175/1960 Sb.
Vyhláška o Evropské úmluvě o silničních značkách

175
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 4. listopadu 1960
o Evropské úmluvě o silničních značkách

Dne 13. prosince 1957 byla v Ženevě sjednána Evropská úmluva o silničních značkách.
Československo přistoupilo k Úmluvě s výhradou podle článku 15/1 Úmluvy, že se nepokládá za vázáno ustanovením článku 14 Úmluvy.
President republiky podepsal listinu o přístupu Československa k Úmluvě s výše uvedenou výhradou dne 23. března 1960. Listina o přístupu byla uložena dne 12. května 1960 u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Podle svého článku 10 nabývá Úmluva pro Československou socialistickou republiku platnosti dnem 10. srpna 1960.
České znění Úmluvy se vyhlašuje současně.

David v. r.


Evropská úmluva o silničních značkách
Smluvní strany,
vedeny přáním přispět k bezpečnosti mezinárodního silničního provozu sjednocením silničních značek
se dohodly:
Článek 1
1. Pro účely této Úmluvy se rozumějí:
a) „silničními značkami“ značky na povrchu vozovky nebo na součástech silnice, jako jsou obruby, chodníky a krajnice, upravující provoz;
b) „značkami na vozovce“ silniční značky na povrchu vozovky.
2. Pro účely této Úmluvy se značky na vozovce dělí na:
a) podélné značky;
b) příčné značky;
c) ostatní značky.
Článek 2
1. Podélné značky se skládají z čar souvislých a z čar přerušovaných.
2. Přes podélnou značku tvořenou souvislou čarou nesmějí vozidla přejet ani přes ní přesahovat. Každá ze smluvních stran může povolit výjimky z tohoto pravidla, pokud je to nutné pro přístup na pozemky ležící u silnice.
3. Podélnou značku tvořenou přerušovanou čarou mohou vozidla přejíždět při zachování pravidel silničního provozu. Přerušované čáry mohou mít podle okolností různou formu.
4. Podélná značka, kterou tvoří souběžné čáry souvislá a přerušovaná, má význam, jaký by měla značka tvořená čarou, která je blíže vozidlu na začátku manévru.
Článek 3
1. Příčné značky se skládají z čar souvislých a z čar přerušovaných.
2. Příčná značka tvořená příčnou souvislou čarou v šířce jednoho nebo více dopravních pruhů značí čáru zastavení, uloženého buď dopravní značkou „Stůj, dej přednost jízdě na hlavní silnici“, nebo světelným znamením nebo znamením dopravního orgánu nebo vůbec pravidly silničního provozu.
3. Příčné značky tvořené příčnými přerušovanými čarami mohou být používány v případech stanovených v doporučeních, která budou přijata na schůzích, kterých se zúčastní nebo na které jsou pozváni zástupci smluvních stran.
Článek 4
Jiných značek na vozovce, jako šipek, rovnoběžných šikmých čar nebo nápisů na vozovce může být používáno k opakování údajů daných svislými dopravními značkami nebo aby poskytovaly uživatelům silnic údaje, které nelze náležitě sdělit použitím svislých dopravních značek.
Článek 5
Každá ze smluvních stran může stanovit, že silniční značky mohou být tvořeny hřeby, avšak pokud jde o značky na vozovce, aby se předešlo jakékoliv možnosti omylu, je nutno stanovit, že vzdálenost mezi hřeby bude různá při vyznačení čáry souvislé a čáry přerušované.
Článek 6
1. Značky na vozovce jsou žluté nebo bílé, bílá barva však může být nahrazena stříbřitou nebo světle šedou.
2. Je-li v příslušné zemi používáno obou barev, používá se jedné pro značky určené pro vozidla v pohybu, s výjimkou čar ohraničujících vozovku, a druhé pro značky upravující stání nebo zastavení a pro čáry ohraničující vozovku; značky pro chodce a pro cyklisty jsou však vždy téže barvy.
Článek 7
1. Značek na součástech silnice, zejména na obrubách a na krajnicích, může být používáno, aby byla zejména v noci zlepšena viditelnost obrub nebo překážek na silnici. Také jich může být používáno k vyznačení úseků, kde je zakázáno zastavení, nebo k poskytnutí jiných podobných údajů.
2. Každá ze smluvních stran bude používat pro každý druh silničních značek na součástech silnice stejné barvy nebo stejné kombinace barev.
Článek 8
Smluvní strany se vynasnaží při zavádění nebo obnovování silničních značek použít doporučení, která budou přijata na schůzích, jichž se zúčastní nebo na něž budou pozváni zástupci smluvních stran.
Článek 9
1. Členské státy Evropské hospodářské komise a země přizvané do komise s hlasem poradním podle odstavce 8 mandátu této komise se mohou stát smluvními stranami této Úmluvy:
a) jejím podpisem;
b) její ratifikací, byla-li podepsána s výhradou ratifikace;
c) přístupem k ní.
2. Země, které se mohou účastnit určitých prací Evropské hospodářské komise podle odst. 11 mandátu této komise, se mohou stát smluvními stranami této Úmluvy přístupem, jakmile nabude účinnosti.
3. Úmluva bude otevřena k podpisu do 28. února 1958 včetně. Po tomto datu bude otevřena k přístupu.
4. Ratifikace nebo přístup budou provedeny uložením listiny u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Článek 10
