Дума: влача (вла`ча)
значение
вла`чиш, +мин. св. вла`чих и влачи`х, +мин. прич. вла`чил и влачи`л, +несв.\n#1 +Кого, какво. Тегля, мъкна след себе си. _Колата го влачила десетина метра._\n#2 +Кого, какво. Нося едва-едва, мъкна с труд. _Спомни си как влачеше камъните за оградата._\n#3 +Разг. _Пренебр. Какво/кого_, +На кого. Водя със себе си, натрапвам; домъквам. _Почна да ми влачиш всякакви хора._\n#4 +Какво. За вода — нося със себе си, отнасям.\n#5 +Разг. +Какво. Протакам, забавям. _Влачите моя въпрос вече половин година._\n#6 +Какво. Обработвам, разчепквам на дарак. _Ходихме да влачим вълната._\n__влача се. 1.__ — Пълзя или ходя бавно, с мъка, с усилие. _Влачил съм се по корем, толкова бях закъсал. Едва се влачеха от изтощение._\n#2 +Разг. +Пренебр. Ходя с някого, след някого или при някого. _Все заедно се влачат. Не мога да се отърва от него, непрекъснато се влачи с мене. Като почнаха да ми се влачат, ужас!_\n#3 +Прен. +Разг. Изоставам, закъснявам, бавя се. _Докога ще се влачиш с това твое учение, другите завършиха и забравиха._\n+същ. [[вла`чене]], +ср. _С влачене._