10/2003 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Smlouvy mezi Českou republikou a Spolkovou republikou Německo o vzájemné pomoci při katastrofách a velkých haváriích

10
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 19. září 2000 byla v Berlíně podepsána Smlouva mezi Českou republikou a Spolkovou republikou Německo o vzájemné pomoci při katastrofách a velkých haváriích.
Se Smlouvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Smlouvu ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Praze dne 11. prosince 2002.
Smlouva vstoupila v platnost na základě svého článku 17 odst. 1 dne 1. ledna 2003.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.


SMLOUVA
mezi Českou republikou a Spolkovou republikou Německo
o vzájemné pomoci při katastrofách a velkých haváriích
Česká republika a Spolková republika Německo
s úmyslem přispět k rozvoji dobrých sousedských vztahů v Evropě,
majíce na paměti závěrečný dokument třetí následné schůzky Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě přijatý ve Vídni dne 15. ledna 1989 a dokument přijatý v Helsinkách dne 10. července 1992,
v souladu s článkem 17 Smlouvy mezi Českou a Slovenskou Federativní Republikou a Spolkovou republikou Německo o dobrém sousedství a přátelské spolupráci z 27. února 1992,
přesvědčeny o nutnosti spolupráce s cílem usnadnit vzájemnou pomoc při katastrofách a velkých haváriích,
se dohodly takto:
Článek 1
Předmět Smlouvy
Tato smlouva upravuje podmínky dobrovolného poskytování pomoci při katastrofách a velkých haváriích na území druhého smluvního státu. Pomoc se poskytuje na základě žádosti o poskytnutí pomoci.
Článek 2
Vymezení pojmů
Ve smyslu této smlouvy znamenají pojmy:
a) „stát žádající o pomoc“ ten smluvní stát, jehož příslušné orgány žádají o poskytnutí pomoci,
b) „stát poskytující pomoc“ ten smluvní stát, jehož příslušné orgány vyhoví žádosti o poskytnutí pomoci,
c) „záchranná jednotka“ skupinu osob s určeným vedoucím vyslanou se svým vybavením za účelem poskytnutí pomoci do státu žádajícího o pomoc,
d) „vybavení“ materiál, technické prostředky, dopravní prostředky, záchranné psy, osobní výstroj a předměty osobní potřeby (provozní zásoby),
e) „předměty pomoci“ předměty, které jsou určeny ke zmírnění následků katastrof a velkých havárií nebo které jsou určeny k bezplatnému rozdělení mezi obyvatelstvo,
f) „tranzitní stát“ ten smluvní stát, přes jehož území přecházejí záchranné jednotky nebo jednotliví odborníci nebo přes které je přepravováno vybavení nebo předměty pomoci do třetího státu za účelem poskytnutí pomoci.
Článek 3
Kompetence
(1) Orgány příslušné pro předkládání a přijímání žádostí o poskytnutí pomoci (dále jen „příslušné orgány“) jsou
v České republice:
- Ministerstvo vnitra,
- Ministerstvo zahraničních věcí;
ve Spolkové republice Německo:
- Ministerstvo zahraničí,
- Spolkové ministerstvo vnitra,
- Bavorské státní ministerstvo vnitra,
- Saské státní ministerstvo vnitra.
(2) V žádosti o poskytnutí pomoci uvedou příslušné orgány zejména druh a rozsah požadované pomoci. Příslušné orgány státu poskytujícího pomoc rozhodnou o druhu, formě a rozsahu pomoci.
(3) Příslušné orgány mohou formou ujednání podle článku 13 odst. 3 určit jiné orgány a kontaktní místa, která budou oprávněna k předkládání a přijímání žádostí o poskytnutí pomoci.
(4) Příslušné orgány a orgány podle odstavce 3 jsou zmocněny vstupovat při provádění této smlouvy do bezprostředního vzájemného styku.
(5) Příslušné orgány si vzájemně oznámí své adresy a telekomunikační spojení, jakož i adresy a telekomunikační spojení orgánů podle odstavce 3.
