508/1990 Sb.
Sdělení federálního ministerstva zahraničních věcí o sjednání Smlouvy mezi Československou socialistickou republikou a Italskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních

508
SDĚLENÍ
federálního ministerstva zahraničních věcí

Federální ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 6. prosince 1985 byla v Praze podepsána Smlouva mezi Československou socialistickou republikou a Italskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních.
Se Smlouvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a prezident České a Slovenské Federativní Republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Římě dne 24. září 1990.
Smlouva vstoupila v platnost na základě svého článku 49 odst. 2 dnem 1. listopadu 1990. Tímto dnem pozbyly platnosti Úmluva mezi Republikou československou a Královstvím italským o právní ochraně státních příslušníků ze 6. dubna 1922, vyhlášená č. 126/1926 Sb., Úmluva mezi Republikou československou a Královstvím italským o vykonatelnosti rozsudků ve věcech občanských a obchodních ze 6. dubna 1922, vyhlášená č. 127/1926 Sb., a Úmluva mezi Republikou československou a Královstvím italským o vydání zločinců ze 6. dubna 1922, vyhlášená č. 128/1926 Sb.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.


SMLOUVA
mezi Československou socialistickou republikou a Italskou republikou o právní pomoci ve věcech občanských a trestních
Prezident Československé socialistické republiky a prezident Italské republiky,
vedeni přáním rozvíjet přátelské vztahy a spolupráci mezi oběma státy v souladu s ustanoveními Závěrečného aktu Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě a
s cílem zlepšit vzájemnou spolupráci v právní oblasti,
se dohodli takto:
HLAVA I
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Právní ochrana
(1) Občané jedné smluvní strany požívají na území druhé smluvní strany stejných práv a stejné právní ochrany v osobních a majetkových věcech jako její vlastní občané.
(2) Občané jedné smluvní strany mají na území druhé smluvní strany k uplatnění a hájení svých zájmů volný přístup k justičním orgánům této strany za stejných podmínek jako občané druhé smluvní strany.
(3) Ustanovení této smlouvy o občanech smluvních stran se použijí přiměřeně i na právnické osoby, zřízené podle právního řádu jedné ze smluvních stran.
Článek 2
Právní pomoc
(1) Justiční orgány obou smluvních stran si poskytují vzájemně právní pomoc ve věcech upravených touto smlouvou.
(2) Smluvní strany si vzájemně poskytují právní pomoc prováděním různých úkonů, zejména vyhotovováním, zasíláním a doručováním písemností, prováděním důkazů a znaleckých posudků, výslechů účastníků, svědků a obviněných a zajištěním a předáváním věcných důkazů.
Článek 3
Vymezení pojmů
(1) Pro účely této smlouvy výraz „věci občanské“ zahrnuje rovněž věci rodinné, pracovní a obchodní.
(2) Pro účely této smlouvy výraz „justiční orgán“ označuje každý státní orgán jedné ze smluvních stran příslušný k projednání věcí upravených touto smlouvou podle právního řádu svého státu.
(3) Pro účely této smlouvy jsou ústředními orgány v Československé socialistické republice Generální prokuratura Československé socialistické republiky, ministerstvo spravedlnosti České socialistické republiky a ministerstvo spravedlnosti Slovenské socialistické republiky; v Italské republice ministerstvo spravedlnosti.
Článek 4
Způsob styku
Justiční orgány zasílají žádosti o doručení písemností a o poskytnutí právní pomoci, pokud tato smlouva nestanoví jinak, prostřednictvím svých ústředních orgánů.
Článek 5
Jazyk
(1) Ústřední orgány smluvních stran používají při vzájemném styku při provádění této smlouvy svých úředních jazyků nebo jazyka francouzského.
(2) Dožádání, včetně příloh, se vyhotovují v jazyce dožadující smluvní strany s překladem do jazyka dožádané smluvní strany nebo do jazyka francouzského.
(3) Překlad spojený s dožádáním musí být pořízen úředně stanoveným tlumočníkem nebo ověřen diplomatickou misí nebo konzulárním úřadem jedné ze smluvních stran.
Článek 6
Dožádání
(1) Dožádání o právní pomoc musí obsahovat:
a) označení dožadujícího orgánu;
b) označení dožádaného orgánu, pokud je možné toto vést;
c) předmět dožádání, úkony, které mají být provedeny;
d) označení věci, v které se o právní pomoc žádá;
e) označení účastníků, obviněných, obžalovaných a případně jejich zástupců, místo jejich bydliště nebo přechodného pobytu, jejich státní občanství a povolání, v trestních věcech podle možnosti místo a datum jejich narození a jména a příjmení rodičů; u právnických osob jejich název a sídlo;
f) v trestních věcech také souhrnné vylíčení skutkových okolností a zákonné označení soudně trestného činu a údaje o poškozeném a případné výši škody.
