lidé jedli chléb vznešených. seslal jim potravy do sytosti. nechal na nebi vát východnímu větru, svou mocí přivedl i vítr jižní. seslal na ně masa jako prachu a okřídleného ptactva jako mořského písku. nechal je padat do jejich tábora, kolem jejich příbytků. jedli až do přesycení; dal jim, po čem toužili. ještě si svou touhu nezošklivili, ještě měli potravu v ústech, když na ně dolehl boží hněv. pobil jejich vypasené, izraelské mládence srazil. přes toto vše stále hřešili a nevěřili jeho divům. skončil jejich dny v marnosti a jejich léta v děsu.  když je hubil, hledali ho. ano, navraceli se a usilovně hledali boha a rozpomínali se, že bůh je jejich skála, že bůh nejvyšší je jejich vykupitel, ale klamali ho svými ústy, svým jazykem mu lhali, jejich srdce nebylo pevně při něm, nebyli věrni jeho smlouvě. on se však slitovával, zprošťoval je nepravosti a nezničil je. mnohdy odvracel svůj hněv a nedal zcela procitnout své zlobě. pamatoval, že jsou tělo, závan, který pomine a nevrátí se. kolikrát se mu v pustině vzepřeli, trápili ho v pusté krajině. stále znovu pokoušeli boha, zraňovali svatého izraele.  nepamatovali na jeho moc, na den, kdy je vykoupil z moci protivníka, když učinil v egyptě svá znamení a své divy na sóanském poli. jejich řeky proměnil v krev, a tak ze svých toků nemohli pít. seslal na ně mouchy, aby je kousaly, a žáby, aby je ničily. jejich úrodu dal kobylkám chasíl, jejich výtěžek kobylkám arbe. jejich révu zničil krupobitím a jejich sykomory mrazem. jejich dobytek vydal v plen krupobití a jejich stáda moru. seslal na ně svůj planoucí hněv, zuřivost, rozhořčení a soužení – komando zlých andělů.