Článek 4
Druhy pomoci
(1) Pomoc může být poskytována vysláním záchranných jednotek nebo jednotlivých odborníků, poskytnutím předmětů pomoci, sdělením potřebných informací nebo jiným vhodným způsobem.
(2) Záchranné jednotky, jednotliví odborníci, vybavení, jakož i předměty pomoci mohou být přepravovány po zemi, letecky nebo po vodě.
Článek 5
Překračování státních hranic a pobyt
(1) Pro zabezpečení účinnosti a rychlosti potřebné k poskytnutí pomoci zajistí smluvní státy omezení formalit při překračování státních hranic na nejmenší možnou míru.
(2) Členové záchranné jednotky mohou v rámci poskytování pomoci překračovat státní hranice a zdržovat se na území státu žádajícího o pomoc bez cestovních dokladů. Vedoucí záchranné jednotky musí na požádání předložit doklad o pověření k poskytnutí pomoci obsahující údaje o druhu pomoci, druhu záchranné jednotky a počtu jejích členů. V obzvlášť naléhavých případech lze toto pověření nahradit jiným vhodným způsobem. Členové záchranné jednotky jsou povinni se na požádání prokázat platným služebním průkazem opatřeným fotografií nebo dokladem totožnosti.
(3) V obzvlášť naléhavých případech lze překračovat státní hranice i mimo hraniční přechody. V takovém případě je nutné o tom neprodleně informovat místně příslušné orgány ochrany státních hranic.
(4) Ustanovení odstavců 1 až 3 se použijí i v případech, kdy je jeden ze smluvních států tranzitním státem. Příslušné orgány se včas vzájemně informují o tom, že vznikla potřeba tranzitu a dohodnou druh a způsob jeho provedení.
(5) Členové záchranných jednotek a jednotliví odborníci nepotřebují pro svou činnost při poskytování pomoci na území státu žádajícího o pomoc povolení k zaměstnání.
(6) Členové záchranných jednotek jsou na území státu žádajícího o pomoc oprávněni nosit uniformu, pokud náleží k jejich běžné výstroji. Záchranné jednotky jsou oprávněny používat na území státu žádajícího o pomoc na svých vozidlech vlastní výstražná znamení.
Článek 6
Dovoz a vývoz vybavení a předmětů pomoci
(1) Smluvní státy usnadní dovoz a vývoz vybavení a předmětů pomoci. Vedoucí záchranné jednotky a jednotliví odborníci jsou povinni při překračování státních hranic předat celním orgánům státu žádajícího o pomoc seznam převáženého vybavení a předmětů pomoci. Jestliže ve zvlášť naléhavých případech nelze seznam převáženého vybavení a předmětů pomoci předat, bude tento seznam předán příslušným celním orgánům bez prodlení dodatečně.
(2) Záchranné jednotky a jednotliví odborníci nesmí kromě vybavení a předmětů pomoci dovážet a vyvážet žádné jiné zboží. Vybavení a předměty pomoci jsou osvobozeny od veškerých cel, daní a poplatků a mohou být použity pouze pro poskytnutí pomoci.
(3) Na vybavení a předměty pomoci se nevztahují zákazy a omezení platná pro dovoz zboží. Vybavení a předměty pomoci, které nebyly spotřebovány nebo zničeny, je třeba vyvézt zpět. Nebude-li možné zpětný vývoz v důsledku zvláštních okolností uskutečnit, je zapotřebí oznámit druh, množství a místo zanechání tohoto vybavení a předmětů pomoci příslušnému orgánu státu žádajícího o pomoc, který o tom bude informovat příslušný celní orgán.
