tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ההתיישבות הרוסית באזור הובילה להגברת המתיחות בין הילידים למתיישבים הרוסיים, ולעימותים אלימים שונים ביניהם, כאשר ב-1797 הילידים תקפו את מצודת סנט ניקולאס.
באירוע זה נהרגו בסביבות 100 אנשים משני הצדדים.
ב-1838 פרצה באזור מחלת אבעבועות שחורות אשר גרמה למותם של כמחצית מאוכלוסיית שבט הדניינה ששהה באזור.
לאחר רכישת אלסקה ב-1869 צבא ארצות הברית הקים באזור מוצב בשם "פורט קינאי" (Fort Kenay).
המתקן נסגר במהלך שנות ה-70 ובהמשך הועבר לבעלות מדינת אלסקה.
המתקן משמש כיום כמתקן כליאה.
בשנת 1888 מחפש זהב בשם אלכסנדר קינג מצא זהב באזור חצי האי קינאי.
כמות הזהב הייתה קטנה בהשוואה לזהב שהתגלה בהמשך בקלונדייק, נום ופיירבנקס.
בתחילת המאה ה-20 ההקמה של חברות ספנות באזור קינאי הפכה את היישוב בהמשך לעיר נמל.
בשנת 1937 החלה ההקמה של נמל התעופה של קינאי.
בשנת 1951 החל מיזם יצירת דרך העפר הראשונה שחיברה בין אנקורג' לקינאי.
העבודה על הכביש הסתיימה ב-1956.
הבסיס הצבאי "וילדווד" של חיל האוויר האמריקני הוקם בתחום היישוב בשנת 1953.
בשנת 1957 התגלה נפט בנהר סוונסון, 20 קילומטרים צפון-מזרחית לקינאי.
זו הייתה תגלית הנפט הגדולה הראשונה באלסקה.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיר 6,942 תושבים, 2,622 משקי בית ו-1,788 משפחות.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $45,962 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $56,856. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $48,371 לעומת $27,112 לנשים.
קינאי משתרעת על שטח של כ-92 קילומטרים רבועים, מתוכם 77.4 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-14.6 קמ"ר שטחי מים.
העיר נמצאת 22 מטרים מעל פני הים.
קימסוג'ה (בקוריאנית: 김수자; נולדה ב-1957, טגו, קוריאה הדרומית) היא אמנית שייצגה את קוריאה הדרומית בבינאלה בוונציה ב-2013 ובביאנלה של סאו-פאולו ב-1998 והציגה את עבודותיה במומה ניו יורק ומוזיאונים מובילים נוספים.
בין עבודותיה: ציור, פיסול, וידאו-ארט, ארכיטקטורה ומייצג.
שמה המקורי הוא קים סו-ג'ה (בהתאם לסדר המקובל בקוריאה, קים, שם המשפחה, מופיע קודם לשם הפרטי).
ב-2003 שינתה את שמה למילה אחת מתוך רצון לטשטש מיניות, מצב משפחתי וזהות תרבותית.
באותה שנה הקדישה לכך עבודה - "שם במילה אחת הוא שם אנרכיסטי".
למדה ציור מערבי באוניברסיטת הונגיק בסיאול והקדישה את העשור הראשון אחר לימודיה ליצירת עבודות תלת־ממדיות בהשראת לוצ'יו פונטנה (אסמבלאז' שנמנע מהדו-ממדיות המקובלת של הציור).
בשנות ה-90 החלה ליצור פסלים המבוססים על מוטיבים תרבותיים קוריאנים דוגמת חבילות בגדים שייצגו מחד את ההגירה והגלות שהן חלק מההיסטוריה הקוריאנית המודרנית וכן מבטאים פעילות נשית.
"אישה מחט", עבודתה המוכרת ביותר של קימסוג'ה היא שתי סדרות של צילומי וידאו-ארט בו נראית האמנית בגבה למצלמה בערים שונות בעולם (לרבות ירושלים בסדרת הצילומים השנייה מ-2005).
כל הצילומים נעשים בזווית והעמדה זהות, תוך שימוש בספקטרום האור המסורתי הקוריאני, האובנגסק (오방색) שבו כחול מייצג את המזרח, אדום - דרום, צהוב - מרכז, לבן - מערב ושחור - צפון.
קימסוג'ה עושה שימוש נרחב באובנגסק ומשמעויות השונות שלו בהתאם לתרבות הקוריאנית.