(2) Dožádání o právní pomoc musí být opatřeno datem vyhotovení, vlastnoručním podpisem a otiskem úředního razítka.
Článek 7
Vyřízení dožádání
(1) Při vyřizování dožádání postupuje orgán dožádané smluvní strany podle právního řádu svého státu. Může však na žádost orgánu dožadující smluvní strany provést dožádání způsobem v něm uvedeným, pokud to není v rozporu s jeho právním řádem. Dožádání musí být vyřízeno co možná nejdříve.
(2) Není-li ústřední orgán, jemuž bylo dožádání zasláno, příslušný, postoupí je z úřední povinnosti příslušnému ústřednímu orgánu a informuje o tom dožadující orgán.
(3) Jestliže adresa uvedená v dožádání není přesná, nebo není známa, nebo jestliže osoba, které se dožádání týká, na uvedené adrese nebydlí, učiní dožádaný orgán nutná opatření k jejímu zjištění. Nemůže-li být adresa zjištěna, bude dožádání vráceno dožadující smluvní straně.
(4) Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgánu na jeho žádost včas místo a dobu vyřizování dožádání. Orgány a osoby, kterých se dožádání týká, mohou být přítomny jeho vyřizování, jestliže s tím dožádaná smluvní strana souhlasí.
(5) Po vyřízení dožádání vrátí dožádaná smluvní strana spisy dožadující smluvní straně; v případě, že nebylo možno dožádání vyřídit, vrátí spisy a oznámí důvody, které zabránily vyřízení dožádání.
Článek 8
Doručování
Dožádaný orgán zařídí doručení písemností, jestliže doručovaná písemnost je sepsána v jazyce dožádané smluvní strany nebo je k ní připojen úřední nebo ověřený překlad do tohoto jazyka. Jinak dožádaný orgán doručí písemnost adresátovi, pouze je-li ochoten ji přijmout.
Článek 9
Doklad o doručení
(1) Doručení se prokáže potvrzením podepsaným příjemcem a opatřeným otiskem úředního razítka, datem a podpisem doručujícího orgánu nebo tímto orgánem vydaným potvrzením, ve kterém je uveden způsob, místo a datum doručení. Je-li doručovaná písemnost zaslána ve dvou vyhotoveních, může se její přijetí a doručení potvrdit na druhém stejnopise, s vyznačením výše uvedených údajů.
(2) Doklad o doručení zasílá dožádaná smluvní strana bezodkladně dožadující smluvní straně. V případě, že není možno doručení provést, dožádaná smluvní strana oznámí bezodkladně druhé smluvní straně důvody, které brání doručení.
Článek 10
Právní informace
Jedna smluvní strana zasílá na žádost druhé, ve svém jazyce, informace o svých právních předpisech, včetně textů těchto předpisů, jakož i o praxi justičních orgánů.
Článek 11
Zasílání listin o osobním stavu
Jedna smluvní strana zasílá druhé bezplatně listiny o osobním stavu a výpisy z matrik, jakož i listiny, týkající se stavu a způsobilosti osob, pokud jsou tyto listiny žádány pro potřebu soudního řízení.
Článek 12
Platnost veřejných listin
Listiny, které jsou na území jedné ze smluvních stran považovány za veřejné, mají při provádění této smlouvy důkazní moc veřejných listin také na území druhé smluvní strany.
Článek 13
Osvobození od ověřování
Listiny, včetně jejich opisů a překladů, vydané nebo ověřené příslušným orgánem jedné ze smluvních stran a opatřené podpisem a otiskem úředního razítka, vyhotovené v souvislosti s dožádáním, nevyžadují na území druhé smluvní strany ověření.
Článek 14
Vyřizování dožádání diplomatickými misemi nebo konzulárními úřady
Smluvní strany mohou doručovat písemnosti vlastním občanům a vyslýchat je také prostřednictvím svých diplomatických misí nebo konzulárních úřadů; přitom však nesmí být použito donucovacích prostředků.
Článek 15
Náklady právní pomoci
Smluvní strany nepožadují náhradu nákladů právní pomoci kromě znalečného a jiných výdajů vzniklých v souvislosti s provedením znaleckých důkazů.
