11/2018 Sb. m. s.
Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Úmluvy Rady Evropy proti obchodování s lidskými orgány

11
SDĚLENÍ
Ministerstva zahraničních věcí

Ministerstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 25. března 2015 byla v Santiagu de Compostela otevřena k podpisu Úmluva Rady Evropy proti obchodování s lidskými orgány. Jménem České republiky byla Úmluva podepsána téhož dne.
S Úmluvou vyslovil souhlas Parlament České republiky a prezident republiky Úmluvu ratifikoval. Ratifikační listina České republiky byla uložena u generálního tajemníka Rady Evropy, depozitáře Úmluvy, dne 21. září 2017.
Při ratifikaci Úmluvy byly učiněny následující výhrady České republiky:

„V souladu s článkem 4 odst. 2 Úmluvy si Česká republika vyhrazuje právo nepoužít ustanovení článku 4 odst. 1 písm. a) na odběr orgánu z těla žijícího dárce, a to ve výjimečných případech, kdy nemusí být dán souhlas dárce.
V České republice platí § 4 zákona č. 285/2002 Sb., o darování, odběrech a transplantacích tkání a orgánů a o změně některých zákonů. První odstavec tohoto ustanovení stanoví, že od dárců, kterými jsou nezletilé osoby, osoby s omezenou způsobilostí k právním úkonům nebo osoby zbavené způsobilosti k právním úkonům v plném rozsahu, respektive od dárců, kterými jsou osoby, které nenabyly plné svéprávnosti, nebo osoby s omezenou svéprávností nebo osoby, které s odběrem vyslovily souhlas, avšak s ohledem na jejich momentální zdravotní stav lze důvodně předpokládat, že i přes úplné poučení nezvážily nebo nemohly zvážit veškeré důsledky spojené s odběrem obnovitelné tkáně pro vlastní zdraví (dále jen „osoba neschopná vyslovit souhlas“), lze provést pouze odběr obnovitelné tkáně, není-li dále stanoveno jinak, a to pouze pokud:
a) není k dispozici žádný vhodný dárce, který je schopen dát výslovný a konkrétní souhlas,
b) příjemcem je sourozenec dárce,
c) darování představuje možnost záchrany života příjemce,
d) zákonný zástupce dárce, kterým je nezletilá osoba nebo osoba zbavená způsobilosti, respektive osoba, která není plně svéprávná, vyslovil podle § 7 odst. 4 s tímto odběrem souhlas,
e) etická komise vyslovila podle § 5 odst. 5 písm. b) s tímto odběrem souhlas, a
f) tento dárce neprojevuje s darováním nesouhlas.
Druhý odstavec pak stanoví, že ustanovení odstavce 1 písm. b) a c) se nevztahuje na odběr buněk, pokud tento odběr představuje jen minimální riziko pro zdraví a život dárce.“
„V souladu s článkem 10 odst. 3 Úmluvy si Česká republika vyhrazuje právo neaplikovat ustanovení článku 10 odst. 1 písm. e) v celém jeho rozsahu a aplikovat jej pouze v rozsahu následujícím: Podle zákona České republiky se posuzuje i trestnost činu, který v cizině spáchala osoba bez státní příslušnosti, která má na jejím území trvalý pobyt.“
„V souladu s článkem 30 odst. 2 Úmluvy si Česká republika vyhrazuje právo aplikovat článek 5 Úmluvy v případě orgánů odebraných z těla zemřelého pouze na jednání, kterého se pachatel dopustí v úmyslu obohatit sebe nebo jiného.“
Úmluva vstupuje v platnost na základě svého článku 28 odst. 3 dne 1. března 2018 a tímto dnem vstupuje v platnost i pro Českou republiku.
Anglické znění Úmluvy a její překlad do českého jazyka se vyhlašují současně.


