81/1970 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Lisabonské dohodě o ochraně označení původu a jejich mezinárodního zápisu

81
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 24. června 1970
o Lisabonské dohodě o ochraně označení původu a jejich mezinárodního zápisu

Dne 31. října 1958 byly v Lisabonu sjednány Lisabonská dohoda o ochraně označení původu a jejich mezinárodního zápisu a Prováděcí řád.
President republiky Dohodu ratifikoval a ratifikační listina byla uložena u švýcarské vlády, depozitáře Dohody, dne 11. srpna 1961.
Dohoda a Prováděcí řád vstoupily v platnost na základě svého článku 13 odst. 2 a článku 8 dnem 25. září 1966 a tímto dnem vstoupily v platnost i pro Československou socialistickou republiku.
Český překlad Dohody a Prováděcího řádu se vyhlašuje současně.

Ministr:
Ing. Marko v. r.


LISABONSKÁ DOHODA
o ochraně označení původu a jejich mezinárodního zápisu
Článek 1
Země, jichž se tato Dohoda týká, tvoří Zvláštní unii v rámci Unie na ochranu průmyslového vlastnictví.
Zavazují se podle podmínek této Dohody chránit v jiných zemích této Zvláštní unie označení původu výrobků, která jsou uznávána a chráněna z tohoto titulu v zemi původu a zapsána u Úřadu Unie na ochranu průmyslového vlastnictví.
Článek 2
(1) Ve smyslu této Dohody se rozumí pod pojmem označení původu zeměpisný název země, oblasti nebo místa sloužící k označení, odkud pochází výrobek, jehož jakost anebo znaky jsou dány výlučně nebo podstatně zeměpisným prostředím, čítaje v to činitele přírodní a činitele lidské.
(2) Zemí původu je ta země, jejíž jméno anebo jméno její krajiny nebo místa tvoří označení původu, které poskytlo výrobku jeho obecnou známost.
Článek 3
Ochrana se zajišťuje proti veškerému přisvojování nebo napodobování, i když pravý původ výrobku je označen nebo i když označení je použito v překladu nebo je doprovázeno výrazy jako např. „druh“, „typ“, „způsob“, „imitace“ nebo pod.
Článek 4
Ustanovení této Dohody nikterak nevylučují již platnou ochranu označení původu poskytovanou v jednotlivých zemích této Zvláštní unie na podkladě jiných mezinárodních ujednání, jako např. Pařížské úmluvy z 20. března 1883 na ochranu průmyslového vlastnictví a Madridské dohody ze 14. dubna 1891 o potírání falešného nebo klamavého označení původu, revidovaných naposled v Lisabonu 31. října 1958, nebo na podkladě národního zákonodárství nebo právní vědy.
Článek 5
(1) Označení původu se zapíší u Mezinárodního úřadu na ochranu průmyslového vlastnictví k žádosti úřadů zemí Zvláštní unie na jméno osob fyzických nebo právnických, veřejných nebo soukromých, oprávněných užívat těchto označení podle jejich národního zákonodárství.
(2) Mezinárodní úřad oznámí neprodleně zápisy příslušným úřadům této Zvláštní unie a uveřejní je v periodicky vydávaném věstníku.
(3) Příslušné úřady zemí mohou prohlásit s udáním důvodů, že nemohou zajistit ochranu určitého označení původu, jehož nápis jim bude oznámen, pokud jejich prohlášení bude doručeno Mezinárodnímu úřadu ve lhůtě jednoho roku ode dne přijetí oznámení o zápisu. Toto prohlášení nemůže v dotyčné zemi působit újmu jiným formám ochrany označení, na něž by si oprávněný žadatel mohl činit nárok ve smyslu ustanovení výše uvedeného článku 4.
(4) Po uplynutí lhůty jednoho roku, uvedené v předešlém odstavci, příslušné úřady této Unie nemohou proti takovému prohlášení vznést námitky.
(5) Mezinárodní úřad uvědomí v nejkratší lhůtě úřad země původu o prohlášeních předložených úřadem jiné země ve smyslu odstavce 3. Zájemce, kterého jeho národní úřad uvědomí o prohlášení jiné země, může v této druhé zemi předložit jakékoliv právní nebo správní námitky, na něž mají právo příslušníci této země.