Článek 16
Odmítnutí právní pomoci
Poskytnutí právní pomoci může být odmítnuto, pouze jestliže:
a) dožádaná smluvní strana má za to, že vyřízení by mohlo ohrozit její svrchovanost nebo její bezpečnost nebo by bylo v rozporu s jejím veřejným pořádkem;
b) dožádání se týká činu, pro který podle ustanovení této smlouvy není možné vydání.
Článek 17
Ochrana svědků a znalců
(1) Svědek nebo znalec, který se na základě předvolání orgánu dožadující smluvní strany dostavil k tomuto orgánu, nesmí být na území dožadující smluvní strany, bez ohledu na své státní občanství, trestně stíhán, zatčen ani podroben jinému omezení osobní svobody pro skutky nebo soudně trestné činy spáchané před překročením státních hranic dožadující smluvní strany.
(2) Ustanovení předchozího odstavce se nepoužije po uplynutí patnácti dnů ode dne, kdy dožadující smluvní strana svědku nebo znalci doručila sdělení, že jeho přítomnost není dále potřebná. Do této lhůty se nezapočítává doba, po kterou svědek nebo znalec nemohl opustit území dožadující smluvní strany z důvodů na něm nezávislých.
Ustanovení předchozího odstavce se nevztahuje na svědka nebo znalce, který opustil území dožadující smluvní strany a dobrovolně se tam vrátil.
(3) Předvolaný svědek nebo znalec má právo na náhradu výdajů na cestu a pobyt, jakož i ušlého výdělku a znalec kromě toho i na znalečné. V předvolání se uvede, jaké náhrady předvolanému patří. Na žádost se mu poskytne záloha na náhradu výdajů.
(4) Osoba, která má pobyt na území jedné smluvní strany a která má být vyslechnuta před justičním orgánem druhé smluvní strany jako svědek nebo znalec, není povinna se na předvolání tohoto orgánu dostavit; předvolání proto nesmí obsazovat pohrůžku donucení pro případ nedostavení se.
Článek 18
Osvobození od složení žalobní jistoty
Občanům jedné smluvní strany, kteří vystupují před justičními orgány druhé smluvní strany, pokud mají bydliště nebo přechodný pobyt na území jedné ze smluvních stran, není možno uložit, aby složili žalobní jistotu na náklady řízení jen z toho důvodu, že jsou cizinci nebo že na území druhé smluvní strany nemají bydliště ani přechodný pobyt.
Článek 19
Výkon rozhodnutí o nákladech řízení
(1) Bylo-li osobě osvobozené od složení žalobní jistoty za náklady řízení podle článku 18 této smlouvy uloženo pravomocným rozhodnutím justičního orgánu jedné smluvní strany uhradit náklady řízení, vykoná se toto rozhodnutí na návrh oprávněné osoby na území druhé smluvní strany bezplatně.
(2) Návrh a jeho přílohy se vyhotoví podle článku 25 této smlouvy.
(3) Justiční orgán, který rozhoduje o nařízení výkonu rozhodnutí podle odstavce 1 tohoto článku, se omezí na zjištění, zda rozhodnutí o nákladech je vykonatelné.
Článek 20
Osvobození od poplatků a záloh
(1) Občanům jedné smluvní strany se na území druhé smluvní strany poskytuje osvobození od soudních poplatků a záloh, jiných nákladů řízení a další poskytované výhody za stejných podmínek a ve stejném rozsahu jako občanům druhé smluvní strany.
(2) Ustanovení předchozího odstavce platí i pro poskytování bezplatné právní pomoci.
(3) Jestliže jedna smluvní strana přiznala výhody uvedené v předchozích odstavcích občanovi druhé smluvní strany, vztahují se na celé řízení a také na řízení o výkonu rozhodnutí za stejných podmínek a ve stejném rozsahu jako pro občany této smluvní strany.
Článek 21
Osvědčení o osobních a majetkových poměrech žadatele
(1) Jestliže výhody podle ustanovení článku 20 této smlouvy závisí na osobních nebo majetkových poměrech žadatele, poskytnou se na základě osvědčení o osobních a majetkových poměrech žadatele vydaných příslušným orgánem smluvní strany, na jejímž území má žadatel bydliště.
(2) Nemá-li žadatel bydliště na území žádné ze smluvních stran, může osvědčení vydat i diplomatická mise nebo konzulární úřad smluvní strany, jejímž je občanem.