PŘEKLAD
Úmluva Rady Evropy proti obchodování s lidskými orgány
(přijatá Výborem ministrů dne 9. července 2014 na 1205. zasedání náměstků ministrů)
Preambule
Členské státy Rady Evropy a další signatáři této Úmluvy;
majíce na paměti Všeobecnou deklaraci lidských práv vyhlášenou Valným shromážděným Organizace spojených národů dne 10. prosince 1948 a Úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod (1950, ETS č. 5);
majíce na paměti Úmluvu na ochranu lidských práv a důstojnosti lidské bytosti v souvislosti s aplikací biologie a medicíny: Úmluvu o lidských právech a biomedicíně (1997, ETS č. 164) a Dodatkový protokol k Úmluvě o lidských právech a biomedicíně vztahující se k transplantacím orgánů a tkání lidského původu (2002, ETS č. 186);
majíce na paměti Protokol o předcházení, potlačování a trestání obchodování s lidmi, zejména se ženami a dětmi, doplňující Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu (2000) a Úmluvu Rady Evropy o opatřeních proti obchodování s lidmi (2005, CETS č. 197);
majíce na zřeteli, že cílem Rady Evropy je dosažení větší jednoty mezi jejími členy;
majíce na zřeteli, že obchodování s lidskými orgány narušuje lidskou důstojnost a právo na život a představuje závažnou hrozbu pro veřejné zdraví;
jsouce odhodlány přispět v zásadní míře k vymýcení obchodu s lidskými orgány pomocí zavedení nových trestných činů, které doplní stávající mezinárodní právní nástroje na poli obchodování s lidmi za účelem odběru jejich orgánů;
majíce na zřeteli, že účelem této Úmluvy je předcházet obchodování s lidmi a bojovat proti němu a že při implementaci hmotněprávních trestních ustanovení Úmluvy by měl být brán v potaz jak účel Úmluvy, tak zásada proporcionality;
uvědomujíce si, že k efektivnímu potírání globální hrozby, kterou představuje obchodování s lidskými orgány, by měla být podporována úzká mezinárodní spolupráce mezi členskými i nečlenskými státy Rady Evropy;
se dohodly na následujícím:
Hlava I
Účel, rozsah a použití pojmů
Článek 1
Účel
1. Účelem této Úmluvy je:
a) předcházet obchodování s lidskými orgány a bojovat proti němu zajištěním kriminalizace určitých jednání;
b) chránit práva obětí trestných činů sjednaných touto Úmluvou;
c) usnadnit spolupráci na národní i mezinárodní úrovni na opatřeních proti obchodování s lidskými orgány.
2. Za účelem zajištění účinné implementace ustanovení této Úmluvy smluvními stranami zřizuje Úmluva zvláštní kontrolní mechanismus.
Článek 2
Rozsah a použití pojmů
1. Tato Úmluva se vztahuje na obchodování s lidskými orgány za účelem transplantace nebo za jinými účely a na další formy nezákonného odběru nebo nezákonné transplantace.
2. Pro účely této Úmluvy se rozumí:
- „obchodováním s lidskými orgány“ jakékoliv nezákonné zacházení s lidskými orgány tak, jak je popsáno v čl. 4 odst. 1 a čl. 5, 7, 8 a 9 této Úmluvy;
- „lidským orgánem“ diferencovaná část lidského těla tvořená různými tkáněmi, která si zachovává svou strukturu, vaskularizaci a schopnost plnit fyziologické funkce s významnou mírou autonomie. Za orgán se rovněž považuje část orgánu, má-li v lidském těle sloužit stejnému účelu jako celý orgán, při zachování požadavků na strukturu a vaskularizaci.
Článek 3
Zásada nediskriminace
Implementace této Úmluvy smluvními stranami, zvláště požívání práva na ochranu obětí, musí být zajištěna bez jakékoli diskriminace, zejména diskriminace na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, jazyka, věku, náboženství, politického nebo jiného smýšlení, národnostního nebo sociálního původu, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, sexuální orientace, zdravotního stavu, zdravotního postižení nebo jiného postavení.
Hlava II
Trestní právo hmotné
Článek 4
Nezákonný odběr lidského orgánu
1. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která v jejím vnitrostátním právu zajistí trestnost úmyslného odběru lidského orgánu z těla žijícího či zemřelého dárce:
a) pokud je odběr proveden bez svobodného, informovaného a specifického souhlasu žijícího či zemřelého dárce, nebo pokud v případě zemřelého dárce odběr není povolen vnitrostátním právem;
b) pokud výměnou za odběr orgánu žijící dárce nebo třetí strana obdrželi nebo jim byl nabídnut finanční prospěch nebo srovnatelná výhoda;
c) pokud výměnou za odběr orgánu z těla zemřelého dárce třetí strana obdržela nebo jí byl nabídnut finanční prospěch nebo srovnatelná výhoda.
2. Každý stát nebo Evropská unie mohou při podpisu nebo při uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či o schválení v prohlášení zaslaném generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazují právo nepoužít odstavec 1 písm. a) tohoto článku na odběr orgánu z těla žijícího dárce, a to ve výjimečných případech a v souladu s odpovídajícími ustanoveními o zárukách a souhlasu dárce podle vnitrostátního práva. Jakákoliv výhrada učiněná podle tohoto odstavce musí obsahovat stručné vyjádření popisující příslušné ustanovení vnitrostátního práva.
3. Výraz „finanční prospěch nebo srovnatelná výhoda“ nezahrnuje pro účely odst. 1 písm. b) a c) náhradu ušlého výdělku ani jiné důvodné výdaje způsobené odběrem orgánu nebo souvisejícími zdravotními vyšetřeními, nezahrnuje ani náhradu škody, která není přímo spojená s odběrem orgánu.