סדרות נוספות דוגמת "אישה כביסה" ו"אישה מראה" היו פיתוח על הרעיון המקורי של "אישה מחט", כאשר הרקע העירוני מוחלף ברקע אחר.
העיקרון הבסיסי הוא עקרון היעדר הניידות של האישה ושאיפת האמנית לבטא קביעות מול תלישות, אופקיות מול אנכיות ואת תנועות התפירה: קדימה ואחורה.
חלק נרחב מעבודותיה של קימסוג'ה הן מבוססות מקום וכוללות שימוש נרחב באובנגסק ריצוף במראות, מבני זכוכית ונברשות לוטוס.
דוגמאות לעבודות ידועות הן המיצג בפלציו דה קריסטל במדריד ב-2006, והביתן הדרום-קוריאני בביאנלה בוונציה.
קין והבל 90210 היא להקת מטאל ישראלית שפעלה בין השנים 2007–2020. שם הלהקה הוא הלחם-נונסנס בין הסיפור המקראי של קין והבל ובין סדרת הנוער "בוורלי הילס 90210".
הלהקה הוקמה בשנת 2007 בתל אביב, על ידי הסולן והבסיסט שאול לוריא, הגיטריסט יונתן השילוני והמתופף איתמר לוי.
השלושה היו אז תלמידי תיכון.
בשנת 2010 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "מסע הכזבים של קין והבל".
האלבום באורך 43:22 דקות והוא כולל 9 שירים.
בשנת 2015 יצא אלבומם השני, "הווידאודרום".
האלבום באורך 36:56 דקות והוא כולל 5 שירים בלבד.
האלבום הופק בעזרת תרומות מעריצים בסך 25,000 שקלים, בעזרת פלטפורמת מימון ההמונים הדסטארט.
באלבום התארחו הזמרת תמר "קוקי" אריאל מלהקת ההארדקור פאנק הישראלית M.E.S.S, וכן המדבב ניקו בר תרם את קולו כקריין בשיר הנושא באלבום.
האלבום הושק בהופעה חיה במועדון הבארבי בתל אביב.
בהופעה התארחו נגן האקורדיון שי לנדה, תמר קוקי אריאל, ירמי שיק בלום, נצ'י נצ', לילי פרנקו, הגרייט משין ומגסון.
ב-12 ביולי 2015 חיממה הלהקה את להקת "איגלס אוף דת' מטאל" בהופעתם בישראל.
באותה שנה הופיעה הלהקה בעונה ה-4 של הפרויקט "אינדי סיטי" של ערוץ 8 ובשיתוף עיריית ירושלים.
בשנת 2016 החלה הלהקה ללוות את שלומי ברכה (מלהקת "משינה") בסיבוב הופעות שקידם את אלבום הסולו השני שלו, מאדים ומחוויר.
בשלהי אותה שנה, הוציאה הלהקה גרסת כיסוי לשירם של משינה "שלח לי מלאך".
בשנת 2018 החלה הלהקה בשיתוף פעולה עם דודו פארוק ומשמשת כלהקת הליווי שלו בהופעותיו.
ב-20 בפברואר 2019 חיממה את להקת "מסטודון" בהופעתה הראשונה בישראל.
הלהקה היא פאוור טריו (שלישיית גיטרה-בס-תופים) המשלבת אלמנטים של פרוגרסיב מטאל, פאנק, סטונר רוק ודום מטאל.
כל שירי הלהקה מושרים בשפה העברית (דבר נדיר בסצנת המטאל הישראלית) ושירת חברי ההרכב נעה בין גראולינג לשירה נקייה.
חברי הלהקה מציינים כמקור השראה את הלהקות: קינג קרימזון, בלאק סבאת', מלווינס, קרדיאקס, פנטרה, כוורת, אינפקציה ושב"ק ס'.
חברי הלהקה נוהגים להצטלם ואף לעיתים להופיע כאשר הם עוטים מסיכות לפניהם, בדומה ללהקת הנו-מטאל "סליפנוט".
אחת מהמסכות היא מסכת חצי פרצוף בדמות אדם עם האות ק' מסומנת על המצח, ככל הנראה כמחווה לסיפור המקראי של קין (וספציפית לאות קין), והשנייה מסכת ליצן לבנה עם שיער כתום וקרן לבנה גדולה היוצאת מהקודקוד.
