72/1959 Ú. l.
Vyhláška ministra školství a kultury o nostrifikaci studií vykonaných na zahraničních vysokých školách a vědeckých (uměleckých) ústavech

72
VYHLÁŠKA
ministra školství a kultury
ze dne 23. března 1959
o nostrifikaci studii vykonaných na zahraničních vysokých školách a vědeckých (uměleckých) ústavech
Ministr školství a kultury stanoví v dohodě se zúčastněnými členy vlády podle § 24 odst. 1 zákona č. 58/1950 Sb., o vysokých školách, ve znění zákona č. 46/1956 Sb.:

§ 1
(1) Studia konaná na zahraničních vysokých školách a vědeckých (uměleckých) ústavech (dále jen „studia”) platí na území Republiky československé jenom, byla-li na tomto území výslovně uznána (nostrifikována).
(2) Ze studií mohou být nostrifikovány jak jednotlivé zkoušky, tak ucelené studium zakončené závěrečnými zkouškami.
§ 2
(1) Nostrifikována mohou být studia, která rozsahem a obsahem odpovídají studiím, jež lze absolvovat na československých vysokých školách.*)
(2) Nostrifikovat nelze studia, popřípadě zkoušky, vykonané na německých nebo maďarských vysokých školách těmi, kdož v době po 17. listopadu 1939 do 5. května 1945 odešli z českých zemi studovat na tyto školy, pokud nešlo o cizince, kteří v českých zemích dleli přechodně jenom za účelem studijním.
(3) O nostrifikaci může žádat, kdo splňuje také všeobecné podmínky, za nichž lze studovat na československých vysokých školách.
(4) Studia, která odpovídají rozsahem a obsahem jen částečně studiím, jež lze absolvovat na československých vysokých školách, lze nostrifikovat jen tehdy, jestliže uchazeč vykonal doplňovací (diferenční) zkoušku.
(5) Studia, jež obsahem nebo rozsahem neodpovídají studiím, jež lze absolvovat na československých vysokých školách, lze nostrifikovat jen, jde-li o absolventy, kteří byli ke studiu do zahraničí vysláni vládou Republiky československé.
(6) Studia československých studentů, kteří byli vysláni vládou Republiky československé ke studiu na vysokých školách sovětských nebo na vysokých školách lidově demokratických států jako stipendisté a studia občanů SSSR a lidově demokratických států, kteří absolvovali vysoké školy v těchto státech a kteří mají na území Republiky československé povolení k trvalému pobytu, se nostrifikují bez doplňovacích zkoušek.
(7) Výjimky z ustanovení odstavců 3 až 6 může v odůvodněných případech povolit ministerstvo školství a kultury.
§ 3
(1) Žádost o nostrifikaci lze podat na kterékoliv fakultě nebo vysoké škole, která studijním oborem a učebním plánem odpovídá zcela nebo částečně studiu absolvovanému v cizině; žádost o nostrifikaci studií, jež obsahem nebo rozsahem neodpovídají studiím, jež lze absolvovat na československých vysokých školách, se podává ministerstvu školství a kultury, které provede nostrifikaci samo nebo pověří provedením nostrifikace některou z vysokých škol, obsahem studia blízkou studiu absolventa žádajícího o nostrifikaci.
(2) Žadatel připojí k žádosti:
a) průkaz o státním občanství;
b) výpis z rejstříku trestů;*)
c) životopis, v němž uchazeč uvede také důvody, proč studoval v cizině;*)
d) potvrzení ministerstva školství a kultury o vyslání ke studiu na zahraniční vysoké škole;**)
e) doklady o studiu na zahraniční vysoké škole nebo vědeckém (uměleckém) ústavu a jde-li o nostrifikaci uceleného studia, výkaz o studiu (index) a vysvědčení o všech příslušných státních zkouškách, popřípadě diplom nebo jiný podobný závěrečný průkaz ze zahraniční vysoké školy. Pokud mezistátními smlouvami není stanoveno jinak, musí být pravost podpisů a otisků razítek na všech těchto dokladech ověřena ministerstvem zahraničních věcí státu příslušného podle sídla vysoké školy (vědeckého nebo uměleckého ústavu) a příslušným československým zastupitelským úřadem.***)
(3) Jde-li o nostrifikaci uceleného lékařského nebo farmaceutického studia, přiloží žadatel k žádosti kromě dokladů uvedených v odstavci 2 též potvrzení, že ministerstvo zdravotnictví souhlasí s nostrifikací; souhlas ministerstva zdravotnictví je v těchto případech zároveň povolením k výkonu lékařského povolání nebo povolání lékárníka podle ustanovení § 3 vládního nařízení č. 24/1951 Sb., o lékařích, nebo § 3 vládního nařízení č. 44/1952 Sb., o lékárnících, pokud si u cizinců ministerstvo zdravotnictví nevyhradí oddělené rozhodnutí o povolení k výkonu povolání. Jestliže bylo cizincům pro dočasný výkon lékařského povolání nebo povolání lékárníka uděleno ministerstvem zdravotnictví povolení podle uvedených ustanovení, není již nutno pro tento účel žádat o nostrifikaci studií.
(4) O žádosti rozhodne děkan fakulty s výjimkou případů, kdy nostrifikaci provádí ministerstvo školství a kultury. Z rozhodnutí děkana lze se odvolat k rektorovi. Rozhodnutí rektora je konečné.
(5) U cizinců je nostrifikace vázána též na souhlas ministerstva školství a kultury.
§ 4
(1) Nostrifikace se vyznačí zpravidla přímo na vysvědčení (diplom) apod., a to doložkou, kterou se potvrdí, že studium se uznává za platné na území Republiky československé s účinností ode dne nostrifikace. Jde-li o nostrifikaci uceleného studia, které v cizině bylo ukončeno udělením akademického titulu, hodnosti, popřípadě stavovského označení absolventů vysokých škol, uvede se také označení, jehož má uchazeč právo používat. Tímto označením je příslušné československé označení absolventů vysokých škol. Byly-li jako podmínky nostrifikace předepsány doplňovací zkoušky, vyznačí se v doložce, že nostrifikace se provádí se zřetelem k tomu, že uchazeč vykonal předepsané doplňovací zkoušky.
(2) Doložka se opatří podpisem děkana fakulty a otiskem razítka děkanátu, pokud nostrifikaci neprovede podle § 4 odst. 1 ministerstvo školství a kultury.
§ 5
(1) Platnost zahraničních studií a označení, jež byla právními předpisy výslovně uznána bez nostrifikačního řízení, zůstává nedotčena.
(2) O nostrifikaci vědecké hodnosti kandidáta věd a doktora věd platí zvláštní předpisy.
§ 6
Zrušují se předpisy o věcech upravených touto vyhláškou.*)
§ 7
Tato vyhláška nabývá účinnosti ode dne vyhlášení.