(6) Je-li v jedné zemi určitému označení poskytnuta ochrana na základě oznámení o jeho mezinárodním zápisu a je-li toto označení v této zemi v užívání třetí stranou již z doby před tímto oznámením, má příslušný úřad této země možnost povolit této třetí straně lhůtu, nejdéle dvou roků ke skončení tohoto užívání, za podmínky, že o tom uvědomí Mezinárodní úřad do tří měsíců po uplynutí roční lhůty, stanovené ve výše uvedeném odstavci 3.
Článek 6
Označení, kterému byla poskytnuta v některé zemi Zvláštní unie ochrana podle postupu zmíněného v článku 5, se tam nebude moci považovat za obecný název druhu zboží, pokud bude chráněno v zemi původu jako označení původu.
Článek 7
(1) Zápis provedený v souladu s článkem 5 u Mezinárodního úřadu zajišťuje ochranu pro celé období zmíněné v předešlém článku, bez nutnosti jeho obnovy.
(2) Za každý zápis označení původu se bude platit jediný poplatek.
Výši poplatků určí jednomyslně Rada, která bude vytvořena podle článku 9, dále uvedeného.
Výtěžek z poplatků vybíraných Mezinárodním úřadem je určen k úhradě nákladů mezinárodní registrační služby označení původu za předpokladu, že se na země Zvláštní unie bude vztahovat článek 13 odst. 8 Pařížské úmluvy.
Článek 8
Opatření nutná k zajištění ochrany označení původu se budou moci provádět v každé zemi Zvláštní unie podle národního zákonodárství:
1. na návrh příslušného úřadu nebo na žádost příslušné prokuratury;
2. každou zúčastněnou osobou fyzickou nebo právnickou, veřejnou nebo soukromou.
Článek 9
(1) K provádění této Dohody zřizuje se u Mezinárodního úřadu Rada složená ze zástupců všech zemí, které jsou členy Zvláštní unie.
(2) Tato Rada stanoví svůj statut a jednací řád a provede jejich koordinaci s orgány Unie na ochranu průmyslového vlastnictví a s těmi mezinárodními organizacemi, které uzavřely s Mezinárodním úřadem dohody o spolupráci.
Článek 10
(1) Podrobnosti o provádění této Dohody jsou určeny řádem, který bude podepsán současně s Dohodou.
(2) Tato Dohoda, jakož i jednací řád mohou být v souladu s článkem 14 Všeobecné úmluvy podrobeny revizím.
Článek 11
(1) Členské země Unie na ochranu průmyslového vlastnictví, které se nezúčastnily této Dohody, budou moci k ní přistoupit, požádají-li o to formou předepsanou v článcích 16 a 16b Pařížské úmluvy.
(2) Notifikace o přístupu zajistí sama na území přistupující země platnost výše uvedených ustanovení ve prospěch těch označení původu, která byla mezinárodně zapsána v okamžiku přístupu.
(3) Nicméně bude moci každá země přistupující k této Dohodě ohlásit do jednoho roku, u kterých označení původu již zapsaných u Mezinárodního úřadu uplatní právo vyplývající z článku 5, odstavec 3.
(4) V případě výpovědi této Dohody platí článek 17b Pařížské úmluvy.
Článek 12
Tato Dohoda zůstane v platnosti, dokud bude jejími členy alespoň pět zemí.
Článek 13
Tato Dohoda bude ratifikována a ratifikační listiny budou uloženy u vlády Švýcarské konfederace.
Dohoda nabude platnosti, jakmile bude ratifikována pěti zeměmi měsíc poté, kdy bude švýcarskou vládou oznámeno, že došlo k páté ratifikaci, a pro země, jejichž jménem bude později ratifikována, nabude platnosti jeden měsíc po oznámení každé z těchto ratifikací.
Článek 14
(1) Tato Dohoda bude podepsána v jednom vyhotovení v jazyku francouzském a bude uložena v archivech vlády Švýcarské konfederace. Jeden ověřený opis bude touto vládou doručen každé z vlád zemí této Zvláštní unie.
(2) Tato Dohoda zůstává otevřena k podpisu pro země Unie o ochraně průmyslového vlastnictví do 31. prosince 1959.
(3) Oficiální překlady této Dohody budou vyhotoveny v jazyku německém, anglickém, španělském, italském a portugalském.
Na důkaz toho podepsali tuto Dohodu zplnomocněnci níže uvedených států.
Kuba
Francie
Řecko
Izrael
Maďarsko
Itálie
Španělsko
Maroko
Portugalsko
Rumunsko
Československo
Turecko
Dáno v Lisabonu dne 31. října 1958.