הלהקה משתמשת בהומר ובנונסנס ומשלבת אותם ברעיונות קונספטואליים אשר שואבים השראה מתחומים תרבותיים וחברתיים מגוונים, גבוהים ונמוכים כאחד, לרבות התעסקות במדע-בדיוני ואלימות.
דוגמאות לשילוב מסוג זה ניתן למצוא בשם הלהקה, עטיפות ושמות האלבומים וכן במילות השירים.
השיר "מאסטר יהודי" מושפע מהספר מר ורטיגו מאת פול אוסטר, ושיר הנושא של אלבומם השני "וידאודרום" הוא מחווה לסרט באותו שם בבימויו של דייוויד קרוננברג.
שם אלבומם הראשון "מסע הכזבים של קין והבל", מהווה פרפרזה על שמו של סרט המדע הבדיוני הקומי, "מסע הכזבים של ביל וטד".
באלבום השני החלה הלהקה לכתוב טקסטים בצורה ביקורתית וסאטירית יותר.
בשירם "צביקה הדר" מותחת הלהקה ביקורת על תרבות הבידור, תוכניות הריאליטי (בעיקר על תוכניות כמו "כוכב נולד" ו"דה וויס"), ומנחיהן - דודו טופז, יאיר לפיד, צביקה הדר ויואב צפיר.
בשירם "המכונה" נמתחת ביקורת על התלות של החברה האנושית בטכנולוגיה, גאדג'טים, תקשורת ופורנוגרפיה.
כמו כן, בשיר עולות תהיות אקזיסטנציאליסטיות על עתיד האנושות.
בשיר "אפרים המשובח" נמתחת ביקורת על החברה הישראלית המודרנית בדמות השחיתות הפוליטית ואלימות נגד נשים.
השיר נפתח בסימפול מתוך השיר "טיטינה" המופיע ב"תל אביב הקטנה" מאת חיים חפר וכמו כן עושה שימוש בדמויות המופיעות בשיר, לשם השוואה בין ישראל בראשיתה לבין ישראל העכשווית.
חברי הלהקה מציינים את יוצרי "סאות' פארק" כמקור השראה קומי וסאטירי.
הלהקה מזדהה עם הצד השמאלי של המפה הפוליטית.
בהופעותיה נוהג שאול לוריא לנאום לקהל ממשנתו הפוליטית, לרבות דברי ביקורת כנגד בנימין נתניהו ומירי רגב.
ב-5 בפברואר 2016 השתתפו חברי הלהקה במופע המחאה של ארגוני זכויות האדם, "הרשימה השחורה", לצד רבקה מיכאלי, עינת ויצמן, לאורה ריבלין, ניר ברעם, זהבה גלאון, רועי צ'יקי ארד, גל אוחובסקי, רננה רז, מירה עווד, סגול59 ועוד.
במופע שיתפה הלהקה פעולה עם הראפר קוואמי.
איתמר לוי ניגן בעבר בלהקת הבלקן-רוק הישראלית "בום פם" והקליט עימם את אלבומם השלישי.
שאול (זאב) לוריא הוא עורך גרפי במקצועו.
לוריא הוא חלק מהצמד הקומי "הערוץ שלוקה בחסר" ביחד עם שותפו ירמי שיק בלום.
השניים העלו סרטונים ויראליים ופרובוקטיבים כמו "הנסיך המדליק מבית-אל", שיר סאטירי המוחה נגד ההתנחלויות ומבוסס על שיר הנושא של הסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר", וסרטונים מוקומנטרים בהם מגלם לוריא דמות פיקטיבית של מראיין העורך ראיונות גרועים עם מוזיקאים ישראלים מפורסמים, ביניהם נינט טייב ושלומי שבן.
לוריא השתתף בתוכנית "נדחפים" ששודרה בערוץ הילדים, בה הגיש את "פינת הסלפי".
שאול לוריא הוא בנו של המוזיקאי קובי לוריא והקליט עם שאר חברי הלהקה את אחד משיריו.
משתתף בתוכנית המערכונים "טלוויזיה מהעתיד", החל מעונתה השנייה.
יונתן השילוני הוא אנימטור ושחקן.
השילוני גילם את דמותו של "אלישע שמש" בסדרה הישראלית "תמרות עשן".
בצעירותו דבב את דמותו של מומינטרול בעברית, בסדרת האנימה "המומינים" (פרקים 79–104).