(4) Ustanovení odstavce 3 se použije i v případě dovozu omamných a psychotropních látek na území státu žádajícího o pomoc a zpětného vývozu nespotřebovaného množství. Tento pohyb zboží se nepovažuje za dovoz a vývoz ve smyslu mezinárodních úmluv týkajících se omamných a psychotropních látek. Omamné a psychotropní látky je přípustné dovážet pouze v množství odpovídajícím naléhavým zdravotnickým potřebám a aplikovat je může pouze kvalifikovaný zdravotnický personál v souladu s právními předpisy toho státu, k němuž záchranná jednotka náleží. Právo státu žádajícího o pomoc provádět kontrolu v místě není dotčeno. Nakládání s nespotřebovanými omamnými a psychotropními látkami, které nemohou být vyvezeny zpět, podléhá právním předpisům platným na území státu žádajícího o pomoc.
(5) U vozidel používaných při poskytování pomoci se nevyžaduje povolení pro mezinárodní silniční přepravu a mezinárodní automobilová pojišťovací karta a jsou osvobozena od povinnosti úhrady dálničního poplatku.
(6) Ustanovení odstavců 1 až 5 se použijí i v případech, kdy je jeden ze smluvních států tranzitním státem.
Článek 7
Používání letadel
(1) Letadel lze použít nejen pro rychlou přepravu záchranných jednotek, jednotlivých odborníků, vybavení a předmětů pomoci, nýbrž i bezprostředně pro poskytnutí pomoci.
(2) Každý ze smluvních států dovolí, aby letadla startující z území druhého smluvního státu za účely uvedenými v odstavci 1 mohla přelétávat jeho území a aby mohla přistávat a startovat i z jiných míst než z povolených letišť a z ploch určených k přistáním a vzletům. Tímto dovolením se nenahrazuje souhlas majitele pozemku nebo jiných oprávněných osob, který je potřebný podle příslušných vnitrostátních právních předpisů.
(3) Použití letadel k poskytnutí pomoci je třeba předem oznámit příslušnému orgánu státu žádajícího o pomoc s uvedením údajů o druhu letadla, státu, v němž je registrováno, o registrační značce letadla, jeho posádce a cestujících, nákladu, trase, o době odletu a o místě a předpokládané době přistání.
(4) Pokud z ustanovení odstavce 2 nevyplývá nic jiného, použijí se právní předpisy platné pro letecký provoz smluvních států a oboustranně dohodnutý postup pro přelet státních hranic.
Článek 8
Koordinace a celkové řízení
(1) Koordinace a celkové řízení záchranných a pomocných akcí je v kompetenci orgánů a velitelů zásahu státu žádajícího o pomoc.
(2) Pokyny adresované záchranným jednotkám státu poskytujícího pomoc se vydávají výlučně jejich vedoucím, kteří zadávají jednotlivé dílčí úkoly svým podřízeným. Orgány a velitelé zásahu státu žádajícího o pomoc vysvětlí úkoly, kterými chtějí pověřit záchranné jednotky nebo jednotlivé odborníky.
(3) Orgány státu žádajícího o pomoc poskytují podporu záchranným jednotkám a jednotlivým odborníkům a zajistí jejich ochranu.
Článek 9
Náklady na poskytování pomoci
(1) Náklady na poskytování pomoci, včetně výdajů, které vzniknou spotřebou, poškozením, zničením nebo ztrátou vybavení, hradí stát poskytující pomoc, pokud se příslušné orgány nedohodnou jinak.
(2) Stát žádající o pomoc hradí náklady vzniklé nasazením letadel, pokud se příslušné orgány nedohodnou jinak.
(3) Záchranné jednotky a jednotliví odborníci budou v případě potřeby po dobu jejich působení na území státu žádajícího o pomoc logisticky zajištěni na jeho náklady, například jim bude poskytnuto stravování, ubytování, provozní předměty a neodkladná lékařská péče.
(4) Náklady na poskytnutí pomoci, kterou stát poskytující pomoc pouze zprostředkoval, nese stát žádající o pomoc. K žádosti o zprostředkování poskytnutí pomoci musí příslušný orgán státu žádajícího o pomoc připojit prohlášení o tom, že se závazkem úhrady nákladů souhlasí.
(5) Ustanovením odstavce 1 není dotčena možnost úhrady nákladů státem žádajícím o pomoc.
