Debate: This is Europe - Debate with the President of Lithuania, Gitanas Nausėda
Date: TUESDAY, 14 MARCH 2023
Speaker: Gitanas Nausėda
Language: LT

Savo šiandieninę kalbą norėčiau skirti Europos idėjai, kuri mus vienija ir kuri mums teikia stiprybės daugelio krizių akivaizdoje. Šiandien kalbėsiu apie būtinybę drąsiai siekti užsibrėžtų tikslų – ir ginti tai, kas mums, europiečiams, svarbiausia ir brangiausia. Kalbėsiu apie pagalbą Ukrainai ir šios šalies vietą Europoje, taip pat istorinės atminties reikšmę ir didžiuosius iššūkius, su kuriais šiandien susiduria Europa. Atvykau pas Jus vos kelios dienos po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo minėjimo. Tai, ką netrukus pasakysiu, bent iš dalies bus nulemta konkrečios lietuviškos perspektyvos, susiformavusios ilgoje istorijos tėkmėje rytinėje Baltijos jūros pakrantėje, ten, kur per amžius konkuravo, sąveikavo ir viena kitą praturtino skirtingos kultūros. Nors didžiųjų istorijos jėgų susidūrimai ne kartą atnešė skaudžių tragedijų, mūsų atmintyje jie išryškino ir neįkainojamą laisvės bei žmogiškojo orumo vertę. Simboliška, kad būtent prieš 700 metų Lietuvos valdovas Gediminas raštu kreipėsi į to meto Europos visuomenę, kviesdamas svetimšalius riterius, pirklius, amatininkus, žemdirbius, kunigus ir vienuolius atvykti į Lietuvą, kur jie galės laisvai išpažinti krikščionių tikėjimą ir siekti geresnio gyvenimo. Nuo šios datos, 1323 metų sausio 25 dienos, mes skaičiuojame Lietuvos sostinės Vilniaus istoriją. Tačiau ne mažiau svarbu, kad Gedimino laiškai mūsų istorinėje atmintyje įtvirtino Lietuvos kaip atviros, tolerantiškos, pažangios Europos šalies idealą, kurio mes norime siekti. Iš tiesų Lietuva per amžius buvo neatsiejama Europos dalis ir net sunkiausių išbandymų, okupacijų ir teroro akivaizdoje išlaikė šį pamatinį ryšį. Tikėjimas, kad anksčiau ar vėliau sugrįšime į nepriklausomų, ant laisvės, atsakomybės ir pasitikėjimo pamatų pastatytų Europos valstybių bendriją, palaikė mūsų viltį nelaisvės metais. Šis tikėjimas 1989 metų rugpjūčio 23 dieną mane, kaip ir dar maždaug 2 milijonus Lietuvos, Latvijos ir Estijos žmonių, įkvėpė protestui prieš neteisėtą sovietinę okupaciją bei Stalino ir Hitlerio suokalbį. Sustoję į 650 km ilgio gyvą grandinę – Baltijos kelią – mes drauge pradėjome savo išsivadavimo, kartu ir sugrįžimo į Europą bei atsivėrimo pasauliui, žygį. Šiandien man atrodo, kad Baltijos kelio dvasia nepaprastai ryškiai šviečia ir Ukrainos kovoje už laisvę, nepriklausomybę bei demokratinę ateitį Europoje. As I stand here, I recall the warning voiced by Volodymyr Zelenskyy, the President of Ukraine and my dear friend, at the European Parliament a month ago: that Russia is seeking to destroy not only Ukraine, but the European way of life, to destroy by violence and lies all of us who cherish freedom, honour and dignity, who respect the rule of law and human rights. We cannot allow this to happen if we really care about the future of Europe. We must take a stand and show by our actions what is truly precious and valuable to us. This is a moment of historical breakthrough similar to the one Lithuania experienced in January 1991, when the defenders of our freedom stood barehanded against Soviet tanks, armed only by boundless courage. Today, Ukraine is going through an even more painful experience as it defends itself against the bloody murders of Bucha, Irpin and Izyum.  