4. Každá smluvní strana zváží přijetí takových legislativních nebo jiných opatření, která v jejím vnitrostátním právu zajistí trestnost odběru orgánu z těla žijícího nebo zemřelého dárce, pokud je takový odběr proveden mimo rámec vnitrostátního transplantačního systému nebo pokud je odběr proveden v rozporu se základními zásadami vnitrostátní transplantační legislativy či pravidel. Pokud smluvní strana zavede trestný čin v souladu s tímto ustanovením, bude usilovat také o aplikaci čl. 9 až 22 ve vztahu k takovému trestnému činu.
Článek 5
Použití nezákonně odebraných orgánů pro účely transplantace nebo pro jiné účely
Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která v jejím vnitrostátním právu zajistí trestnost úmyslného použití nezákonně odebraných orgánů podle čl. 4 odst. 1 pro účely transplantace nebo pro jiné účely.
Článek 6
Transplantace orgánů mimo rámec vnitrostátního transplantačního systému nebo v rozporu se základními zásadami vnitrostátní transplantační legislativy
Každá smluvní strana zváží přijetí takových legislativních nebo jiných opatření, která v jejím vnitrostátním právu zajistí trestnost úmyslné transplantace lidského orgánu pocházejícího ze žijícího nebo zemřelého dárce, pokud je taková transplantace provedena mimo rámec vnitrostátního transplantačního systému nebo pokud je odběr proveden v rozporu se základními zásadami vnitrostátní transplantační legislativy či pravidel. Pokud smluvní strana zavede trestný čin v souladu s tímto ustanovením, bude usilovat také o aplikaci čl. 9 až 22 ve vztahu k takovému trestnému činu.
Článek 7
Nezákonné navádění, sjednávání, nabízení nebo žádání o neoprávněnou výhodu
1. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která v jejím vnitrostátním právu zajistí trestnost úmyslného navádění nebo sjednávání dárce nebo příjemce orgánu, pokud je prováděno za účelem finančního zisku nebo jiné srovnatelné výhody pro osobu navádějící nebo sjednávající nebo pro třetí stranu.
2. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí trestnost úmyslného přímého či nepřímého přislíbení, nabídnutí nebo poskytnutí jakékoliv neoprávněné výhody jakoukoliv osobou zdravotnickému personálu, veřejnému činiteli smluvní strany nebo osobě, která řídí nebo pracuje v soukromém sektoru, ať už na jakékoliv pozici, s úmyslem nechat si provést nebo umožnit odběr nebo transplantaci lidského orgánu, pokud se takový odběr nebo transplantace odehraje za okolností popsaných v čl. 4 odst. 1 či čl. 5 a případně v čl. 4 odst. 4 či čl. 6.
3. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí trestnost úmyslného požádání nebo obdržení jakékoliv neoprávněné výhody ze strany zdravotnického personálu, veřejných činitelů smluvní strany nebo osoby, která řídí nebo pracuje v soukromém sektoru, ať už na jakékoliv pozici, v souvislosti s provedením nebo umožněním odběru nebo transplantace lidského orgánu, pokud se takový odběr nebo transplantace odehraje za okolností popsaných v čl. 4 odst. 1 či čl. 5 a případně v čl. 4 odst. 4 či čl. 6.
Článek 8
Příprava, uchovávání, skladováni, přeprava, přesun, příjem, dovoz a vývoz nezákonně odebraných lidských orgánů
Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která v jejím vnitrostátním právu zajistí trestnost následujícího úmyslného jednání:
a) přípravy, uchovávání a skladování lidských orgánů odebraných nezákonně, jak je popsáno v čl. 4 odst. 1 a případně v čl. 4 odst. 4;
b) přepravy, přesunu, přijímání, dovozu a vývozu lidských orgánů odebraných nezákonně, jak je popsáno v čl. 4 odst. 1 a případně v čl. 4 odst. 4.
Článek 9
Napomáhání, účastenství a pokus
1. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí trestnost jakékoliv úmyslné formy napomáhání či účastenství na spáchání trestného činu podle této Úmluvy.
2. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí trestnost úmyslného pokusu spáchat trestný čin podle této Úmluvy.
3. Každý stát nebo Evropská unie mohou při podpisu nebo při uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či o schválení v prohlášení zaslaném generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazují právo nepoužít odst. 2 na trestné činy podle čl. 7 a čl. 8, nebo jej použít pouze ve zvláštních případech či za zvláštních podmínek.
