169/1971 Sb.
Vyhláška ministra zahraničních věcí o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Německou demokratickou republikou o spolupráci v oblasti dopravy a o pasové, celní a jiné kontrole při přestupu státních hranic

169
VYHLÁŠKA
ministra zahraničních věcí
ze dne 24. září 1971
o Smlouvě mezi Československou socialistickou republikou a Německou demokratickou republikou o spolupráci v oblasti dopravy a o pasové, celní a jiné kontrole při přestupu státních hranic

Dne 21. prosince 1970 byla v Praze podepsána Smlouva mezi Československou socialistickou republikou a Německou demokratickou republikou o spolupráci v oblasti dopravy a o pasové, celní a jiné kontrole při přestupu státních hranic.
Se Smlouvou vyslovilo souhlas Federální shromáždění Československé socialistické republiky a president republiky ji ratifikoval. Ratifikační listiny byly vyměněny v Berlíně dne 5. srpna 1971.
Podle svého článku 19 vstoupila Smlouva v platnost dnem 5. srpna 1971.
České znění Smlouvy se vyhlašuje současně.

První náměstek ministra:
Ing. Kurka v. r.


SMLOUVA
mezi Československou socialistickou republikou a Německou demokratickou republikou o spolupráci v oblasti dopravy a o pasové, celní a jiné kontrole při přestupu státních hranic
President Československé socialistické republiky a Státní rada Německé demokratické republiky
vedeni přáním rozšířit a prohloubit spolupráci obou států v oblasti dopravy v souladu se zásadami spolupráce členských zemí Rady vzájemné hospodářské pomoci, ve snaze výkonněji a hospodárněji dopravovat osoby a náklady ve vzájemné a tranzitní dopravě,
s cílem dosáhnout užší spolupráce při poskytování služeb a vzájemné pomoci a dosáhnout komplexního rozvoje a racionálního využití dopravních prostředků a zařízení obou států,
rozhodli se uzavřít tuto smlouvu a za tím účelem jmenovali svými zmocněnci
president Československé socialistické republiky
Ing. Jána Marko, ministra zahraničních věcí,
Státní rada Německé demokratické republiky
Otto Winzera, ministra zahraničních věcí,
kteří se dohodli takto:
ODDÍL I
Zásady spolupráce v oblasti dopravy
Článek 1
1. Smluvní strany se dohodly, že budou dále rozvíjet spolupráci v oblasti železniční, silniční, civilní letecké, námořní a vnitrozemské vodní dopravy, jakož i spolupráci v oblasti dopravy přes námořní přístavy a že si přitom budou poskytovat vzájemnou podporu.
2. Na dopravě mezi Československou socialistickou republikou a Německou demokratickou republikou, jakož i na transitní dopravě obou smluvních stran se mohou podílet všechny dopravní prostředky připuštěné pro dopravu osob a nákladů na území jedné ze smluvních stran. Dopravní prostředky připuštěné pro dopravu na území třetího státu a použité jednou ze smluvních stran mohou se podílet na této dopravě, pokud to dovolují právní předpisy druhé smluvní strany.
3. Rozsah a podmínky vzájemné a tranzitní dopravy budou sjednávat příslušné orgány smluvních stran.
Článek 2
1. Smluvní strany si budou vzájemně poskytovat nejvyšší možné úlevy při provádění tranzitní dopravy z třetích a do třetích států, jakož i z námořních a říčních přístavů a do námořních a říčních přístavů a vytvářet odpovídající podmínky k podpoře tranzitní dopravy.
2. Smluvní strany považují Západní Berlín za samostatnou politickou jednotku a touto zásadou se budou řídit při provádění dopravy.
Článek 3
Smluvní strany budou při rozvíjení vzájemných styků v oblasti dopravy zejména:
a) rozšiřovat a prohlubovat spolupráci, zvláště specializací a dělbou práce;
b) umožňovat dosažení vysoké hospodárnosti používáním pro oba státy nejefektivnějších druhů dopravy a nejracionálnějších dopravních cest ve vzájemné a tranzitní dopravě, přičemž budou věnovat zvláštní pozornost hlavnímu směru technického rozvoje dopravy;
c) v zájmu dalšího rozvoje dopravy podstatně ulehčovat a zjednodušovat dopravu přes státní hranice;
d) koordinovat výstavbu dopravních zařízení k plnění úkolů vyplývajících z dopravních plánů.