בשנת 2003 גילם את דמותו של עמי בסרט חלומו של הנרי בבימוי של איתן גרין לצד מנשה נוי.
מסע הכזבים של קין והבל (2010)
לקח זמן (גרסת הסינגל) באתר YouTube
לקח זמן - אנפלאגד (מתוך "אינדי סיטי") באתר YouTube
שאול לוריא - גיטרה בס, שירה (2007-הווה)
יונתן השילוני - גיטרה חשמלית, שירה (2007-הווה)
איתמר לוי - תופים, שירה (2007-הווה)
קימקו (KYMCO - Kwang Yang Motor Company ר"ת "חברת המנועים קואנג יאנג"), היא חברה טאיוואנית ליצור מנועים, קטנועים, אופנועים, רכבי שטח קטנים וכלי רכב חשמליים קטנים.
החברה נוסדה בשנת 1963 במטרה לייצר חלקי רכב עבור חברת הונדה היפנית שהחזיקה כרבע ממניות החברה.
בשנת 1970 בנתה החברה את הקטנוע הראשון מתוצרתה.
בשנת 1992 החלה בשיווק הקטנועים מתוצרתה תחת המותג "קימקו" כאשר כל תהליך המחקר והפיתוח נעשה על ידה באופן עצמאי.
בשנת 2003 מכרה הונדה את כל החזקותיה בחברת קימקו.
משנת 2008 מקיימת חברת קימקו שיתוף פעולה הדוק עם קונצרן ב.מ.וו ומשמשת כספקית המנועים עבור הדגם G450 X של אופנועי השטח שלה.
בשנת 2016 הכריזה חברת קימקו על דגם AK550 קטנוע גדול ומפואר, כמתחרה ישיר של דגם הבורגמן של סוזוקי וה-TMax של ימאהה.
קבוצת קימקו היא יצרן הקטנועים הגדול ביותר בטאיוואן והחמישית בגודלה בעולם.
החברה מייצרת מגוון רחב ביותר של כלים דו-גלגליים קטנים בנפחי מנוע שבין 50 סמ"ק ועד 700 סמ"ק וטרקטורונים בנפח מנוע של עד 750 סמ"ק.
עיצוב הכלים כולל עיצובים מודרניים שבהם משולבים מכלולים מכניים בטכנולוגיה מתקדמת, אך גם כלים בעלי עיצוב "רטרו".
בנוסף לכך מפתחת ומייצרת החברה מגוון גדול של כלי רכב חשמליים, כיסאות גלגלים ממונעים, אופניים חשמליים לרכיבת כביש ושטח ועוסקת בפיתוח של טכנולוגיות מתקדמות בתחום החומרים ומערכות הנעה ותמסורת.
החברה מנהלת במקביל גם פעילות מימון ופיננסים ענפה.
המשרד הראשי והמפעל העיקרי של קימקו ממוקמים מאז הקמתה בעיר גאושיונג שהיא העיר השנייה בגודלה בטאיוואן ומשתרעים על שטח של כ-188 אלף מטרים רבועים.
נכון לשנת 2016 בחברה מועסקים כ-4,000 עובדים, מהם כ-2,500 בטאיוואן עצמה ובהם 500 אנשי מחקר ופיתוח, והשאר במפעלי החברה בעולם.
כלי הרכב מתוצרת החברה נמכרים ב-102 מדינות ברחבי העולם.
לחברה יש מפעלי הרכבה ויצור גם באינדונזיה, וייטנאם וסין.
חברת קימקו הקימה חברות בנות ליצור והפצה של כלי רכב מתוצרתה במדינות שונות ברחבי העולם ובין היתר בארצות הברית, אוסטרליה, וגרמניה.
חברת קימקו מייצרת כ-570,000 כלים בשנה.
מכירות החברה בשנת 2016 עמדו על כ-1.3 מיליארד דולר אמריקני, כאשר כ-7% מהם הושקעו בחזרה בפעילות מחקר ופיתוח על מנת לשמר את מעמדה כגורם מוביל בתחומי פעילותה.
קימקו מחזיקה בנתח שוק של למעלה מ-40% בטאיוואן ומובילה במכירות במקטעי ההתמחות שלה, בספרד ובאיטליה.
בתחום הטרקטורונים מחזיקה קימקו במקום הראשון במכירות בגרמניה ובצרפת.
כ-50% מרווחי החברה נובעים מפעילותה הבינלאומית.
בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת עופר-אבניר, ונכון לשנת 2018, הקטנוע מדגם "מובי" בנפח 125 סמ"ק מתוצרת החברה, הוא כלי הרכב הדו-גלגלי הנמכר ביותר בישראל.
קינג'יקיטילה היה רופא אליל טנזני אשר התפרסם כמנהיג מרד המאג'י מאג'י נגד האימפריה הקולוניאלית הגרמנית.
קינג'יקטילה נולד בתאריך לא ידוע באזור מטומבי אשר השתייך למזרח אפריקה הגרמנית - קולוניה של הקיסרות הגרמנית באזור טנזניה המודרנית.
ב-1904 נעלם קינג'יקיטילה מביתו, וחזר כעבור מספר ימים כשהוא טוען כי שוכנת בתוכו רוח בשם הונגו (Hongo) הלובשת צורה של נחש.
קינג'יקיטילה טען כי באמצעות הונגו הוא הצליח ליצור קשר עם אלוהות בשם "בוקרו" (Bokero), וכי הוא ציווה עליו לסלק את הגרמנים מאפריקה.
קינג'יקיטילה דרש מהשבטים להפסיק את המלחמות הפנימיות ביניהם, ולהתאחד למלחמה באויב הלבן.
הוא שכנע את מאמיניו כי הקשר שלו עם הונגו מקנה לו כוחות על-טבעיים שאותה הוא יכול להעביר גם אליהם עזרת שיקוי קסמים שהכין, אותו היה עליהם למרוח על גופם, או בעזרת שתיית "מים קדושים" מהרי אולוגורו (Uluguru).
השיקוי לא היה אלא תערובת של מים עם גרגרי דוחן ושמן אבל ההמונים האמינו כי משיחת החומר הנוזלי על גופם תהפוך אותם לבני אלמוות ותגרום לכדורי הגרמנים להתמוסס ולהפוך לטיפות מים.
בשל כך זכתה עדת מאמיניו של קינג'יקיטליה בכינוי "מאג'י" - מים בסוואהילי.
ב-20 ביולי 1905 הניפה כת המאג'י את נס המרד, והמונים נזעמים עקרו שדה כותנה שלם.
בעקבות פשיטה על ביתו של פקיד גרמני, לכדו הגרמנים את קינג'יקיטילה ותלו אותו ב-4 באוגוסט בעוון בגידה.
אחיו, יחד עם רופאי אליל מקומיים נוספים, המשיך להוביל את המרד, אשר כונה מרד המאג'י מאג'י.
לאחר שב-21 באוקטובר הניסו קומץ גרמנים צבא של המוני מורדים באמצעות מכונות ירייה, השליכו מאמיניו של קינגיקיטילה את בקבוקי השיקוי שנתן להם כשהם בוכים "המאג'י הוא שקר!".
הגרמנים סיימו לדכא את המרד רק ב-1907, ובמהלכו נהרגו מאות אלפי מקומיים בקרבות ובמעשי טבח שנערכו בידי הגרמנים.
כיום נחשב קינג'יקיטילה לגיבור לאומי בטנזניה המודרנית.
מחוז קינא הוא מחוז בדרום-מזרח מצרים הממוקם על הנילוס.
בירת המחוז היא העיר קינא.
בתחום החקלאות: הגידול העיקרי הוא קנה סוכר כאשר מקור המים העיקרי הוא הנילוס.
בתחום התעשייה: הכבדה קיימים במחוז מפעלי מלט, מפעלים ליצור כימיקלים, מפעלים להפקת מחצבים מגרניט.
בתחום הטכנולוגיה: במחוז קיימים מספר מפעלים ליצור תרופות
בקיץ הטמפרטורות עומדות בשיא החום על 40 מעלות צלזיוס ובחורף הטמפרטורה יורדת עד ל-6 מעלות צלזיוס, מזג האוויר הוא יבש ברוב השנה, כאשר הרוח היא לרוב צפון מזרחית (מכיוון הים האדום).
עבד אל-באסט עבד א-סמד - שייח' מצרי מפורסם, מדקלם קוראן בשידורי רדיו.