Článek 10
Soudní pravomoc
1. Každá smluvní strana přijme taková legislativní nebo jiná opatření, která budou nezbytná k tomu, aby soudní pravomoc byla dána pro jakýkoliv trestný čin podle této Úmluvy, byl-li spáchán:
a) na území této smluvní strany; nebo
b) na palubě lodi plující pod vlajkou této smluvní strany; nebo
c) na palubě letadla registrovaného podle práva této smluvní strany; nebo
d) občanem této smluvní strany; nebo
e) osobou, která má obvyklý pobyt na území této smluvní strany.
2. Každá smluvní strana bude usilovat o přijetí legislativních nebo jiných opatření, která budou nezbytná k tomu, aby soudní pravomoc byla dána pro jakýkoliv trestný čin podle této Úmluvy, byl-li spáchán vůči občanovi nebo osobě mající obvyklý pobyt na území této smluvní strany.
3. Každý stát nebo Evropská unie může při podpisu nebo uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či o schválení v prohlášení zaslaném generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazuje právo nepoužít pravidla soudní pravomoci stanovená v odst. 1 písm. d) a e) tohoto článku, nebo je použít pouze ve zvláštních případech či za zvláštních podmínek.
4. Pro stíhání trestných činů podle této Úmluvy přijme každá smluvní strana taková legislativní nebo jiná opatření, která budou nezbytná k tomu, aby její soudní pravomoc podle odst. 1 písm. d) a e) nepodléhala podmínce, že trestní stíhání může být zahájeno pouze na základě oznámení oběti nebo na základě poskytnutí informací státem, v němž ke spáchání činu došlo.
5. Každý stát nebo Evropská unie může při podpisu nebo uložení ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či schválení v prohlášení zaslaném generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazuje právo nepoužít ustanovení odst. 4 tohoto článku, nebo je použít pouze ve zvláštních případech.
6. Každá smluvní strana příjme taková legislativní nebo jiná opatření, která budou nezbytná k založení soudní pravomoci pro trestné činy podle této Úmluvy, pokud se domnělý pachatel nachází na území této smluvní strany a tato ho nevydá do jiného státu pouze z důvodu státní příslušnosti.
7. Pokud se více než jedna smluvní strana domáhá své soudní pravomoci ve vztahu k domnělým trestným činům podle této Úmluvy, dotčené smluvní strany spolu budou případně jednat s cílem určit nejvhodnější soudní příslušnost pro stíhání činu.
8. Aniž jsou dotčena obecná pravidla mezinárodního práva, tato Úmluva nevylučuje výkon trestněprávní pravomoci smluvní strany v souladu s jejími vnitrostátními právními předpisy.
Článek 11
Odpovědnost právnických osob
1. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření k zajištění toho, aby právnická osoba mohla být činěna odpovědnou za trestný čin zavedený podle této Úmluvy, spáchaný v její prospěch jakoukoli fyzickou osobou, ať již jedná samostatně nebo jako člen orgánu této právnické osoby, která v rámci této právnické osoby působí ve vedoucím postavení na základě:
a) plné moci k zastupování této právnické osoby;
b) pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby;
c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
2. Kromě případů uvedených v odst. 1 přijme každá smluvní strana nezbytná legislativní a jiná opatření k zajištění toho, aby právnická osoba mohla být činěna odpovědnou v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany fyzické osoby uvedené v odst. 1 umožnil spáchání trestného činu, stanoveného v souladu s touto Úmluvou, ve prospěch této právnické osoby fyzickou osobou jí podřízenou.
3. V souladu správními zásadami smluvní strany může být odpovědnost právnické osoby trestní, občanskoprávní nebo správní.
4. Touto odpovědností není dotčena trestní odpovědnost fyzických osob, které trestný čin spáchaly.
Článek 12
Sankce a opatření
1. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí, aby za spáchání trestných činů zavedených podle této Úmluvy bylo možné uložit účinné, přiměřené a odrazující sankce. Tyto sankce zahrnují v případě trestných činů podle čl. 4 odst. 1 a případně podle čl. 5, 7 a 9, jsou-li spáchány fyzickými osobami, uložení trestu včetně trestu odnětí svobody ve výši, která zakládá důvod pro vydání osoby do cizího státu.
2. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí, aby právnické osoby činěné odpovědnými podle čl. 11 podléhaly účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím, včetně trestních i netrestních peněžitých sankcí, a mohou zahrnovat i jiné sankce, například:
a) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;
b) uložení soudního dohledu;
c) zrušení rozhodnutím soudu.
3. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která:
a) umožní zajištění a zabavení výnosů z trestných činů zavedených podle této Úmluvy nebo majetku, jehož hodnota odpovídá takovým výnosům;
b) umožní dočasné nebo trvalé uzavření jakéhokoliv zařízení, sloužícího k páchání některého z trestných činů zavedených podle této Úmluvy, aniž by byla v dobré víře dotčena práva třetích osob, nebo umožní dočasně nebo trvale zakázat pachateli, v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva, výkon profesní činnosti související s pácháním jakéhokoliv trestného činu zavedeného podle této Úmluvy.