Článek 10
Odškodnění a náhrada škod
(1) Každý smluvní stát se vzdává všech nároků na náhradu škody vůči druhému smluvnímu státu v případě škody na majetku, pokud ji způsobil člen záchranné jednotky nebo jednotlivý odborník při plnění úkolů v souvislosti s prováděním této smlouvy.
(2) Každý smluvní stát se vzdává všech nároků na náhradu škody vůči druhému smluvnímu státu v případě újmy na zdraví nebo smrti člena záchranné jednotky nebo jednotlivého odborníka, pokud škoda vznikla při plnění úkolů v souvislosti s prováděním této smlouvy.
(3) Ustanovením odstavce 2 nejsou dotčeny nároky na náhradu škody příslušníka záchranné jednotky nebo jednotlivého odborníka poškozeného v souvislosti s poskytováním pomoci, případně jeho pozůstalých.
(4) Způsobí-li člen záchranné jednotky nebo jednotlivý odborník státu poskytujícího pomoc při plnění úkolů v souvislosti s prováděním této smlouvy na území státu žádajícího o pomoc škodu třetí osobě, odpovídá za škodu stát žádající o pomoc podle právních předpisů, které by se použily v případě, kdy by škodu způsobil člen vlastní záchranné jednotky.
(5) Ustanovení odstavců 1 a 2 neplatí, pokud byla škoda způsobena úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
(6) Příslušné orgány smluvních států úzce spolupracují, aby usnadnily vyřizování nároků na náhradu škody. Zejména si vyměňují veškeré jim dostupné informace o škodních případech ve smyslu tohoto článku.
Článek 11
Ochrana osobních údajů
Pokud se na základě této smlouvy předávají osobní údaje (dále jen „údaje“), platí následující ustanovení s tím, že je nutno postupovat v souladu s právními předpisy platnými pro každý ze smluvních států.
a) Použití údajů příjemcem je přípustné pouze k účelu uvedenému v této smlouvě a za podmínek stanovených předávajícím orgánem. Kromě toho je jejich použití přípustné k předcházení a stíhání trestných činů závažného významu, jakož i za účelem odvracení značného nebezpečí pro veřejnou bezpečnost.
b) Příjemce na požádání informuje předávající orgán o použití předaných údajů a o výsledcích dosažených s jejich pomocí.
c) Údaje smějí být předány pouze příslušným subjektům. Další předávání jiným subjektům lze uskutečnit jen s předchozím souhlasem předávajícího orgánu.
d) Předávající orgán je povinen dbát na správnost předávaných údajů, jakož i na potřebnost a přiměřenost s ohledem na účel sledovaný předáním. Přitom je třeba respektovat zákazy předávání údajů stanovené příslušnými vnitrostátními právními předpisy. Zjistí-li se, že byly předány nesprávné údaje nebo údaje, které neměly být předány, je nutné tuto skutečnost příjemci neprodleně sdělit. Příjemce je povinen provést jejich opravu nebo údaje zničit.
e) Dotčené osobě je třeba na žádost poskytnout informaci o údajích o ní předaných, jakož i o zamýšleném účelu jejich použití. Povinnost sdělit informaci není dána, pokud veřejný zájem na neposkytnutí informace převažuje nad zájmem dotčené osoby na jejím sdělení. Právo dotčené osoby na poskytnutí informace o údajích k ní existujících se řídí vnitrostátními právními předpisy smluvního státu, na jehož území bylo o informaci požádáno.
f) Je-li někdo v důsledku předání údajů podle této smlouvy protiprávně poškozen, odpovídá mu za škodu příjemce podle svých vnitrostátních právních předpisů. Ve vztahu k poškozenému se příjemce nemůže odvolávat na to, že škodu způsobil předávající orgán. Poskytne-li stát příjemce někomu náhradu za takovouto škodu vzniklou v důsledku porušení ustanovení tohoto článku předávajícím orgánem, uhradí mu celkovou částku náhrady stát předávajícího orgánu.
g) Pokud vnitrostátní právní předpisy platné pro předávající orgán předpokládají s ohledem na předané údaje zvláštní lhůty pro výmaz údajů, upozorní předávající orgán na tyto lhůty příjemce. Nezávisle na těchto lhůtách je nutno předané údaje vymazat, jakmile již nejsou potřebné pro účel, pro který byly předány.
h) Předávající orgán a příjemce jsou povinni vést evidenci o předání a příjmu údajů.
i) Předávající orgán a příjemce jsou povinni účinně chránit předané údaje proti neoprávněnému přístupu, neoprávněné změně a neoprávněnému sdělení.