(3) Orgán, který osvědčení vydává, který je přijímá nebo který má rozhodnout o žádosti o výhody, může od orgánu druhé smluvní strany žádat doplňující údaje nebo potřebná objasnění.
Článek 22
Podání žádosti o přiznání výhod
Občan jedné smluvní strany, který hodlá na území druhé smluvní strany podat žádost o přiznání výhod uvedených v článku 20 této smlouvy, může tak učinit u příslušného orgánu podle místa svého bydliště nebo přechodného pobytu. Tento orgán postoupí žádost spolu s osvědčením vydaným podle článku 21 této smlouvy justičnímu orgánu druhé smluvní strany.
HLAVA II
UZNÁNÍ A VÝKON ROZHODNUTÍ VE VĚCECH OBČANSKÝCH
Článek 23
Rozhodnutí, která se uznávají a vykonávají
Jedna smluvní strana uzná a vykoná na svém území následující rozhodnutí justičních orgánů druhé smluvní strany:
a) rozhodnutí vydaná ve věcech občanských;
b) schválené smíry uzavřené ve věcech občanských;
c) rozhodnutí vydaná v trestním řízení, která se týkají náhrady škody a vrácení věcí.
Článek 24
Podmínky uznávání a výkonu rozhodnutí
(1) Rozhodnutí uvedená v článku 23 této smlouvy se uznávají a vykonávají za podmínek, že:
a) rozhodnutí bylo vydáno v právní věci, která nespadá do výlučné pravomoci dožádané smluvní strany nebo třetího státu podle zákonů dožádané smluvní strany nebo smlouvy uzavřené mezi touto smluvní stranou a třetím státem;
b) nabylo právní moci a je vykonatelné podle právního řádu smluvní strany, na jejímž území bylo vydáno;
c) účastník, proti kterému bylo rozhodnutí vydáno a který se řízení nezúčastnil, byl podle právního řádu smluvní strany, na jejímž území bylo rozhodnutí vydáno, včas a řádně předvolán k účasti na řízení a v případě procesní nezpůsobilosti byl řádně zastoupen;
d) na území smluvní strany, kde má být rozhodnutí uznáno nebo vykonáno, nebylo mezi týmiž účastníky v téže věci vydáno rozhodnutí, které nabylo právní moci;
e) před justičním orgánem smluvní strany, na jejímž území má být rozhodnutí uznáno nebo vykonáno, neprobíhá řízení mezi týmiž účastníky o téže věci, které bylo zahájeno jako prvé;
f) smluvní strana, na jejímž území se o uznání nebo výkon žádá, má za to, že uznání nebo výkon neohrozí její svrchovanost nebo bezpečnost nebo nebude v rozporu s jejím veřejným pořádkem.
(2) Předběžně vykonatelná rozhodnutí a předběžná opatření se na území dožádané smluvní strany uznávají a vykonávají, i když podléhají řádným opravným prostředkům, jestliže obdobná rozhodnutí zde mohou být vydána a vykonána.
Článek 25
Návrh na uznání nebo výkon rozhodnutí
(1) Návrh na uznání nebo výkon rozhodnutí je možno podat přímo příslušnému justičnímu orgánu smluvní strany, na jejímž území se má rozhodnutí uznat nebo vykonat. Návrh může být podán také justičnímu orgánu, který ve věci rozhodl jako orgán prvého stupně, nebo diplomatickou cestou. Ve dvou posledně uvedených případech se návrh postoupí orgánu druhé smluvní strany způsobem uvedeným v článku 4 této smlouvy.
(2) K návrhu na uznání nebo výkon rozhodnutí je třeba připojit:
a) ověřený opis rozhodnutí justičního orgánu s potvrzením o právní moci a vykonatelnosti nebo předběžné vykonatelnosti, pokud tyto skutečnosti nevyplývají z obsahu rozhodnutí;
b) doklad o tom, že účastník, proti kterému bylo rozhodnutí vydáno a který se řízení nezúčastnil, byl podle právního řádu smluvní strany, na jejímž území bylo rozhodnutí vydáno, řádně a včas předvolán k účasti na řízení a v případě právní nebo osobní nezpůsobilosti byl řádně zastoupen, pokud to nevyplývá ze samotného znění rozhodnutí;
c) ověřený překlad písemností uvedených pod písmeny a) a b) tohoto odstavce do jazyka smluvní strany, na jejímž území rozhodnutí má být uznáno nebo vykonáno nebo do jazyka francouzského.
Článek 26
Řízení o uznání a výkonu
(1) Justiční orgány smluvních stran postupují v řízení o uznání a výkonu rozhodnutí podle právních řádů svých států, pokud není v této smlouvě stanoveno jinak.