Článek 13
Přitěžující okolnosti
Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí, aby následující okolnosti, pokud již samy nejsou prvky zakládajícími trestný čin, byly podle příslušných ustanovení vnitrostátního práva brány v úvahu jako přitěžující okolnosti při určování trestů za trestné činy zavedené podle této Úmluvy:
a) trestný čin zapříčinil smrt nebo závažnou újmu na fyzickém či duševním zdraví oběti;
b) trestný čin byl spáchán osobou, která při tom zneužila svého postavení;
c) trestný čin byl spáchán v rámci zločinného spolčení;
d) pachatel byl již dříve odsouzen za trestné činy zavedené podle této Úmluvy;
e) trestný čin byl spáchán vůči dítěti nebo jiné zvlášť zranitelné osobě.
Článek 14
Předchozí odsouzení
Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí, aby v rámci ukládání sankcí mohly být zohledněny pravomocné odsuzující rozsudky vydané jinou smluvní stranou za trestné činy zavedené podle této Úmluvy.
Hlava III
Trestní právo procesní
Článek 15
Zahájení a pokračování řízení
Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí, aby vyšetřování nebo stíhání trestných činů zavedených v souladu s touto Úmluvou nebylo podmíněno podáním trestního oznámení a aby řízení mohlo pokračovat i tehdy, pokud by trestní oznámení bylo staženo.
Článek 16
Vyšetřování v trestním řízení
Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která v souladu se zásadami vnitrostátního práva zajistí účinné trestní vyšetřování a stíhání trestných činů zavedených v souladu s touto Úmluvou.
Článek 17
Mezinárodní spolupráce
1. Smluvní strany spolupracují v souladu s ustanoveními této Úmluvy a za použití příslušných platných mezinárodních i regionálních nástrojů a ujednání zavedených na základě jednotných nebo recipročních právních předpisů a právních předpisů daného státu, a to v co nejširším rozsahu, za účelem vyšetřování nebo řízení týkajících se trestných činů zavedených v souladu s touto Úmluvou, včetně zajištění a zabavení majetku.
2. Smluvní strany spolupracují v co nejširším rozsahu při provádění příslušných platných mezinárodních, regionálních i dvoustranných dohod o vydání do cizího státu a o vzájemné právní pomoci v trestních věcech ve vztahu k trestným činům zavedeným v souladu s touto Úmluvou.
3. Pokud smluvní strana, která vydání do cizího státu nebo vzájemnou právní pomoc v trestních věcech podmiňuje existencí dohody, obdrží žádost o vydání do cizího státu nebo o právní pomoc v trestních věcech od smluvní strany, s níž takovou dohodu uzavřenou nemá, může, jednajíc v plném souladu se svými závazky vyplývajícími z mezinárodního práva a dbajíc na podmínky požadované právním řádem dožádané smluvní strany, považovat tuto Úmluvu za právní základ pro vydání nebo vzájemnou právní pomoc v trestních věcech ve vztahu k trestným činům zavedených v souladu s touto Úmluvou.
Hlava IV Ochranná opatření
Článek 18
Ochrana obětí
Každá smluvní strana přijme legislativní a jiná opatření nezbytná k ochraně práv a zájmů obětí trestných činů zavedených v souladu s touto Úmluvou, zejména:
a) zajištěním, aby oběti měly přístup k informacím týkajícím se jejich případu a nezbytným pro ochranu jejich zdraví a jiných dotčených práv;
b) poskytnutí pomoci obětem při jejich fyzické, psychické a sociální rekonvalescenci;
c) stanovením práva obětí na náhradu škody od pachatele ve svém vnitrostátním právu.
Článek 19
Postavení obětí v trestním řízení
1. Každá smluvní strana přijme legislativní a jiná opatření nezbytná k ochraně práv a zájmů obětí ve všech fázích vyšetřování a trestního řízení, zejména:
a) informováním o jejich právech a o službách, které mají k dispozici, a na požádání také o vyřízení jejich trestního oznámení, o bodech obžaloby, o průběhu trestního řízení, kromě případů, kdy by bylo ve výjimečných případech takovým sdělením nepříznivě ovlivněno řádné vyřízení případu, o jejich roli v rámci řízení, jakož i o výsledcích jejich případů;
b) zajištěním možnosti, způsobem odpovídajícím vnitrostátním procesním pravidlům, být slyšen, poskytnout důkazní prostředky a přednést své názory, potřeby a obavy přímo anebo skrze zprostředkovatele, a aby tyto byly brány v úvahu;
c) poskytnutím náležitých podpůrných služeb k zajištění, aby jejich práva a zájmy mohly být řádně předneseny a vzaty v úvahu;
d) zavedením účinných opatření k zajištění bezpečnosti jejich i jejich rodin před zastrašováním a odplatou.
