Дума: хрантутя (хранту`тя)
Обясни значението.
хранту`тиш, +мин. св. хранту`тих и хрантути`х, +мин. прич. хранту`тил и хрантути`л, +несв.; +кого/какво. +Разг. +Грубо. Храня, издържам този, който не заслужава или от който няма никаква полза. _Цял живот хрантутеше сина си, това_ _и`_ _е за отплата. Само ги хрантутим тия животни, а не растат._