Дума: конец (коне`ц)
Каква е дефиницията на думата?
+мн. конци`, два) коне`ца, +м. Обработена нишка от памук, вълна, коприна, която се използва за шиене, плетене, тъкане. _Шия с червен конец. Конецът ми се къса. Хирургически конци._\n* _Съшит с бял конец._ — +Разг. Плитко измислено, съчинено, скроено.\n* _Като под конец._ — Абсолютно точно, под права линия.\n* _Обърквам конците._ — +Разг. Забърквам, заплитам нещо, изпадам в трудно положение.\n* _От игла до конец._ — +Разг. От край до край. \n\n----\n\n+м., само +ед. +Остар. Край, завършек. _Ще има ли тази работа конец? Днес сложих конец на книгата._