I am happy that Europe and other freedom-loving nations did not succumb to the lies, disinformation and intimidation spread by Russia. They stood united and extended a helping hand to Ukrainians when they needed it the most. After overcoming some doubts, we are now moving forward with more determination, strength and resilience than ever before. A united European response would not have been possible without the strong support and determination of European civil society. It is no coincidence that a month ago President Zelenskyy addressed, first of all, Europeans: all European citizens. I believe that today most European citizens understand that Ukraine’s fight is their fight too. In this fight, victory can only be achieved through the joint efforts of us all. Didžiuojuosi galėdamas pasakyti, kad ne tik Lietuvos valdžios institucijos, bet ir mūsų šalies pilietinė visuomenė nuo pat karo pradžios atsiliepė į Ukrainos pagalbos šauksmą. Bendra Lietuvos, įskaitant nevyriausybinių organizacijų, verslo ir fizinių asmenų parama Ukrainai artėja prie 1,5 proc. BVP. Vos per tris praėjusių metų gegužės dienas Lietuvos žmonės surinko 6 mln. eurų koviniam dronui įsigyti, o per šių metų vasarį – 14 mln. eurų taktiniams radarams. Lietuva ir toliau pasirengusi remti Ukrainą. Su didelėmis viltimis žvelgiame į Jus, Europos Parlamento narius, atmindami, kad ir anksčiau ne kartą esate pademonstravę lyderystę, kai reikia visos Europos Sąjungos vardu kalbėti drąsiai, tiesiai bei aiškiai. Noriu priminti, kad prieš 40 metų, 1983 metų sausio 13 dieną, Europos Parlamentas, priėmęs sovietinę okupaciją smerkiančią rezoliuciją „Dėl padėties Estijoje, Latvijoje ir Lietuvoje“, tapo vienintele tarptautine institucija, kuri atsiliepė į 45 disidentų iš Lietuvos, Latvijos ir Estijos pagalbos prašymą. Praėjus dar 8 metams, netrukus po Kremliaus tyliai palaimintų kruvinų žudynių Baltijos šalyse, Europos Parlamentas tiesiai įvardino sovietų kariuomenės veiksmus karine agresija ir intervencija.  Noriu atskirai padėkoti Europos Parlamento nariams už tvirtą paramą Lietuvos prokurorams ir teisėjams, kurie tyrė 1991 metų Kruvinojo sausio bylą ir joje vykdė teisingumą, ir dėl to patiria Rusijos spaudimą bei persekiojimą. Tai yra nepaprastai svarbu, nes pirmoji Rusijos agresijos auka visuomet būna tiesa. Melo ir istorijos iškraipymų kampanija paruošė placdarmą ir Ukrainos puolimui. Su melu turime kovoti pirmiausia. Gerbiamieji, visi mes šiandien skaudžiai mokame už neišmoktas Antrojo pasaulinio karo pamokas. Po skambios pergalės prieš vieną – nacistinį – totalitarinį režimą liko aiškiai neįvardyti ir nepasmerkti kito – sovietinio – režimo nusikaltimai. Būtent tokie nutylėjimai sudarė sąlygas Sovietų Sąjungoje, o vėliau ir Rusijoje, šlovinti karo nusikaltimų, etninių valymų ir kitų nusikaltimų žmoniškumui organizatorius. Iškreiptas Antrojo pasaulinio karo atminimas ilgainiui ne tik Rusijoje, bet ir už jos ribų tapo politiniu instrumentu dabarties nusikaltimams pateisinti. Siekiant nekartoti senų klaidų, būtina jas atminti. Todėl šiandienos kontekste nepaprastai svarbi Europos Parlamento 2009 metų rezoliucija dėl Europos sąžinės ir totalitarizmo, taip pat sprendimas rugpjūčio 23-iąją dieną – nusikalstamo Stalino ir Hitlerio suokalbio dieną – paskelbti Europos Reaguodami į agresijos prieš Ukrainą kontekste suaktyvėjusius Rusijos veiksmus, praėjusių metų liepos mėnesį kartu su Estijos, Latvijos, Lenkijos ir Rumunijos vadovais paraginome sustiprinti Europos Sąjungos dėmesį Europos istorinės atminties politikai, parengiant švietimo