kõnealune põhimõte seisneb selles et veerem millele on juba ühes liikmesriigis kasutuselevõtu luba antud ei vaja täiendavat sertifitseerimist teises liikmesriigis välja arvatud sertifitseerimine mis on vajalik täiendavate siseriiklike õigusnormide alusel näiteks tulenevalt kohaliku võrgustiku iseloomust