Дума: планина (планина`)
Представете всички данни за думата.
Значение: +мн. планини`, +ж.\n#1 Голямо земно възвишение, което се издига над околната местност. _Най-високата българска планина е Рила._\n#2 +Прен. Голяма купчина, грамада. _Планина от отпадъци._\n* _Планина падна от гърба/плещите ми._ — Усетих голямо облекчение, олекна ми.\n* _Планина човек._ — Много едър човек.\n* _Златни планини обещава_ —м. Обещавам голямо богатство, благополучие.\n* _Зад девет планини._ — Много далече.\n* _Хващам/улавям планината._ — Скитам из планината.
Синоними: възвишение, хълм, масив\nграмада\nкупища, куп\nвисочина
Грешни форми: планена, планенъ, планинъ, плънена, плъненъ, плънина, плънинъ
Дериватни форми: планина, планината, планини, планините
Разбита форма: пла-ни-на