(2) Justiční orgán, který rozhoduje o uznání nebo výkonu rozhodnutí, se omezí na zjištění, zda byly splněny podmínky uvedené v článcích 23 a 24 této smlouvy.
HLAVA III
PRÁVNÍ POMOC VE VĚCECH TRESTNÍCH
Článek 27
Odkaz
Ustanovení hlavy I této smlouvy se použijí přiměřeně i na poskytování právní pomoci ve věcech trestních.
Článek 28
Oznamování odsouzení
(1) Jedna smluvní strana bezodkladně informuje druhou smluvní stranu o rozsudcích v trestních věcech, které její soudy vynesly nad občany druhé smluvní strany a které nabyly právní moci.
(2) Na žádost jedna smluvní strana podá druhé smluvní straně zprávu také o rozsudcích vydaných proti občanům druhé smluvní strany, které ještě nenabyly právní moci.
Článek 29
Výpisy z rejstříku trestů
Jedna smluvní strana zašle na žádost druhé smluvní strany výpisy z rejstříku trestů pro potřebu trestního řízení, ve kterém může být žádáno o právní pomoc.
Článek 30
Povinnost k vydání
(1) Smluvní strany se zavazují vydávat si, za podmínek stanovených v této smlouvě, osoby, které se zdržují na jejich území a jsou stíhány pro soudně trestný čin nebo byly odsouzeny justičním orgánem druhé smluvní strany.
(2) Vydány budou:
a) osoby, které jsou stíhány pro soudně trestné činy, za něž podle právních řádů obou smluvních stran lze uložit trest odnětí svobody, jehož horní hranice činí nejméně jeden rok;
b) osoby, které byly pravomocně odsouzeny soudy dožadující smluvní strany pro činy trestné podle zákonů smluvních stran, k trestu odnětí svobody nejméně na šest měsíců, jestliže dosud nevykonaná část trestu není nižší než 6 měsíců.
(3) Při žádosti o vydání, týkající se více soudně trestných činů, z nichž některé nesplňují podmínku výše trestu, uvedenou v předchozím odstavci, může dožádaná smluvní strana povolit vydání pro všechny tyto činy.
Článek 31
Odmítnutí vydání
(1) Vydání se odmítne:
a) jestliže soudně trestný čin byl spáchán osobou, která je k datu žádosti o vydání občanem dožádané smluvní strany nebo osobou, které tato strana poskytla politický azyl nebo která je bezdomovcem žijícím na území této strany;
b) jestliže podle právního řádu dožádané smluvní strany byl soudně trestný čin spáchán zcela nebo zčásti na území této strany;
c) jestliže soudně trestný čin, pro který se o vydání žádá, je trestný výlučně podle zákonných předpisů tiskových, finančních, celních nebo peněžních;
d) jestliže soudně trestný čin, pro který je podána žádost, spočívá výlučně v porušení vojenské povinnosti;
e) jestliže podle právního řádu jedné ze smluvních stran nemůže být ohledně soudně trestného činu, pro který se o vydání žádá, trestní stíhání zahájeno nebo rozsudek nemůže být vykonán z důvodu promlčení, amnestie nebo z jiného zákonného důvodu;
f) jestliže ohledně téhož soudně trestného činu, pro který se o vydání žádá, byl proti osobě, jejíž vydání se žádá, na území dožádané smluvní strany vynesen rozsudek, který nabyl právní moci nebo trestní řízení bylo zastaveno pravomocným rozhodnutím justičního orgánu této strany;
g) jestliže soudně trestný čin byl spáchán cizincem mimo území dožadující smluvní strany a právní řád dožádané smluvní strany nepřipouští trestní stíhání pro takový čin spáchaný mimo její území;
h) - italskou stranou, jestliže soudně trestný čin, pro který se o vydání žádá, považuje tato strana za trestný čin politický nebo za čin s takovým soudně trestným činem související;
- československou stranou, jestliže tato strana má za to, že vyřízení žádosti o vydání je v rozporu s jejími ústavními zásadami.
(2) Je-li vydání odmítnuto, dožádaná smluvní strana informuje bez prodlení dožadující smluvní stranu a uvede důvody tohoto odmítnutí.