Článek 4
Smluvní strany při provádění dopravy, včetně dopravy z námořních a říčních přístavů, jakož i do námořních a říčních přístavů, se budou vzájemně řídit zásadou nejvyšších výhod.
Článek 5
1. Každá smluvní strana si vyhrazuje právo dopravy osob a nákladů, je-li doprava prováděna výhradně na jejím území.
2. Každá smluvní strana si vyhrazuje právo dopravy osob a nákladů, jestliže doprava na jejím území začíná, vede územím druhé smluvní strany a na vlastním území končí.
3. Příslušné orgány smluvních stran mohou vzájemně dohodnout použití dopravních prostředků a jiných dopravních zařízení pro provádění dopravy a s ní související dopravní výkony jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany.
Článek 6
Smluvní strany si poskytují na zásadě vzájemnosti a na základě právních předpisů přijímajícího státu právo zřizovat a udržovat na území druhé smluvní strany zastoupení jednotlivých dopravců, případně jiných na dopravě se podílejících organizací.
ODDÍL II
Spolupráce při výkonu kontroly osob, zboží a dopravních prostředků, přestupujících státní hranice v železniční, silniční a říční dopravě
Článek 7
1. Pasovou a celní kontrolu osob, zboží a dopravních prostředků, jakož i veterinární a fytokaranténní kontrolu na státních hranicích mezi Československou socialistickou republikou a Německou demokratickou republikou v železniční, silniční a říční dopravě - dále jen „kontrola“ - vykonávají příslušné orgány obou smluvních stran podle ustanovení této smlouvy společně.
2. Kontrola v železniční dopravě se vykonává v určených železničních stanicích na území jedné ze smluvních stran nebo během jízdy vlaku v určených úsecích železničních tratí na území obou smluvních stran.
3. Kontrola v silniční dopravě se vykonává na určených místech na území jedné nebo obou smluvních stran.
4. Kontrola v říční dopravě se vykonává v určených přístavištích jedné ze smluvních stran nebo na úsecích vodních cest jedné nebo obou smluvních stran.
Článek 8
1. Orgány jedné smluvní strany vykonávají kontrolu na území druhé smluvní strany podle právních předpisů svého státu se stejnými právními důsledky jako při výkonu této činnosti na území svého státu.
2. Každá smluvní strana, na jejímž území je prováděna kontrola, zaručuje orgánům druhé smluvní strany nerušený výkon této jejich činnosti a stejnou právní ochranu jako orgánům vlastním.
3. Pokud tato smlouva nestanoví jinak, jsou příslušníci orgánů jedné smluvní strany, kteří za účelem kontroly pobývají na území druhé smluvní strany, povinni zachovávat právní předpisy této druhé smluvní strany.
Článek 9
1. Jako první vykonávají kontrolu orgány té smluvní strany, z jejíhož území osoby, zboží a dopravní prostředky vystupují. Působnost právních předpisů této smluvní strany souvisejících s výkonem kontroly končí okamžikem, kdy její orgány prohlásí kontrolu za skončenou, pokud není ze zvláštních důvodů nutná kontrola nová.
2. Veterinární a fytokarantenní kontrola může být příslušnými orgány smluvních stran prováděna souběžně.
3. Jestliže orgány jedné smluvní strany zjistí zboží, platební prostředky nebo jiné devizové hodnoty, přivážené na její území v rozporu s právními předpisy druhé smluvní strany, uvědomí o tom její příslušné orgány a umožní jim použít jejich právních předpisů, pokud toto zboží, platební prostředky nebo jiné devizové hodnoty nepodléhají odejmutí na základě právních předpisů smluvní strany, jejíž orgány zboží, platební prostředky a jiné devizové hodnoty zjistily.
Článek 10
1. Orgány jedné smluvní strany, které vykonávají kontrolu na území druhé smluvní strany, mohou v souladu s právními předpisy svého státu cestu osoby, která přestupuje státní hranice a přerušit a vrátit, případně doprovodit ji na území státu, z něhož vystupuje.
2. Vrácení případně zpětný doprovod občana toho státu, na jehož území je kontrola prováděna, je přípustné jen se souhlasným stanoviskem orgánů pasové kontroly téhož státu. Souhlasného stanoviska není třeba, jestliže občan není oprávněn překročit státní hranice, případně jestliže se dopustil porušení zákona, za něž hrozí trest odnětí svobody.
3. Při přerušení cesty, vrácení nebo zpětném doprovodu osob, odejmutí věcí a zajištění doličných předmětů, poskytují orgány jedné smluvní strany orgánům druhé smluvní strany potřebnou pomoc.