programas moksleiviams, skiriant Europos Sąjungos finansavimą tyrimams ir komunistinių režimų nusikaltimų tarptautiniam įvertinimui, taip pat totalitarizmo aukų įamžinimui Briuselyje. Tikiu, kad šios priemonės skaudžią praeitį Europos piliečių sąmonėje tvirčiau susies su dabartimi, taip palikdamos mažiau vietos Rusijos propagandai. Ignoruoti praeitį niekada nėra išeitis. Tiek, kiek mes Lietuvoje minime abiejų totalitarinių režimų ir jų kolaborantų nusikaltimus, tiek tampame stipresni ir atsparesni. Galime ryžtingiau ir tiksliau reaguoti į šiandienos iššūkius. Atvirai pasakysiu: pirmieji pranešimai apie žudynes Bučoje ir kitose Ukrainos vietovėse buvo ypač skaudūs Lietuvos žmonėms, nes priminė mums daugelį tokių bučų, ištikusių mūsų šalį, kai sovietų okupantai smurtu įtvirtino savo neteisėtą valdžią, niekino nukankintų laisvės kovotojų palaikus ir suiminėjo motinas, išdrįsusias apverkti savo nužudytus vaikus. Išties labai skaudu, kad pasibaisėtinas teroras vėl sugrįžo į Europą. Tuo svarbiau užtikrinti, kad šie naujausi Rusijos nusikaltimai neliktų be atsako. Nepaviešintas, metai iš metų nutylimas blogis ne tik kelia grėsmę pamatinėms europinėms vertybėms, bet ir neleidžia Rusijos žmonėms stoti į akistatą su savo praeitimi. Todėl privalome sulaužyti melo, nusikaltėlių šlovinimo ir nuogos agresijos ratą, kol jis mūsų visų nesutraiškė. Nuo to priklausys ne tik Ukrainos ir jos žmonių likimas, bet ir ilgalaikės bei tvarios taikos Europoje perspektyva. Turime stiprinti sankcijas Rusijai tol, kol ši nenutrauks agresijos prieš Ukrainą, ir siekti, kad atsakingi už agresijos nusikaltimus asmenys sulauktų atpildo. Todėl tvirtai pasisakau už specialaus tarptautinio tribunolo agresijos nusikaltimui tirti įkūrimą, taip pat už įšaldyto Rusijos turto panaudojimą Ukrainos atstatymui. Tikiu, kad rezoliucija dėl specialaus tribunolo įsteigimo, kurią sausio mėnesį priėmė Europos Parlamento nariai, padės pasiekti tai, kas dar visai neseniai atrodė vargiai įmanoma. Gerbiamieji, Europos bendrija, sukurta kaip taikos projektas, šiandien Istorinė patirtis rodo, kad efektyviausias būdas plėsti taikos, stabilumo ir klestėjimo erdvę Europoje buvo ir bus Europos Sąjungos plėtra.  Tai įrodo sėkminga Europos Sąjungos plėtra 2004, 2007, 2013 metais. Tuometinės Europos Sąjungos naujokės, trokšdamos stipresnės Europos, karštai rėmė reformas. Todėl ir šiandien, jei norime dar labiau sustiprinti Europos Sąjungą, – priimkime naujas nares. Turėdamas tai galvoje, nuoširdžiai džiaugiuosi pastaraisiais visuotiniais sprendimais dėl Ukrainos, Moldovos ir Vakarų Balkanų šalių. Mūsų pagalba kaip niekada reikalinga Moldovai, patiriančiai milžinišką prorusiškų jėgų politinį bei energetinį spaudimą. Turime suteikti vilties ir Sakartvelo jaunajai kartai bei pilietinei visuomenei, aktyviai siekiančiai permainų ir europinės ateities. Neabejotina, kad neįprastų sprendimų iš mūsų pareikalaus Ukrainos derybos dėl narystės Europos Sąjungoje. Tačiau ši šalis jau įrodė, kad geba įveikti iškylančias kliūtis ir tvirtai žengti reformų keliu. Dar visai neseniai niekas nebūtų patikėjęs, kad jai pačiame karo įkarštyje pavyks pasiekti kandidatės statusą.  