Ministr:
Kahuda v. r.

*) Studia, popřípadě zkoušky, vykonané na slovenských vysokých školách těmi, kdož odešli z českých zemí po 17. listopadu 1939 do 5. května 1945 studovat na tyto školy a nebyli slovenské národnosti, jsou neplatná (odstavec 2 výnosu býv. ministerstva školství a osvěty ze dne 12. června 1945 čj. A-34 314-V, o neuznání studia a zkoušek, akademických nebo jiných hodností, titulu apod., získaných na německých, maďarských nebo slovenských vysokých školách po 17. listopadu 1939, Věstník MŠO r. 1945, str. 24).
*) Jen jde-li o československé občany.
**) Jen jde-li o uchazeče, kteří k tomuto studiu byli vysláni vládou Republiky československé.
***) Podle dosavadního stavů není třeba v důsledku sjednaných smluv ověření pravosti podpisů (legalizace), jde-li o vysvědčení a diplomy vydané vysokými školami v SSSR, Polsku, Maďarsku, NDR, Bulharsku, Itálii, Vysokou školou věd finančních a obchodních v Řecku, Akademií v Aténách a universitami v Aténách a Soluni; u vysvědčení a diplomů, vydaných vysokými školami ve Francii postačí ověření francouzským ministerstvem školství.
*) Jsou to zejména: a) výnos ministra školství a kultury ze dne 27. března 1957 čj. 12 733/57-D/2, o nostrifikaci studií, hodností a označení (vysvědčení a diplomů), získaných na zahraničních vysokých školách a vědeckých (uměleckých) ústavech (Věstník MŠK roč. 1957, str. 141); b) dodatek k výnosu uvedenému pod písm. a) ze dne 28. června 1957 čj. 56 077/57-D/I/5; c) prováděcí pokyny ze dne 27. března 1957 čj. 12 733/57-D/2, vydané k provedení výnosu uvedeného pod písm. a).