2. Každá smluvní strana zajistí, aby oběti měly od okamžiku prvního kontaktu s příslušným orgánem přístup k informacím o příslušných soudních a správních řízeních.
3. Každá smluvní strana zajistí, aby oběti měly v souladu s vnitrostátním právem přístup k právní pomoci, v podložených případech bezplatné, pokud je možné, aby měly postavení strany v trestním řízení.
4. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí, aby oběti trestných činů zavedených v souladu s touto Úmluvou a spáchaných na území jiné smluvní strany než té, kde má oběť bydliště, mohly podat trestní oznámení u příslušného orgánu státu jejich pobytu.
5. Každá smluvní strana za podmínek stanovených vnitrostátním právem zajistí prostřednictvím legislativních nebo jiných opatření možnost, aby skupiny, nadace, sdružení a vládní i nevládní organizace se souhlasem obětí pomáhaly a/nebo podporovaly oběti v rámci trestního řízení týkajícího se trestných činů zavedených podle této Úmluvy.
Článek 20
Ochrana svědků
1. Každá smluvní strana v rámci svých možností a v souladu s podmínkami stanovenými jejím vnitrostátním právem poskytne svědkům v trestním řízení, svědčícím ve věcech trestných činů zavedených v souladu s touto Úmluvou, a v případě potřeby též jejich rodinám a dalším blízkým osobám, účinnou ochranu před možnou odplatou nebo zastrašováním.
2. Odst. 1 tohoto článku se vztahuje také na oběti, pokud jsou svědky.
Hlava V
Preventivní opatření
Článek 21
Opatření na vnitrostátní úrovni
1. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření k tomu, aby zajistila:
a) existenci transparentního vnitrostátního systému pro transplantaci lidských orgánů;
b) spravedlivý přístup pacientů k transplantačním službám;
c) potřebné shromáždění, analýzu a výměnu informací, které se týkají trestných činů zavedených v souladu s touto Úmluvou, v součinnosti se všemi příslušnými orgány.
2. Za účelem předcházení nezákonnému obchodu s lidskými orgány a boje proti němu přijme každá smluvní strana případná opatření k:
a) poskytování informací nebo posílení školení pro zdravotnické pracovníky a příslušné úředníky v oblasti prevence a boje proti obchodování s lidskými orgány;
b) podpoře osvětové kampaně určené široké veřejnosti zaměřené na protiprávnost a nebezpečí obchodování s lidskými orgány.
3. Každá smluvní strana přijme nezbytná legislativní a jiná opatření, která zakážou reklamu propagující potřebu nebo dostupnost lidských orgánů za účelem nabídnutí nebo požadování finančního zisku či srovnatelné výhody.
Článek 22
Opatření na mezinárodní úrovni
Smluvní strany budou v co nejširší možné míře vzájemně spolupracovat za účelem předcházení obchodování s lidskými orgány. Smluvní strany zejména:
a) budou informovat na žádost Výbor smluvních stran o počtu případů obchodování s lidskými orgány v rámci jejich soudní příslušnosti;
b) určí národní kontaktní místo pro výměnu informací týkajících se obchodování s lidskými orgány.
Hlava VI
Kontrolní mechanismus
Článek 23
Výbor smluvních stran
1. Výbor smluvních stran se skládá ze zástupců smluvních stran této Úmluvy.
2. Výbor smluvních stran svolává generální tajemník Rady Evropy. První schůzka výboru se musí konat do jednoho roku od data vstupu této Úmluvy v platnost pro jejího desátého signatáře, který ji ratifikoval. Následně se bude konat kdykoliv na základě žádosti nejméně jedné třetiny smluvních stran nebo generálního tajemníka.
3. Výbor smluvních stran přijme svůj Jednací řád.
4. Výboru smluvních stran bude při výkonu jeho funkcí napomáhat sekretariát Rady Evropy.
5. Smluvní strana, která není členským státem Rady Evropy, bude k financování Výboru smluvních stran přispívat způsobem, který rozhodne Výbor ministrů po konzultaci s touto smluvní stranou.
Článek 24
Ostatní zástupci
1. Parlamentní shromáždění Rady Evropy, Evropský výbor pro trestní problematiku (CDPC) a dalšími příslušné mezivládní nebo vědecké výbory Rady Evropy určí své zástupce ve Výboru smluvních stran, kteří budou přispívat k přístupu zohledňujícímu více sektorů a oborů.
2. Výbor ministrů může vyzvat další orgány Rady Evropy, aby na základě konzultací s Výborem smluvních stran určily svého zástupce ve Výboru smluvních stran.