1. Tato Úmluva nabude účinnosti devadesátý den po tom, kdy pět zemí uvedených v odstavci 1 článku 9 ji podepíše bez výhrady ratifikace nebo uloží ratifikační listinu nebo listinu o přístupu.
2. Pro každou zemi, která ji ratifikuje nebo k ní přistoupí po tom, kdy pět zemí ji podepíše bez výhrady ratifikace, nebo uloží ratifikační listinu nebo listinu o přístupu, nabude tato Úmluva účinnosti devadesátého dne po uložení ratifikační listiny nebo listiny o přístupu této země.
Článek 11
1. Každá ze smluvních stran může tuto Úmluvu vypovědět oznámením zaslaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
2. Výpověď nabude účinnosti patnáct měsíců po tom, kdy generální tajemník obdrží oznámení o výpovědi.
Článek 12
Tato Úmluva pozbude účinnosti, jestliže po tom, kdy nabude účinnosti, počet smluvních stran bude nižší než pět během kteréhokoliv období dvanácti po sobě následujících měsíců.
Článek 13
1. Každá země může při podpisu této Úmluvy bez výhrady ratifikace nebo při uložení ratifikační listiny nebo listiny o přístupu nebo kdykoliv později prohlásit v oznámení zaslaném generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že tato Úmluva bude platit na celém území nebo na části území, které zastupuje na mezinárodním poli. Úmluva bude platit na území nebo na územích uvedených v oznámení počínaje devadesátým dnem po přijetí tohoto oznámení generálním tajemníkem nebo, pokud Úmluva k tomuto dni ještě nenabyla účinnosti, ode dne nabytí účinnosti.
2. Každá země, která učiní podle odstavce 1 tohoto článku prohlášení mající za následek, že tato Úmluva je platná pro některé území, které tato země zastupuje na mezinárodním poli, může podle článku 11 Úmluvy oznámit, že pro toto území Úmluvu vypovídá.
Článek 14
1. Každý spor dvou nebo více smluvních stran o výklad nebo použití této Úmluvy bude podle možnosti řešen jednáním mezi stranami ve sporu.
2. Každý spor, který nebude vyřešen jednáním, bude podroben arbitráži, jestliže kterákoli ze smluvních stran ve sporu o to požádá, a bude předložen proto jednomu nebo několika arbitrům určeným dohodou stran ve sporu. Jestliže do tří měsíců od požádání o arbitráž strany ve sporu nedosáhnou dohody o určení arbitra nebo arbitrů, může kterákoliv z těchto stran požádat generálního tajemníka Organizace spojených národů, aby určil jednoho arbitra, kterému bude spor předložen k rozhodnutí.
3. Rozhodnutí arbitra nebo arbitrů určených podle odstavce 2 tohoto článku bude závazné pro smluvní strany ve sporu.
Článek 15
1. Každá ze smluvních stran bude moci při podpisu, ratifikaci nebo přístupu k Úmluvě prohlásit, že se necítí vázána článkem 14 Úmluvy. Ostatní smluvní strany nebudou vázány článkem 14 vůči žádné ze smluvních stran, která učiní tuto výhradu.
2. Každá ze smluvních stran, která učiní výhradu podle odstavce 1 tohoto článku, bude moci kdykoliv odvolat tuto výhradu oznámením zaslaným generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
3. Žádná jiná výhrada k této Úmluvě není možná.
Článek 16
1. Každá ze smluvních stran může navrhnout jeden nebo více dodatků k této Úmluvě. Text každého navrženého dodatku bude zaslán generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, který jej sdělí všem smluvním stranám a uvědomí o něm ostatní země uvedené v odstavci 1 článku 9.
2. Každý navržený dodatek rozeslaný podle odstavce 1 tohoto článku bude považován za přijatý, jestliže žádná ze smluvních stran nevznese námitky ve lhůtě 6 měsíců ode dne, kdy generální tajemník navržený dodatek rozeslal. V tomto případě nabude dodatek účinnosti pro všechny smluvní strany tři měsíce po uplynutí uvedené šestiměsíční lhůty.
3. Jestliže v šestiměsíční lhůtě uvedené v odstavci 2 tohoto článku byla vznesena námitka proti navrženému dodatku, nebude dodatek považován za přijatý a bude bez účinku.
Článek 17
Kromě oznámení uvedených v článku 16 Úmluvy oznámí generální tajemník Organizace spojených národů zemím uvedeným v odstavci 1 článku 9 a rovněž tak zemím, které se stanou smluvními stranami podle odstavce 2 článku 9:
a) podpisy, ratifikace a přístupy podle článku 9;
b) data, kdy tato úmluva nabude účinnosti podle článku 10;
c) výpovědi podle článku 11;
d) zrušení této Úmluvy podle článku 12;
e) oznámení přijatá podle článku 13;
f) prohlášení a oznámení přijatá podle odstavců 1 a 2 článku 15;
g) nabytí účinnosti každého dodatku nebo vznesení námitek proti navrženému dodatku podle článku 16.
Článek 18
Po 28. únoru 1958 bude originál této Úmluvy uložen u generálního tajemníka Organizace spojených národů, který zašle shodné ověřené opisy každé zemi uvedené v odstavcích 1 a 2 článku 9.
Na důkaz toho podepsaní řádně k tomu zmocnění podepsali tuto Úmluvu.
Dáno v Ženevě dne třináctého prosince roku tisícího devítistého padesátého sedmého v jediném vyhotovení v jazyce anglickém a francouzském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.