Článek 32
Činy proti civilní letecké dopravě a teroristické činy
S výjimkou ustanovení článku 31 nelze odmítnout vydání osob, které se dopustily činů proti bezpečnosti civilního letectví ve smyslu ustanovení Úmluvy o potlačení protiprávního zmocnění se letadel, otevřené k podpisu 16. prosince 1970 v Haagu, Úmluvy o potlačování protiprávních činů ohrožujících bezpečnost civilního letectví, otevřené k podpisu 23. září 1971 v Montrealu a Úmluvy o potlačování a trestání trestných činů proti osobám požívajícím mezinárodní ochrany včetně diplomatických zástupců, otevřené k podpisu 14. prosince 1973 v New Yorku, jakož i osob, které se dopustily činů ve smyslu ustanovení dalších mezinárodních úmluv proti terorismu, jejichž smluvními stranami jsou nebo budou Československá socialistická republika a Italská republika.
Článek 33
Žádost o vydání
(1) K žádosti o vydání k trestnímu řízení se připojí:
a) zatýkací rozkaz nebo jiná listina mající stejnou platnost;
b) zpráva obsahující vylíčení skutkového děje, zákonné označení spáchaného soudně trestného činu a označení dostupných důkazních prostředků;
c) znění ustanovení zákonných předpisů, která se vztahují na soudně trestný čin spáchaný osobou, o jejíž vydání se žádá.
(2) K žádosti o vydání k výkonu trestu se připojí:
a) vyhotovení rozsudku, který nabyl právní moci;
b) znění ustanovení zákonných předpisů, které se vztahují na daný čin;
c) oznámení, jakou část trestu odsouzený již případně vykonal.
(3) Pokud je to možné, k žádosti o vydání se připojí popis osoby, o jejíž vydání se žádá, její fotografie, její otisky prstů a údaje o jejím občanství, osobních, rodinných a majetkových poměrech a místě jejího pobytu, jestliže tyto údaje nejsou uvedeny v zatýkacím rozkaze nebo v rozsudku.
(4) Listiny uvedené v odstavcích 1 až 3 tohoto článku musí být opatřeny otiskem razítka orgánu příslušného je vyhotovit.
(5) Žádost o vydání a přílohy se zasílají diplomatickou cestou s překladem do jazyka dožádané smluvní strany nebo do jazyka francouzského.
(6) Dožadující smluvní strana není povinna připojit k žádosti o vydání důkazy o vině osoby, o jejíž vydání se žádá.
Článek 34
Zatčení za účelem vydání
(1) Po obdržení žádosti o vydání dožádaná smluvní strana učiní bezodkladně nezbytná opatření k zatčení osoby, o jejíž vydání se žádá.
(2) Tato opatření se neučiní, pokud je zřejmé, že k vydání podle této smlouvy nemůže dojít.
Článek 35
Doplnění údajů
(1) Neobsahuje-li žádost o vydání všechny potřebné údaje, může dožádaná smluvní strana požádat o doplňující údaje a určit k tomu účelu lhůtu do dvou měsíců. Na odůvodněnou žádost dožadující smluvní strany může být tato lhůta prodloužena nejvýše o jeden měsíc.
(2) Nejsou-li doplňující údaje k žádosti o vydání zaslány ve stanovené lhůtě, dožádaná smluvní strana zatčenou osobu propustí.
Článek 36
Předběžné zatčení
(1) V naléhavém případě může být osoba, která má být vydána podle této smlouvy, zatčena i před obdržením žádosti o vydání, jestliže dožadující smluvní strana o to požádá s odvoláním na zatýkací rozkaz nebo rozsudek, který nabyl právní moci a byl vydán proti této osobě. Žádost o předběžné zatčení může být podána poštou, telegramem nebo dálnopisem.
(2) Dožadující smluvní strana bude informována o předběžném zatčení a předá bezodkladně spisy potřebné pro vydání podle článku 33 této smlouvy.
(3) Předběžně zatčená osoba bude propuštěna, jestliže žádost o vydání nebyla doručena ve lhůtě jednoho měsíce od předběžného zatčení, které bylo bezodkladně oznámeno dožadující smluvní straně.
Článek 37
Odklad vydání
Je-li proti osobě, o jejíž vydání se žádá, vedeno trestní řízení nebo byla-li odsouzena za jiný soudně trestný čin na území dožádané smluvní strany, může být vydání odloženo do skončení trestního řízení nebo do konce výkonu trestu.
Článek 38
Dočasné vydání
(1) Jestliže by odklad vydání měl za následek promlčení trestního stíhání nebo závažně ztížil trestní řízení proti osobě, jejiž vydání se žádá, může být vydána dožadující smluvní straně dočasně na odůvodněnou žádost k provedení určitých procesních úkonů.