3. Zástupci příslušných mezinárodních orgánů mohou být přijati za pozorovatele Výboru smluvních stran na základě postupu stanoveného příslušnými pravidly Rady Evropy.
4. Zástupci příslušných úředních subjektů smluvních stran mohou být přijati za pozorovatele Výboru smluvních stran na základě postupu stanoveného příslušnými pravidly Rady Evropy.
5. Zástupci občanské společnosti a zejména zástupci nevládních organizací mohou být přijati za pozorovatele Výboru smluvních stran na základě postupu stanoveného příslušnými pravidly Rady Evropy.
6. Při výběru zástupců podle odst. 2 až 5 tohoto článku musí být zajištěno vyvážené zastoupení různých sektorů a oborů.
7. Zástupci určení podle výše uvedených odst. 1 až 5 se budou účastnit schůzí Výboru smluvních stran bez hlasovacího práva.
Článek 25
Funkce Výboru smluvních stran
1. Výbor smluvních stran bude kontrolovat plnění této Úmluvy. Jednací řád Výboru smluvních stran určí postup pro vyhodnocování plnění této Úmluvy, za využití přístupu zohledňujícího více sektorů a oborů.
2. Výbor smluvních stran bude také usnadňovat shromažďování, analýzu a výměnu informací, zkušeností a příkladů dobré praxe mezi státy za účelem zvýšení jejich schopnosti předcházet obchodování s lidskými orgány a bojovat proti němu. Výbor smluvních stran může využít expertízy dalších příslušných výborů a orgánů Rady Evropy.
3. Výbor smluvních stran bude případně také:
a) usnadňovat účinné využití a plnění této Úmluvy, včetně identifikace všech problémů, které mohou vyvstat, a účinků všech prohlášení nebo výhrad učiněných podle této Úmluvy;
b) vyjadřovat stanoviska k jakýmkoliv otázkám týkajícím se uplatňování této Úmluvy a usnadňovat výměnu informací o rozvoji v oblasti práva, politik a technologií;
c) vznášet konkrétní doporučení smluvním stranám ohledně uplatňování této Úmluvy.
4. Evropský výbor pro trestní problematiku (CDPC) musí být pravidelně informován o činnostech uvedených v odst. 1, 2, a 3 tohoto článku.
Hlava VII
Vztahy k dalším mezinárodním instrumentům
Článek 26
Vztahy k dalším mezinárodním instrumentům
1. Touto Úmluvou nejsou dotčena práva a povinnosti vyplývající z ustanovení dalších mezinárodních instrumentů, jichž jsou smluvní strany této Úmluvy smluvními stranami nebo se jimi stanou a jež obsahují ustanovení o otázkách upravených touto Úmluvou.
2. Za účelem doplnění nebo posílení ustanovení této Úmluvy nebo za účelem usnadnění použití zásad v ní zakotvených mohou smluvní strany Úmluvy mezi sebou uzavírat dvoustranné nebo vícestranné dohody o otázkách upravených touto Úmluvou.
Hlava VIII
Změny Úmluvy
Článek 27
Změny
1. Veškeré návrhy změn Úmluvy navržené smluvní stranou musí být sděleny generálnímu tajemníkovi Rady Evropy a jím předány členským státům Rady Evropy, nečlenským státům majícím u Rady Evropy pozorovatelský statut, Evropské unii a všem státům přizvaným podepsat tuto Úmluvu.
2. Veškeré změny navržené smluvní stranou musí být sděleny Evropskému výboru pro trestní problematiku (CDPC) a dalším příslušným mezivládním nebo vědeckým výborům Rady Evropy, které předají svá stanoviska k navrhovaným změnám Výboru smluvních stran.
3. Výbor ministrů Rady Evropy přezkoumá navrhované změny a stanovisko předložené Výborem smluvních stran a po konzultacích se smluvními stranami Úmluvy, které nejsou členskými státy Rady Evropy, může změnu přijmout většinou podle čl. 20 písm. d) Statutu Rady Evropy.
4. Text každé změny přijaté Výborem ministrů podle odst. 3 tohoto článku bude postoupen k přijetí smluvním stranám.
Hlava IX
Závěrečná ustanovení
Článek 28
Podpis a vstup v platnost
1. Tato Úmluva je otevřena k podpisu členským státům Rady Evropy, Evropské unii a nečlenským státům, které mají pozorovatelský statut. Také je otevřena k podpisu dalším nečlenským státům Rady Evropy na základě vyzvání Výborem ministrů. Rozhodnutí vyzvat nečlenský stát k podpisu Úmluvy bude přijato většinou podle čl. 20 písm. d) Statutu Rady Evropy a jednomyslným hlasováním zástupců smluvních států této Úmluvy, oprávněných zasedat ve Výboru ministrů. Toto rozhodnutí bude přijato po získání jednomyslného souhlasu dalších států/Evropské unie, které vyjádřily souhlas být vázány touto Úmluvou.