עבד אל רחמן אל-אבנודי - משורר וסופר
מנסור אל עיסואי - פוליטיקאי לשעבר שר הפנים המצרי והצנזור המשטרתי
ד"ר מוסטפא חמיד - לשעבר שר הבריאות
מכרם עוביד - היה מזכיר מפלגת אל-ופד ושר האוצר המצרי
עומר סולימאן - היה סגן נשיא מצרים וראש המודיעין הכללי של מצרים
קינא היא עיר בדרום-מזרח מצרים ובירתו של מחוז בעל שם זהה.
העיר ממוקמת במצרים העליונה, על הגדה המזרחית של הנילוס, כ-50 ק"מ מצפון-מזרח לעיר לוקסור.
העיר נחשבת למוקד תחבורה מרכזי בין מצרים העליונה לים האדום.
לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 התגוררו בעיר 264,498 בני אדם.
בעיר ישנו ריכוז גבוה של נוצרים קופטים - כ-35% מכלל התושבים.
חיל האוויר של ארצות הברית ביצע תרגילים רבים באזור קינא משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד לשנות ה-90.
קימרוזאורוס (שם מדעי: Kimmerosaurus; מילולית: "לטאת קימרידג'") הוא סוג של פלסיוזאור מסדרת הפלסיוזאורים שחי בתור היורה.
זוחל ימי זה היה קרוב משפחתו של הקריפטולידוס.
מאובניו של היצור נמצאו בבריטניה בתצורות על חוף הים (ששמם באנגלית Kimmeridge Clay ), שבאתר המורשית העולמית: חוף היורה, בדורסט, בריטניה, אזור בו נמצאו מגוון יצורים ימיים מהיורה.
נמצאו גולגולת עם שיניים וכמה חוליות צוואר, מהם מסיקים שהוא השתייך למשפחתו של הקריפתולידוס קריפטולידיים.
לסתותיו היו רחבות ובעלות שורות שיניים חרוטיות שעזרו לו ללכוד דגים ביעילות.
מבנה החוליות מאוד דומה לחוליות ה-Colymbosaurus, מה שגרם לכמה חוקרים לסבור שיצור זה הוא למעשה מאובן של Colymbosaurus ללא הראש.
ככל הנראה יצור זה חי רוב זמנו בים הקדום - ים תטיס ושם צד מגוון דגים ויצורי ים נוספים, אחריהם רדף בעזרת ארבעת סנפיריו הארוכים.
הוא עצמו הותקף בידי זוחלי ים גדולים יותר כמו הפליוזאורוס שחי באותו אזור.
הקימרוזאורוס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראים מספר פרטים המחפשים כרישי מלאך אך אחד מהפרטים נטרף על ידי פליוזאורוס.
נהר קימסקוויט הוא נהר ברכסי קיטימט בהרי החוף של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הנהר זורם לתעלת דין (לשון ים באזור החוף המרכזי של קולומביה הבריטית).
חלקו העליון של הנהר מוגן בשמורת הטבע נהר קיסמקוויט.
הנהר נקרא על שם הכפר קימסקוויט של שבט האומה הראשונה נוקסאלק, אשר היה במוצא של הנהר דין.
קינבו 900 (בגרמנית, באנגלית: KINEVO 900, קרוי גם: zeiss-kinevo-900 קרוי גם: QEVO) הוא מיקרוסקופ ניתוחי מתוצרת חטיבת הטכנולוגיה הרפואית Carl Zeiss Meditec בבעלות יצרנית מערכות האופטיקה והאלקטרואופטיקה הגרמנית קרל זייס א.ג.
המכשיר מאפשר ביצוע פעולות ניתוחיות מורכבות בשילוב אמצעים רובוטיים, אמצעי ניווט, הדמיה תוך ניתוחית, ויכולות אנדוסקופיות., בנוסף המערכת מספקת משוב תוך ניתוחי על ההתקדמות בניתוח על פני ההדמיה שנרכשה לפני הניתוח או במהלכו.
ליכולות אלה ישנה חשיבות גדולה, מכיוון שהן משפרות מאוד את היעילות של ניתוחים לכריתה של גידולים שפירים וממאירים, בדיוק מקסימלי ועם מינימום פגיעה באזורי מוח רגישים.
"קינבו 900" נחשב כיום למיקרוסקופ המתקדם בעולם.
המיקרוסקופ מאפשר הדגמה של מחלות מוחיות שונות, כולל כריתת גידולים שפירים וממאירים באמצעות סימון, והדמיה מתקדמת של כלי הדם המוחיים.
