minu jaoks on kummaline ka see et just saksamaa kes on solidaarsusest nii palju kasu saanud nii meie ühises kaugemas kui ka lähitulevikus ei suuda meid enam juhtida eemale selliselt arutelult mida hetkel iseloomustab isekus ja kitsarinnalisus ning sellise arutelu suunas kust selgub miks on õige et euroopa liikmesriigid on oma saatuse üksteisega nii lähedalt läbi põiminud ning miks nõukogu ja ka teie herman van rompuy ei suuda enam selgitada olukorda kodanikele kelle ebakindlust joseph daul nii hästi kirjeldas ning miks on kriisist võimalik jagu saada ainult siis kui teeme üksteisega konkureerimise asemel koostööd