Prasidėjęs nuo Euromaidano, Ukrainos atgimimas turi baigtis vieningoje Europoje. Ne tik Ukrainai reikia Europos, bet ir Europai reikia Ukrainos, su visa jos gyvybine energija ir ryžtu siekti užsibrėžtų tikslų. Todėl aš svajoju apie dieną, kai šiuose rūmuose posėdžiaus Ukrainoje išrinkti Europos parlamentarai ir valstybės narės teisėmis plevėsuos Ukrainos vėliava. Ta pati vėliava, kuri šiandien yra tapusi šlovingos kovos už ukrainiečių orumą ir laisvę simboliu. Lietuva išgirdo Europos Parlamento raginimą sutelkti pastangas derybų su Ukraina pradžiai dar šiais metais. Todėl ypač svarbu užtikrinti tęstinę Europos Sąjungos finansinę ir techninę paramą Ukrainos europinių reformų įgyvendinimui.  Gerbiamieji, Lietuva iki šiol jaučia pareigą Europoje liudyti Baltijos kelio dvasią. Nuoširdžiai trokštame prisidėti prie Europos lyderystės pasaulyje. Norime kurti pasaulį, kuris būtų sąžiningas ir teisingas visiems ir kurį galėtume ramia sąžine perduoti ateities kartoms. Ne paslaptis, kad vieni didžiausių iššūkių prasideda, kai Europai tenka išlaikyti orią ir nepriklausomą laikyseną santykiuose su autoritariniais režimais – tais, kurie ją siekia susilpninti, pakirsti jos demokratijos ar vieningos rinkos pamatus. Tačiau man atrodo svarbu atminti, kad kartu su savo artimiausiais partneriais mes buvome, esame ir būsime nepaprastai stiprūs. Todėl, jei rimtai galvojame išlaikyti taisyklėmis grindžiamą tarptautinę tvarką, turime ne tik patys prisiimti atsakomybę, bet ir toliau plėtoti ir stiprinti transatlantinius ryšius. Turime visapusiškai bendradarbiauti su vienmintėmis šalimis stiprinant demokratiją, plėtojant taisyklėmis pagrįstus ekonominius ryšius pasaulyje, pasisakyti už teisingą konkurenciją ir prieš ekonominę prievartą. Bendro mūsų dėmesio neabejotinai nusipelno ir neteisėtos migracijos tema. Po to, kai Lietuva ir kitos kaimyninės Europos Sąjungos valstybės 2021 metais tapo Baltarusijos ir Rusijos režimų hibridinės atakos taikiniu, dar labiau išryškėjo poreikis sutarti dėl teisinių priemonių kovai su neteisėta migracija ir jos politiniu instrumentalizavimu. Nacionalinės ir vietos valdžios institucijoms susiduriant su vis didesniu spaudimu, reikalingi sprendimai visos Europos Sąjungos lygmeniu. Lietuva puikiai supranta poreikį tinkamai apsaugoti Europos Sąjungos išorines sienas. Todėl pasisakome už tikslingą Europos Sąjungos skiriamų lėšų panaudojimą, sklandaus nelegalių migrantų grąžinimo užtikrinimą, padidintą dėmesį kovai su dezinformacija trečiosiose šalyse ir neteisėtu žmonių gabenimu, pagrindinių neteisėtos migracijos priežasčių šalinimui jos kilmės šalyse. Meine Damen und Herren, bereits in der nächsten Woche werden wir im Europäischen Rat über eine der langfristig besonders wichtigen Fragen beraten, die Frage der geeignetsten Vorbereitung auf die grüne Transformation Europas und die Sicherung der Wettbewerbsfähigkeit unserer Wirtschaft. Eine Gruppe von zehn Staats- und Regierungschefs, zu der ich auch gehöre, hat sich in einem gemeinsamen Brief für eine langfristige Strategie zur Wettbewerbsfähigkeit Europas ausgesprochen. Dazu gehören nach unserer Vorstellung die Stärkung des Binnenmarktes, der technologischen und industriellen Basis, die Beseitigung bestehender überflüssiger Barrieren für den Verkehr von Waren, Dienstleistungen und privatem Kapital sowie die Förderung internationaler Partnerschaften und auf Regeln basierender Handelsbeziehungen. Unser besonderes Augenmerk sollte den Ländern Afrikas, Lateinamerikas, Indiens und der Pazifikregion gelten. Bei dieser Gelegenheit möchte ich auch die Rechtsakte zu den kritischen Rohstoffen und zur Industrie begrüßen, die in dieser Woche der Europäischen Kommission vorgelegt werden. Diese Rechtsakte werden dazu beitragen, die grüne und digitale Transformation der