(2) Dočasně vydaná osoba bude vrácena bezodkladně po provedení procesních úkonů, pro které byla vydána, nejpozději však do tří měsíců ode dne dočasného vydání.
Článek 39
Žádost o vydání podaná současně několika státy
Jestliže o vydání téže osoby žádá několik států, dožádaná smluvní strana rozhodne, které žádosti o vydání vyhoví, s přihlédnutím ke všem okolnostem, zejména k závažnosti a místu spáchání soudně trestného činu, ke státnímu občanství osoby, jejíž vydání se žádá, k pořadí doručení jednotlivých žádostí a k možnosti pozdějšího vydání osoby jinému státu.
Článek 40
Meze trestního stíhání vydané osoby
(1) Bez souhlasu dožádané smluvní strany nemůže být vydaná osoba trestně stíhána, souzena, držena ve vazbě za účelem výkonu trestu, podrobena jinému omezení osobní svobody ani vydána třetímu státu pro jakýkoliv jiný soudně trestný čin spáchaný před vydáním, než pro který bylo vydání povoleno. K tomuto účelu je nutno podat žádost s náležitostmi uvedenými v článku 33 této smlouvy a se soudním protokolem obsahujícím vyjádření vydané osoby. Souhlas se udělí, jestliže trestný čin, ohledně něhož je žádáno o vydání, zakládá povinnost k vydání podle této smlouvy.
(2) Souhlasu dožádané smluvní strany není třeba, jestliže:
a) vydaná osoba neopustí do třiceti dnů po skončení trestního stíhání nebo výkonu trestu území dožadující smluvní strany. Do lhůty se nezapočítává doba, po kterou vydaná osoba nemohla opustit území tohoto státu nezávisle na své vůli;
b) se vydaná osoba po opuštění území dožadující smluvní strany na ně dobrovolně vrátila.
Článek 41
Trest smrti
Jestliže za soudně trestný čin, pro který se o vydání žádá, lze podle právního řádu dožadující smluvní strany uložit trest smrti, nesmí být uložen, a byl-li již uložen, nesmí být vykonán.
Článek 42
Předání vydané osoby
Dožádaná smluvní strana oznámí dožadující smluvní straně místo a čas předání osoby, jejíž vydání se žádá. Osoba, jejíž vydání se žádá, může být propuštěna na svobodu, jestliže ji dožadující smluvní strana nepřevezme do patnácti dnů od data stanoveného pro předání.
Článek 43
Vydání věcí
(1) Dožádaná smluvní strana na žádost vydá, v mezích stanovených svým právním řádem, věci, které mohly být použity ke spáchání soudně trestného činu, pro který je vydání povoleno, věci, které osoba, o jejíž vydání se žádá, získala soudně trestným činem nebo jako protihodnotu za takovou věc, stejně jako každou jinou věc, která může být použita jako důkaz.
(2) Dožádaná smluvní strana může dočasně zadržet věci, o jejichž vydání se žádá, jestliže je potřebuje v jiném trestním řízení.
(3) Práva třetích osob k vydaným věcem zůstávají nedotčena. Tyto věci budou po skončení trestního řízení vráceny dožádanou smluvní stranou dožadující smluvní straně, aby mohly být odevzdány oprávněným osobám.
Článek 44
Opakované vydání
Vyhne-li se vydaná osoba trestnímu stíhání nebo výkonu trestu a vrátí-li se na území dožádané smluvní strany, bude na novou žádost dožadující smluvní strany vydána bez předložení písemností uvedených v článku 33 této smlouvy při zachování všech ustanovení této smlouvy o vydávání.
Článek 45
Sdělení výsledků trestního řízení
Smluvní strany si oznámí výsledek trestního řízení zavedeného proti vydané osobě. Na žádost se zašle opis konečného rozhodnutí nebo rozsudku, který nabyl právní moci.
Článek 46
Náklady vydání
Náklady spojené s vydáním nese smluvní strana, na jejímž území vznikly. Náklady dopravy osoby, která má být vydána, z území jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany nese dožadující smluvní strana.
Článek 47
Průvoz
(1) Jedna smluvní strana povolí na žádost druhé smluvní strany přes svoje území průvoz osoby vydané třetím státem.
(2) Na žádost o povolení průvozu se vztahují ustanovení článku 33 této smlouvy. Průvoz může být odmítnut z důvodů, které jsou uvedeny v článku 31.
