sooviksin alustada oma tänast sisulist aruannet juuni euroopa ülemkogu kohta sealt kus ma lõpetasin oma kõne jaanuaris kui sõnastasin prioriteete nimelt sooviga et ükskord võiks iga juhuslik mööduja igas euroopa liidu linnas sealhulgas iirimaal kõhklemata öelda et tunneb ennast eurooplasena ja hoolib sellest mis saab euroopast homme sest teab et euroopa hoolib sellest kuidas temal homme läheb