Europäischen Union noch stärker voranzubringen und die Widerstandsfähigkeit der europäischen Wirtschaft zu stärken. Die Erpressungsmaßnahmen Russlands im Energiebereich haben uns gezeigt, dass die Europäische Union in der Lage ist, Widerstand zu leisten und Entscheidungen recht schnell zu treffen. Der Winter ist gekommen und gegangen, und niemand in Europa ist erfroren. Allerdings sind die Energiepreise sprunghaft gestiegen, was sich empfindlich auf die Allgemeinheit, die Wirtschaft und auch die Politik ausgewirkt hat. Wir müssen daraus Schlussfolgerungen ziehen und noch mehr in die grüne Energiewirtschaft investieren, um tatsächlich unabhängig zu werden und – was noch wichtiger ist – uns um das Klima unseres Planeten zu kümmern. Nach meiner Überzeugung ist die Entscheidung Litauens zum Verzicht auf den Import russischer Energie – Gas, Öl und Strom – ein Vorbild zur Nachahmung durch andere Staaten der Europäischen Union. Wir sind sehr beunruhigt, dass Russland immer häufiger auf die atomare Energiewirtschaft als Mittel zur Erpressung zurückgreift. Das militärische Roboterkernkraftwerk in Saporischschja wird ständig zur Drohung mit einem Kernstörfall eingesetzt. In der vergangenen Woche wurde dieses Kraftwerk, das größte Atomkraftwerk Europas, aufgrund russischer Raketenangriffe schon wieder von der Stromversorgung abgetrennt. Ich danke dem Europäischen Parlament für seine grundlegende Unterstützung hinsichtlich einer weiteren Geisel von Russland, nämlich des Kernkraftwerks von Astrawez in Weißrussland, und ich hoffe, dass die Aufmerksamkeit für dieses Problem auch in Zukunft nicht nachlässt. Die Gefahr ist keineswegs gebannt. Im Gegenteil, sie spitzt sich noch zu – jetzt, da Belarus plant, mit einem zweiten Block dieses fehlerhaften Kernkraftwerks ans Netz zu gehen. Ein zweites Tschernobyl in Europa dürfen wir nicht zulassen! Distinguished Members of the European Parliament, to conclude and set the tone for today’s debate I would like to remind you that united Europe was born on the ruins of World War Two. We have seen time and again serious crises give impetus to European renewal. There is something remarkable about the ability of all of us Europeans to adjust and move forward with unfaltering optimism whatever happens. Our recent trials have once again led to reasonably fast, precise and accurate decisions. Each time we confronted a migration crisis, a pandemic or a Russian aggression. We made the right choices and most of the time we chose more Europe, which means quicker decisions, more decisive action, and more resilience. I can assure you that Lithuania will always work to be at the forefront of European decisions. This is our commitment, not only to Europe but also to ourselves. We know better than anyone else that the risk of losing Europe means we are making every effort to keep Europe strong and resilient. We feel it is our duty to extend symbolically the Baltic way so that the whole of Europe can share the spirit of responsibility that 33 years ago united people between Vilnius, Riga and Tallinn. It is a task of many generations of Europeans, not just a single one, to contribute to shaping the future of Europe. We all can and must work for more freedom, security and progress. We all have the responsibility to ensure that freedom-loving nations in our neighbourhood are not neglected, wronged or forgotten. This is the Europe I believe in and I am proud of. Let us be the co-creators of such a Europe.