(3) Při přepravě vzdušnou cestou bez mezipřistání není třeba povolení smluvní strany, přes jejíž území se letí. Dožadující smluvní strana předem vyrozumí druhou smluvní stranu, že neexistuje žádná překážka pro průvoz ve smyslu této smlouvy a zejména, že převážená osoba není občanem dožádané smluvní strany. Při nouzovém přistání na území dožádané smluvní strany má toto oznámení stejný účinek jako žádost o předběžné zatčení podle článku 36, nejsou-li dány důvody bránící vydání podle článku 31 této smlouvy. Pokud je předvídáno přistání, zašle dožadující smluvní strana druhé smluvní straně žádost o průvoz podle předchozích odstavců tohoto článku.
(4) Náklady průvozu nese dožadující smluvní strana.
Článek 48
Trestní stíhání
(1) Každá smluvní strana se zavazuje na žádost druhé smluvní strany zahájit podle svého právního řádu a za podmínek jím stanovených, včetně podmínek pro soudní pravomoc, trestní stíhání svých občanů, kteří na území druhé smluvní strany spáchali oboustranně soudně trestný čin.
(2) Smluvní strana, která nepovolila vydání z důvodů uvedených v článku 31 odst. 1 písm. a) této smlouvy, se zavazuje na žádost druhé smluvní strany předložit věc svým příslušným orgánům, aby, je-li to přípustné, bylo vedeno řízení pro soudně trestný čin, pro který bylo žádáno vydání.
(3) K žádosti o trestní stíhání podle odstavce 1, 2 se připojí písemnosti týkající se věci, všechny dostupné důkazy, údaje o škodě, je-li to možné, a texty trestních předpisů pužitelných na čin; pokud tyto přílohy nejsou dostačující, budou na žádost smluvní strany, která zahájila trestní stíhání, zaslány doplňující údaje.
(4) Nároky poškozených na náhradu škody uplatněné před předáním trestního stíhání u justičních orgánů dožadující smluvní strany budou projednány v řízení na území dožádané smluvní strany.
(5) Dožádaná smluvní strana informuje druhou smluvní stranu bezodkladně o výsledku trestního řízení. Na žádost zašle opis rozhodnutí, které nabylo právní moci.
(6) V případech uvedených v odstavcích 1, 2 dožadující smluvní strana po předložení žádosti o trestní stíhání přeruší trestní stíhání nebo výkon rozhodnutí, které dříve vydala proti obviněnému pro soudně trestný čin, který byl důvodem žádosti.
Dožadující smluvní strana upustí s konečnou platností od trestního stíhání nebo výkonu rozhodnutí, jestliže obviněný byl pravomocně zproštěn nebo odsouzen a trest byl zcela vykonán, nemůže být dále vykonáván nebo mu byla udělena milost nebo amnestie.
Dožadující strana pokračuje v trestním stání nebo výkonu rozhodnutí:
a) jestliže ji dožádaná smluvní strana informuje o svém rozhodnutí, že nevyhoví žádosti;
b) jestliže obviněný se vyhnul trestnímu stíhání nebo výkonu rozhodnutí na území dožádané smluvní strany. V tomto případě celá doba omezení jeho osobní svobody, k němuž došlo na území dožádané smluvní strany, se započítá do trestu, který bude případně uložen dožadující smluvní stranou.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 49
(1) Tato smlouva podléhá ratifikaci. Ratifikační listiny budou vyměněny v době co nejkratší v Římě.
(2) Tato smlouva vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po výměně ratifikačních listin.
(3) Tato smlouva se sjednává na neomezenou dobu. Zůstane v platnosti šest měsíců ode dne, kdy jedna smluvní strana oznámí písemně druhé smluvní straně svůj úmysl ji vypovědět.
Článek 50
Dnem vstupu v platnost tato smlouva nahrazuje:
- Úmluvu mezi Republikou československou a Královstvím italským o právní ochraně státních příslušníků, podepsanou v Římě dne 6. dubna 1922;
- Úmluvu mezi Republikou československou a Královstvím italským o vykonatelnosti rozsudků ve věcech občanských a obchodních, podepsanou v Římě dne 6. dubna 1922;
- Úmluvu mezi Republikou československou a Královstvím italským o vydání zločinců, podepsanou v Římě dne 6. dubna 1922.
Dáno v Praze dne 6. prosince 1985 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém, italském a francouzském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost. V případě rozdílného výkladu bude rozhodující znění francouzské.
Za Československou socialistickou republiku:
Ing. Bohuslav Chňoupek v. r.
Za Italskou republiku:
Giulio Andreotti v. r.