody.
Článek 5
Převody
(1) Každá smluvní strana zaručuje investorům druhé smluvní strany bez prodlení volný převod platů, které souvisejí s investicí ve volně směnitelné měně, zejména
a) kapitálu a dodatečných částek k údržbě nebo rozšíření investice, včetně její správy;
b) výnosů;
c) splátek půjček;
d) výnosů v případě úplné nebo částečné likvidace nebo prodeje investice;
e) odškodnění podle článku 4 odstavce 1 této Dohody.
(2) Převody podle tohoto článku se uskutečňují oficiálním směnným kursem platným na území smluvní strany v den převodu. Bankovní poplatky budou v řádné výši a přiměřené.
Článek 6
Subrogace
(1) Jestliže jedna smluvní strana nebo jí zmocněná instituce poskytne svému investorovi platbu z důvodu záruky na investici umístěné na území druhé smluvní strany, uzná druhá smluvní strana převod všech práv nebo nároků tohoto investora podle zákona nebo na základě právního ujednání na první smluvní stranu. To platí bez ohledu na práva investora první smluvní strany vyplývající z článku 8 a práva první smluvní strany vyplývající z článku 9 této Dohody.
(2) Dále uzná druhá smluvní strana vstup první smluvní strany do všech práv nebo nároků, které je první smluvní strana oprávněna vykonávat ve stejném rozsahu jako její právní předchůdce. Pro převod platů, jež mají být provedeny na základě převedených nároků na uvedenou smluvní stranu, platí přiměřeně článek 4 a 5 této Dohody.
Článek 7
Jiné závazky
(1) Vyplývají-li z právních předpisů jedné smluvní strany nebo z mezinárodněprávních závazků, které platí mezi smluvními stranami kromě této Dohody nebo vzniknou v budoucnosti, všeobecná nebo zvláštní ustanovení, na základě nichž má být poskytnuto investicím investorů jiné smluvní strany výhodnější zacházení než podle této Dohody, používají se tato ustanovení do té míry, do které jsou vůči stávající Dohodě výhodnější.
(2) Investoři jedné smluvní strany mohou uzavřít s druhou smluvní stranou zvláštní smlouvy, avšak jejich ustanovení nesmějí být v rozporu s touto Dohodou. Investice založené podle těchto smluv se budou řídit jejich ustanoveními, jakož i ustanoveními této Dohody.
Článek 8
Řešení sporů z investic
(1) Vzniknou-li mezi jednou smluvní stranou a investorem druhé smluvní strany spory týkající se investice o výši nebo způsobu zaplacení odškodnění podle článku 4 nebo povinnosti převodu podle článku 5 této Dohody, budou vyřešeny, pokud možno, mezi stranami ve sporu přátelsky.
(2) Nemůže-li být spor podle odstavce 1 vyřešen ve lhůtě šesti měsíců od písemného oznámení týkajícího se dostatečně určených nároků, bude spor rozhodnut, není-li dohodnuto jinak, na návrh smluvní strany nebo investora druhé smluvní strany v rozhodčím řízení podle rozhodčích pravidel UNCITRAL ve znění platném pro obě smluvní strany v době podání návrhu na rozhodčí řízení.
(3) Rozhodnutí rozhodčího soudu je konečné a závazné; každá smluvní strana zajistí uznání a provedení rozhodčího nálezu v souladu se svým právním řádem.
(4) Smluvní strana, která je stranou ve sporu, neuplatní v žádném stadiu smírčího nebo rozhodčího řízení nebo při výkonu rozhodčího výroku námitku, že investor, který je druhou stranou ve sporu, obdržel za některé nebo všechny své ztráty odškodnění na základě záruky.
Článek 9
Spory mezi smluvními stranami
(1) Spory mezi smluvními stranami o výklad nebo použití Dohody mají být, pokud možno, odstraněny v rámci přátelských jednání.
(2) Nemohou-li být spory podle odstavce 1 odstraněny během šesti měsíců, budou předloženy na žádost jedné ze smluvních stran k posouzení rozhodčímu soudu.
(3) Rozhodčí soud bude zřízen případ od případu. Každá smluvní strana určí jednoho rozhodce a tito dva rozhodci se dohodnou na třetí osobě, jež bude působit jako předseda. Rozhodci mají být určeni do tří měsíců a předseda do dalších dvou měsíců poté, co jedna smluvní strana oznámila druhé smluvní straně, že hodlá předložit spor rozhodčímu soudu.
(4) Nebudou-li lhůty uvedené v odstavci 3 dodrženy a není-li jiné dohody, může každá smluvní strana požádat předsedu Mezinárodního soudního dvora, aby provedl potřebná jmenování. Je-li předseda Mezinárodního soudního dvora státním občanem jedné ze smluvních stran nebo má-li jinou překážku, může být požádán zástupce předsedy a v případě, že by ani on nemohl, služebně nejstarší člen Mezinárodního soudního dvora, aby za stejných podmínek provedl jmenování.
(5) Rozhodčí soud sám určuje procesní pravidla.
(6) Rozhodčí soud rozhoduje na základě této Dohody a všeobecně uznávaných pravidel mezinárodního práva. Rozhoduje většinou hlasů; rozhodnutí je konečné a závazné.
(7) Každá smluvní strana nese výlohy svého rozhodce a svého zastoupení v rozhodčím řízení. Výlohy předsedy a ostatní výlohy nesou obě strany stejným dílem. Soud však může ve svém výroku rozhodnout o nákladech jinak.
Článek 10
Použití Dohody
Tato Dohoda platí pro investice, které investoři jedné smluvní strany zřídili v souladu s právními předpisy druhé smluvní strany na jejím území po 1. 1. 1950, nebo které budou zřízeny později.
Článek 11
Vstup v platnost a trvání
(1) Tato Dohoda podléhá ratifikaci a vstupuje v platnost prvního dne třetího měsíce, který následuje po měsíci, v němž byly vyměněny ratifikační listiny.
(2) Dohoda zůstává v platnosti 10 let; po uplynutí této doby bude prodloužena na neurčitou dobu a může být písemně diplomatickou cestou vypovězena kteroukoli smluvní stranou, při dodržení výpovědní lhůty 12 měsíců.
(3) Na investice, které byly uskutečněny před ukončením platnosti této Dohody, se vztahují články 1 až 10 této Dohody ještě 10 let po skončení její platnosti.
Dáno ve Vídni dne 15. října 1990 ve dvou vyhotoveních, každé v jazyce českém a německém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za Českou a Slovenskou Federativní Republiku:
Václav Klaus v. r.
Za Rakouskou republiku:
Ferdinand Lacina v. r.