kiirete otsuste asemel ühelainsal lugemisel oli õigem otsustada edasiste läbirääkimiste kasuks nõukogu ja komisjoniga kuna see oli just niisuguseks küsimuseks mida võis käsitleda ühel lugemisel eesmärgiga lahendada kõik keerukad küsimused selle asemel et hoida kaks aastat öösiti lampi põlemas ehk lepituskomisjoni kohtumistel kus oleks tulnud arutada samu küsimusi mida me täna uurime