Дума: език (ези`к)
Как се обяснява тази дума?
+мн. ези`ци, два) ези`ка, +м.\n#1 Подвижен мускулен орган на вкуса в устната кухина на гръбначните животни, който при човека участва и в образуването на звуковете на речта.\n#2 +Прен. За нещо, което има удължена, продълговата форма, подобна на този орган. _Огнен език. Ледени езици._\n#3 +Прен. Метална част на камбана или звънец, която при разклащане се удря в стените и произвежда звън.\n+същ. +умал. [[ези`че]], +мн. ези`чета, +ср.\n+прил. [[ези`чен]], ези`чна, ези`чно, +мн. ези`чни в 1 знач.). _Езичен нерв._\n* _Глътнах си езика._ — +Разг. Уплаших се и нищо не мога да кажа. •__Държа си езика зад зъбите).__ +Разг. Мълча, не говоря излишно, не издавам тайна.\n* _Злите езици._ — +Разг. Злобните хора, които се занимават с клюки и интриги.\n* _Идва ми на езика._ — +Разг. Досещам се.\n* _Изплезвам език._ — +Разг. Уморявам се много.\n* _Имам дълъг език._ — +Разг. Много приказвам, бъбря.\n* _Имам остър език._ — +Разг. Рязък съм, когато говоря.\n* _Каквото ми дойде на езика._ — +Разг. Без да подбирам думите; необмислено, прибързано.\n* _Сърби ме езикът._ — +Разг. Изпитвам силно желание да кажа нещо, което обикн. не трябва да казвам.\n* _Чеша си езика._ — +Разг. Говоря безсъдържателни, празни приказки само за да се намирам на работа. \n\n----\n\n+мн. ези`ци, два) ези`ка, +м.\n#1 +Спец. В езикознанието — стихийно възникваща и развиваща се в човешкото общество система от членоразделни звукови знакове, която служи за комуникация и има способност да изрази цялата съвкупност от знания и представи за света. _Български език. Чужди езици. Роден език._\n#2 Само +ед. Съвкупност от средства за изразяване в една област или у едно лице. _Езикът на вестниците. Езикът на Христо Ботев. Езикът на младите._\n#3 Само +ед. Начин на изразяване. _Прост език. Достъпен език. Цветист език._\n#4 Реч, способност да се говори.\n#5 Система от жестове, изкуствени знакове като средство за предаване на информация. _Езикът на животните. Езикът на ръцете. Математически език._\n#6 +Прен. Това, което изразява или обяснява себе си и може да служи на човека за различаване от друго. _Език на цветовете._\n+прил. [[ези`ков]], ези`кова, ези`ково, +мн. ези`кови.\n* _Аналитичен език._ — +Спец. Език, при който смисловите отношения между думите в изречението се изразяват не с помощта на падежни окончания на имената, а със служебни думи предлози). _Съвременният български език е аналитичен език._\n* _Естествен език._ — +Спец. Човешки език.\n* _Жив език._ — +Спец. Език, който продължава да се използва като средство за комуникация на един народ.\n* _Изкуствен език._ — +Спец. Специално създаден, измислен език. _Есперанто е изкуствен език._\n* _Книжовен език._ — +Спец. Стандартна, високообработена форма на общонародния националния) език, която има нормативен характер и обслужва хората в цялостния им живот и дейност.\n* _Майчин език._ — +Спец. Езикът на родителите, който спонтанно се усвоява в първите години след раждането.\n* _Мъртъв език._ — +Спец. Език, който е престанал да бъде съвременно средство за общуване между хората. _Латинският език е мъртъв език._\n* _Новобългарски език._ — +Спец. Българският език от Паисий Хилендарски насам. •__Общонароден национален) български език.__ +Спец. Езикът на всички българи, който се проявява главно в две основни форми: книжовен език и местни говори диалекти).\n* _Синтетичен език._ — +Спец. Език, при който смисловите отношения между думите в изречението се изразяват с помощта на падежни окончания на имената. _Руският език е синтетичен език._\n* _Старобългарски език._ — +Спец. Българският език от IХ до ХII век.\n* _Таен език._ — Език на една социална или професионална група, който се използва само между членовете в групата и е неразбираем от други. _Таен език на крадците. Таен език на зидарите._