PROVÁDĚCÍ ŘÁD
k Lisabonské dohodě o ochraně označení původu a jejich mezinárodního zápisu
Článek 1
Žádost o mezinárodní zápis označení původu bude vyhotovena dvojmo v jazyku francouzském, na formulářích dodaných Mezinárodním úřadem. Žádost, ke které je třeba připojit příslušné poplatky, bude obsahovat tyto údaje:
1. zemi podávající žádost a její úřad oprávněný k přijímání oznámení, jakož i jméno či jména majitelů označení původu;
2. označení původu, o jehož zápis se žádá;
3. výrobek, na který se toto označení používá;
4. oblast výroby;
5. název a datum zákonných předpisů nebo prováděcích předpisů nebo soudních rozhodnutí, které uznávají ochranu v zemi, která žádost podává;
6. datum odeslání žádosti.
Úřady zemí, kterým je zápis oznámen, mohou prostřednictvím Mezinárodního úřadu žádat jeden opis dokumentů uvedených výše pod číslem 5, a to v původním jazyku.
Úřad doplní tyto údaje datem podání žádosti a pořadovým číslem.
Článek 2
Mezinárodní úřad povede:
1. hlavní rejstřík označení původu, ve kterém budou označení zapsána v chronologickém pořadí a s údaji uvedenými v článku prvním a dále datum převzetí oznámení od žádajícího národního úřadu, datum oznámení odeslaných Mezinárodním úřadem úřadům jiných zemí této Zvláštní unie, jejich odmítnutí a údaj o lhůtách, které byly event. povoleny podle ustanovení odstavce 6 článku 5 Dohody;
2. zvláštní rejstřík pro každou zemi Zvláštní unie, ve kterém budou tytéž údaje přepsány v chronologickém pořadí.
Článek 3
V případě, že Mezinárodní úřad zjistí, že žádost o zápis má formální nedostatky, musí odložit zápis označení původu a uvědomit o tom bez prodlení dožadující úřad, aby bylo možno odstranit závady.
Článek 4
(1) Jakmile je zápis v rejstřících proveden, potvrdí Mezinárodní úřad na dvou vyhotoveních žádosti, že zápis byl proveden, a opatří je svým podpisem a razítkem.
(2) Jeden z těchto dvou výtisků zůstane v archivech Úřadu, druhý bude zaslán žádajícímu úřadu.
(3) Mezinárodní úřad oznámí co nejdříve národním úřadům veškeré údaje, které jsou stanoveny v článku 1, jakož i sdělení národních úřadů uvedená v článku 5.
(4) Národní úřady budou moci kdykoliv požádat o výmaz zápisu, k němuž došlo na základě jejich žádosti. Mezinárodní úřad provede tento výmaz a podá o tom zprávu národním úřadům.
Článek 5
Mezinárodní úřad uveřejní v periodickém věstníku „Les Appellations d'origine“:
a) zapsaná označení původu, s údaji uvedenými pod číslem 1 a 6 článku 1 tohoto Řádu;
b) případná oznámení o odmítnutí, která mu dojdou podle ustanovení článku 5 odstavec 3 Dohody, jakož i jejich vyřízení;
c) případná zmocnění k dalšímu užívání určitých označení v souladu s článkem 5 odstavec 6 Dohody;
d) případné výmazy mezinárodních zápisů.
Článek 6
Rada se schází na výzvu ředitele Mezinárodního úřadu.
Poprvé musí být svolána do tří měsíců po nabytí účinnosti Dohody.
Článek 7
(1) S ohledem na uplatňování článku 7 odstavec 2 Dohody a s výhradou příslušnosti vysoké dohlédací strany předloží Mezinárodní úřad Radě každým rokem během prvního čtvrtletí zvláštní zprávu o činnosti týkající se mezinárodní registrační služby označení původu.
(2) Výše jednotného poplatku za zápis bude z počátku 50 švýcarských franků.
Článek 8
Tento Řád vstoupí v platnost současně s Dohodou, na níž se vztahuje, a bude mít tutéž platnost.