2. Tato Úmluva se předkládá k ratifikaci, přijetí či schválení. Ratifikační listiny, listiny o přijetí či o schválení se ukládají u generálního tajemníka Rady Evropy.
3. Tato Úmluva vstoupí v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data, ke kterému pět signatářů, z nichž alespoň tři jsou členskými státy Rady Evropy, vyjádřilo souhlas být vázáno touto Úmluvou v souladu s ustanoveními předcházejícího odstavce.
4. Ve vztahu k jakémukoli státu či Evropské unii, který následně vyjádří souhlas být vázán touto Úmluvou, vstoupí Úmluva v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí či o schválení.
Článek 29
Územní působnost
1. Každý stát nebo Evropská unie může při podpisu nebo při uložení své ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či o schválení vymezit území, na které nebo na která se tato Úmluva vztahuje.
2. Každá smluvní strana může poté kdykoliv formou prohlášení učiněnému generálnímu tajemníkovi Rady Evropy rozšířit působnost této Úmluvy na jakékoliv další území vymezené v prohlášení, za jehož mezinárodní vztahy zodpovídá nebo jehož jménem je oprávněna uzavírat závazky. Ve vztahu k tomuto území vstoupí Úmluva v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data obdržení tohoto prohlášení generálním tajemníkem.
3. Každé prohlášení učiněné podle předcházejících dvou odstavců může být ve vztahu ke každému území v něm uvedenému odvoláno prostřednictvím oznámení učiněného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy. Odvolání nabude účinnosti prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data obdržení tohoto oznámení generálním tajemníkem.
Článek 30
Výhrady
1. Každý stát nebo Evropská unie může při podpisu nebo při uložení své ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či o schválení prohlásit, že si vyhrazuje právo využít jednu nebo více výhrad upravených v čl. 4 odst. 2, v čl. 9 odst. 3 a v čl. 10 odst. 3 a 5.
2. Každý stát nebo Evropská unie rovněž může při podpisu nebo při uložení své ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či o schválení prohlásit, že si vyhrazuje právo aplikovat čl. 5 a čl. 7 odst. 2 a 3 pouze v případě, že trestný čin byl spáchán za účelem transplantace nebo za jiným účelem upřesněným smluvní stranou.
3. Žádné další výhrady nemohou být vznášeny.
4. Každá smluvní strana, která vznesla výhradu, ji může kdykoliv plně nebo částečně odvolat prostřednictvím oznámení učiněného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy. Odvolání nabude účinnosti datem obdržení tohoto oznámení generálním tajemníkem.
Článek 31
Řešení sporů
Výbor smluvních stran bude v úzké spolupráci s Evropským výborem pro trestní problematiku (CDPC) a dalšími příslušnými mezivládními nebo vědeckými výbory Rady Evropy sledovat uplatňování této Úmluvy a v případě potřeby usnadňovat přátelské řešení veškerých potíží vyplývajících z jejího uplatňování.
Článek 32
Vypovězení
1. Každá smluvní strana může kdykoliv vypovědět tuto Úmluvu prostřednictvím oznámení učiněného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy.
2. Toto vypovězení nabude účinnosti prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data obdržení tohoto oznámení generálním tajemníkem.
Článek 33
Oznámení
Generální tajemník Rady Evropy oznámí členským států Rady Evropy, nečlenským státům požívajícím statutu pozorovatele při Radě Evropy, Evropské unii a každému státu, který byl přizván k podpisu této Úmluvy podle ustanovení čl. 28:
a) každý podpis;
b) uložení každé ratifikační listiny nebo listiny o přijetí či o schválení;
c) každé datum vstupu této Úmluvy v platnost v souladu s čl. 28;
d) každou změnu přijatou v souladu s čl. 27 a datum vstupu v platnost této změny;
e) každou výhradu nebo odvolání učiněné podle čl. 30;
f) každé vypovězení učiněné podle ustanovení čl. 32;
g) každý další akt, oznámení nebo sdělení týkající se této Úmluvy.
Na důkaz čehož připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci k této Úmluvě své podpisy.
V Santiago de Compostela dne 25. března 2015, v jazyce anglickém a francouzském, přičemž obě znění jsou stejně závazná, v jednom vyhotovení, které je uloženo v archivech Rady Evropy. Generální tajemník Rady Evropy zašle ověřené opisy každému členskému státu Rady Evropy, nečlenským státům požívajícím pozorovatelský statut při Radě Evropy, Evropské unii a každému státu, který bude vyzván, aby podepsal tuto Úmluvu.