Článek 11
Zboží a platební prostředky nebo jiné devizové hodnoty, které byly orgány jedné smluvní strany zajištěny nebo odejmuty na území druhé smluvní strany nebo tam uloženy, jakož i celní a jiné poplatky těmito orgány vybrané, mohou být z tohoto území vyvezeny bez povolení a omezení, jakož i bez celních poplatků a celní kontroly.
Článek 12
1. Smluvní strana, na jejímž území se vykonává kontrola, zajišťuje pro potřebu orgánů druhé smluvní strany spojení ke státním hranicím a udržuje ho ve stavu schopném provozu. Výstavbu a údržbu koncového spojovacího zařízení provádí ta smluvní strana, jejíž orgány ho používají.
2. Orgány smluvní strany, které vykonávají kontrolu na území druhé smluvní strany, mohou na podkladě dohod sjednaných příslušnými orgány smluvních stran použít takových spojovacích prostředků, jakých používají při výkonu své činnosti na území svého státu.
Článek 13
1. Příslušníci orgánu smluvní strany vykonávající kontrolu na území druhé smluvní strany mohou nosit služební stejnokroj nebo služební označení. Dále jsou oprávněni nosit podle předpisů svého státu služební zbraň, které smí být použito jen v případě nutné obrany.
2. Příslušníci orgánu přestupující státní hranice za účelem výkonu kontroly jsou osvobozeni od celních a jiných poplatků, pokud jde o dopravní prostředky a předměty určené k výkonu této činnosti, jakož i pokud jde o předměty osobního používání a předměty osobní potřeby. Jsou dále osvobozeni od daní a jiných poplatků, jakož i od osobních a věcných plnění. Služební písemnosti kontrolních orgánů jsou nedotknutelné.
Článek 14
Příslušníci orgánu smluvní strany, kteří podle této smlouvy vykonávají kontrolu na území druhé smluvní strany, se prokazují při přestupu státních hranic doklady, jejichž vzory si vymění příslušné ústřední orgány smluvních stran.
Článek 15
Orgány jedné smluvní strany mohou označovat budovy a služební místnosti, které jim budou poskytnuty na území druhé smluvní strany, nápisy ve svém jazyku, jakož i státním znakem, státní vlajkou a prapory používanými ve svém státě.
Článek 16
1. Předpoklady pro provádění kontroly osob, zboží a dopravních prostředků budou mezi smluvními stranami vytvořeny na základě vzájemnosti.
2. Smluvní strany nesou na svém území náklady na výstavbu, přestavbu, vybavení a údržbu budov, přilehlých pozemků a zařízení, určených pro provádění kontroly osob, zboží a dopravních prostředků.
3. Vynaloží-li ve smyslu odstavce 1 a 2 jedna smluvní strana celkově vyšší hmotné prostředky než druhá smluvní strana, budou tyto vyšší náklady vyrovnány způsobem, který bude ještě stanoven.
Článek 17
Ustanovení článků 8, 9 odstavce 2, článku 10 odstavce 3 a článků 11, 12, 13, 14 a 15 této smlouvy platí přiměřeně pro orgány a zaměstnance smluvní strany, kteří vykonávají činnost v souvislosti s odbavováním osob, zboží a dopravních prostředků přestupujících státní hranice na území druhé smluvní strany a vykonávají činnost podle článku 7 odstavce 1.
ODDÍL III
Závěrečná ustanovení
Článek 18
Podle ustanovení obsažených v této smlouvě přezkoumají příslušné orgány smluvních stran v oblasti své působnosti všechny platné dohody, a pokud bude žádoucí, tyto dohody novelizují nebo k provedení této smlouvy sjednají dohody nové.
Článek 19
Tato smlouva podléhá ratifikaci a vstoupí v platnost dnem výměny ratifikačních listin, která bude provedena v Berlíně.
Článek 20
Tato smlouva se uzavírá na dobu pěti let počínaje dnem, kdy vstoupí v platnost. Nevypoví-li jedna ze smluvních stran smlouvu nejpozději jeden rok před uplynutím této lhůty, zůstává v platnosti vždy dalších pět let.
Dáno v Praze dne 21. prosince 1970 ve dvou vyhotoveních, každé v jazyce českém a německém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
Na důkaz toho zmocněnci tuto smlouvu podepsali a opatřili pečetěmi.
Za presidenta
Československé socialistické republiky:
Ing. Ján Marko v. r.
Za Státní radu
Německé demokratické republiky:
Otto Winzer v. r.