Článek 12
Ukončení poskytování pomoci
Záchranné jednotky a jednotliví odborníci musí svou činnost neprodleně ukončit, jestliže tak rozhodnou příslušné orgány nebo orgány podle článku 3 odst. 3. V ostatních případech končí jejich činnost okamžikem splnění úkolu. Poté musí záchranné jednotky a jednotliví odborníci neprodleně opustit území státu žádajícího o pomoc.
Článek 13
Další formy spolupráce
(1) Příslušné orgány a orgány podle článku 3 odst. 3 spolupracují zejména v následujících oblastech:
a) příprava a poskytování pomoci podle této smlouvy,
b) prognózy, prevence a odstraňování následků katastrof a velkých havárií formou výměny praktických zkušeností a informací vědeckého a technického charakteru, formou studijních pobytů pro odborníky, výzkumných programů a odborných kurzů včetně spolupráce příslušných školicích zařízení, jakož i organizováním společných cvičení,
c) výměna informací o nebezpečích a následcích katastrof a velkých havárií, které se mohou rozšířit na území druhého smluvního státu; vzájemná výměna informací zahrnuje také předávání měřených dat,
d) zjišťování příčin katastrof a velkých havárií.
(2) Pro společná cvičení se přiměřeně použijí ustanovení této smlouvy.
(3) Příslušné orgány a orgány podle článku 3 odst. 3 mohou uzavírat ujednání k provádění této smlouvy, umožňují-li to právní předpisy smluvních států.
Článek 14
Telekomunikační spojení
Příslušné orgány, popřípadě orgány podle článku 3 odst. 3 učiní včas společně potřebná opatření, aby umožnily telekomunikační spojení mezi sebou, mezi těmito orgány a jimi vyslanými záchrannými jednotkami, mezi záchrannými jednotkami navzájem a mezi vyslanými záchrannými jednotkami a řízením zásahu.
Článek 15
Jiné smluvní úpravy
Práva a povinnosti smluvních států vyplývající z jiných mezinárodněprávních smluvních dokumentů nejsou touto smlouvou dotčeny.
Článek 16
Urovnávání sporů
Názorové rozdíly týkající se výkladu a provádění této smlouvy, které nebudou moci přímo vyřešit příslušné orgány, urovnají smluvní státy jednáním.
Článek 17
Závěrečná ustanovení
(1) Tato smlouva podléhá ratifikaci. Ratifikační listiny budou vyměněny v Praze v době co nejkratší. Tato smlouva vstoupí v platnost prvního dne měsíce následujícího po dni výměny ratifikačních listin.
(2) O registraci této smlouvy na sekretariátu Organizace spojených národů podle článku 102 Charty Organizace spojených národů zažádá neprodleně po jejím vstupu v platnost německá strana. Česká strana bude o provedené registraci informována s uvedením registračního čísla OSN, jakmile ji sekretariát Organizace spojených národů potvrdí.
(3) Tato smlouva se uzavírá na dobu neurčitou. Každý smluvní stát ji může písemně vypovědět diplomatickou cestou. Výpověď nabývá účinnosti šest měsíců ode dne, v němž bylo oznámení o výpovědi doručeno druhému smluvnímu státu.
Dáno v Berlíně dne 19. září 2000 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a německém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Za
Českou republiku
Mgr. Stanislav Gross v. r.
ministr vnitra
Za
Spolkovou republiku Německo
Otto Schily v. r.
spolkový ministr vnitra
Reinhard Hilger v. r.
ministerský ředitel
Ministerstva zahraničních věcí