Debate: The proposal to build a ‘single market for philanthropy’
Date: THURSDAY, 21 OCTOBER 2021
Speaker: Milan Brglez
Political group: S-D
Country: France
Language: SL

Moje izkušnje tako z delom znotraj slovenskega Rdečega križa kot s stikom z drugimi nevladnimi in humanitarnimi organizacijami mi govorijo o tem, da imajo te organizacije izjemen prispevek k družbeni blaginji, ki pa je podcenjen. Breme, ki so ga prevzele od vseh teh kriz, s katerimi se sooča Evropska unija, je izjemno. Začenši s finančno krizo leta 2008, ko so bila pričakovanja ljudi po tem, da se deli hrana, takšna, da je bilo treba te delavce, ki so prostovoljno delali, zavarovati pred tem, ker država in Evropska unija nista uspeli na ustrezen način se odzvati na te izzive.  Enako velja v begunski in migrantski krizi oziroma takrat, ko se je bilo treba soočiti z begunci in migranti, od leta 2015 naprej, ko v bistvu ta sektor prevzame nase velik del skrbi za oskrbo in integracijo migrantov. Torej te človekoljubne organizacije že zaradi tega, ker so bliže lokalnim skupnostim, ker so predstavljene v vseh lokalnih skupnostih, se znajo odzvati tudi na takšne zadeve, kot je sedanja pandemija covida-19. Namreč občutljive so za potrebe in stiske ljudi, ki bi jih drugače država ali pa ki bi jih institucije spregledale, in znajo prepoznati te potrebe in te stiske in se nanje na ustrezen način odzvati.  Zaradi tega bi jim želel tako v lastnem imenu kot v imenu poslanske skupine, kateri pripadam, torej socialistov in demokratov, se najiskreneje zahvaliti za vse delo, ki so ga do sedaj opravile in tudi za vse delo, ki ga bodo opravile v prihodnje. Namreč to delo utemeljuje tisti vidik solidarnosti, ki je del evropskih vrednot, in v bistvu tudi zaradi tega, ker bo ta kriza in prihodnje krize, ki nas še čakajo, imele tako ekonomske, socialne kot okoljske posledice. In te organizacije se na to znajo odzvati.  Seveda je treba upoštevati tudi čezmejni in globalni vidik tega, teh izzivov. Čakata nas dva prehoda: zeleni in digitalni. In tako v kratkoročni viziji, ki je bolj ali manj utemeljena na gospodarski rasti, kot v dolgoročni viziji, ki skuša iti preko tega razumevanja, pomagajo ohranjati evropski razvojni model. Brez kooperacije s temi organizacijami ni možnosti, torej brez sodelovanja s temi organizacijami ni možnosti ustreznega razvoja evropskega razvojnega in gospodarskega modela, ki bo seveda prišel do ljudi, tako znotraj same Evropske unije kot tudi po svetu.  Civilna družba, še zlasti njen humanitarni del, pa mora pri tem, in to je zelo pomembna zadeva, kar moramo pri tem upoštevati, je, da ne sme postati nadomestek socialne države ali pa bodoče socialno-ekološke države. Nikakor ne sme ta del postati nadomestek te države. To je nekaj, za kar morajo poskrbeti tako država kot evropske institucije. Prav tako ne sme postati nadomestek socialnih politik – bom rekel, tisti del, ki je sestavni del tega sektorja, in to je neplačano delo v obliki prostovoljstva ali pa neplačano skrbstveno delo v okviru gospodinjstev oziroma družin. To dvoje nikakor ne sme se zgoditi.  Tisto, kar pa lahko in kako je treba razumeti ta sektor, torej civilno družbo, je pa, da je komplementaren oziroma dopolnilen temu, kar Evropa skuša narediti pri sebi in kar skuša narediti tudi po svetu. Kar pa dokazuje na eni strani tudi študija Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, ki pravi, da so države z nizkim in srednjim dohodkom pravzaprav odvisne od evropskih donacij in prispevka evropskih humanitarnih organizacij in civilnodružbenih organizacij, zato da lahko sploh funkcionalno deluje njihovo javno zdravstvo, izobraževanje, enakost spolov, in sploh realizacija agende 2030 je s tem v marsičem pogojena.  Ta trenutek vsekakor nimamo močne evropske civilne družbe in tudi ne izkoriščamo vseh potencialov, ki jih ta civilna družba ima. Tako neprofitne organizacije in združenja kot nevladne organizacije so sicer zelo različne, ampak v delovanju so si podobne. Nimajo pa pravil skupnih, nimajo v bistvu oziroma drugače povedano, v vsaki državi se srečajo z drugimi pravnimi pravili, z drugimi finančnimi zahtevami in z drugimi upravnimi postopki, in če skušajo delovati kjerkoli drugje, morajo dobesedno znova ponoviti postopke.  To v marsičem onemogoča čezmejno delovanje, ta fragmentacija pravil onemogoča čezmejno delovanje, tudi seveda nepriznavanje statusa onemogoča isto. In zaradi tega se ne morejo ustrezno povezovati, da bi se lahko soočale tudi z evropskimi izzivi.  Torej odsotnost evropskih pravil za neprofitne organizacije glede davkov, glede ustanavljanja je vsekakor v nasprotju s štirimi svoboščinami, ki jih poznamo v Evropski uniji. Onemogoča transparentnost poslovanja in pravzaprav onemogoča izkoristek vsega prispevka, ki bi ga lahko imele k tako trajnostnemu razvoju kot k družbeni blaginji. In to dokazuje tudi študija raziskovalne službe Evropskega parlamenta, ki ugotavlja številna področja, kjer tega ni, tako na izobraževanju, kulturi, zdravstvu, socialnem varstvu, raziskavah, razvojnem sodelovanju humanitarni pomoči, socialni koheziji, torej številna področja, kjer ni izkoriščenega potenciala.  Zato vsekakor pozdravljam iniciativo Evropskega parlamenta in tudi zakonodajno poročilo, ki ga pripravlja Odbor za pravne zadeve, pri čemer utemeljuje svoje delo na preteklih 30-letnih izkušnjah neuspešnega urejanja tega področja na eni strani in na drugi strani to izvaja v dialogu s civilno družbo, ki je bistvena. Ne moremo urejati sektorja, brez da upoštevamo samo civilno družbo.  Zdaj ta razprava in ta politična podpora temu poročilu, temu pravnemu urejanju naj bo spodbuda tudi za Evropsko komisijo, da izgradi močno evropsko civilno družbo, ki bo branik demokracije in evropskih vrednot vsepovsod, v vseh državah, tudi tam, kjer imamo probleme, in zato je to zelo pomembno.