בנוסף, "קינבו 900" מאפשר ראייה בתלת־ממד של פתולוגיות מוחיות שונות, תוך שימוש במשקפי תלת־ממד על פני מסך רחב, ללא צורך להשתמש בעיניות המיקרוסקופ.
בנוסף יש למיקרוסקופ יכולות משופרות ומתקדמות ביותר בתחום הרובוטיקה, אלמנט המגדיל את יעילות ניתוחי הכריתה בדיוק מקסימלי ועם מינימום פגיעה באזורי מוח רגישים.
"קינבו 900" היא רובוטיקה כירורגית מבוקרת המשפרת רמת תפעול המאפשרת דייקנות ומיצוב.
בנוסף, "PointLock" מאפשרת לכירורג לבצע תנועת "KeyHole" (בתרגום חופשי לעברית: "חור המנעול") להתבונן על שטח גדול יותר בתוך חלל - יתרון מסוים באזורים עם גישה צרה.
מיקרוסקופים אופרטיביים הפכו לבסיסיים להצלחתם של פרוצדורות כירורגיות מודרניות אחרות.
הם הפכו לפלטפורמות פעילות לפיתוח ממשקי בקרת משתמשים משופרים ומערכות רובוטיות.
ההתפתחויות האחרונות מספקות משמעותית יותר פונקציות מאשר מיקרוסקופים אופרטיביים קודמים.
מחקר בן שנה, פורסם ב-22 במרץ 2019 על ידי "Evgenii G Belykh" וחב' מהמרכז רפואי סנט ג'וזף, פיניקס, ארצות הברית במטרה לבצע הערכה מקיפה של מערכת מיקרוסקופ הדמיה רובוטית- "ZEISS KINEVO 900".
המחקר משווה את ביצועיו למודל הקודם של מיקרוסקופ כירורגי מתוצרת "ZEISS".
הערכה בוצעה במעבדה לחקר נוירוכירורגיה, וההערכה כיסתה תפקוד רובוטי, אקסוסקופי (exo - חיצוני), אנדוסקופי ואפקט קרינתי.
המחקר מצא כי "KINEVO 900" מספק מספר שיפורים ביחס למיקרוסקופ הכירורגי הקודם.
ויזואליזציה היברידית דיגיטלית "4K" של תלת מימד של "קינבו 900" התגלתה כשיפור משמעותי ביחס לטכנולוגיה קודמת.
במצב ההדמיה האקסוסקופית ובמרחק העבודה הארוך, צוות החדר הניתוח כולו יכול להעריך את המבנים המפורטים בעומק המסדרון הכירורגי.
יתר על כן, התצוגה האקסוסקופית המסך הרחב התלת-ממדי מגדילה את הערך החינוכי להכשרת כירורגים בשיטה.
המחקר מצא כי ניתן היה לבצע תפר מיקרו-וסקולרי ומניפולציות מיקרו-כירורגיות אחרות כאשר ה-"קינבו 900" שימש כאקסוסקופ עם התצוגה התלת-ממדית.
שיפורים בולטים אחרים שנמצאו עם "קינבו 900" בהשוואה למערכת "ZEISS" הקודמת כוללים שיפור בהדמיה פלואורסצנטית תוך ניתוחית.
"קינבו 900" מספק אפליה טובה יותר בין האות הפלואורסצנטי והסביבה באמצעות תפיסה משופרת משמעותית של צבעי המוח והדם.
רקמות שאינן פלואורסצנט נראו בהירות וטבעיות בהרבה עם התצוגה הדיגיטלית של הדגם החדש וקצת יותר בהירות דרך "oculars" בהשוואה למערכת הקודמת.
ה-"קינבו 900" סיפק פונקציית שכבת על-פני "Indocyanine green (ICG)" אנגיוגרפיה עם כיסוי מציאות מוגבר, רזולוציית תמונה טובה יותר ושיפור זרימת העבודה לאחר העיבוד לכימות הזרימה בהשוואה למערכות "ZEISS" הקודמות.
מחקר זה הראה כי אנגיוגרפיה של "Indocyanine green (ICG)" הייתה מספיק רגישה כדי להעריך את זרימת הדם, אפילו בכלי קטן בקוטר של 1 מ"מ, עם תוצאות כמותיות דומות.
סיוע אנדוסקופי בניתוחים תוך-גולגולתיים המופעלים על ידי מיקרוסקופ מציע הדמיה נוספת של המבנים העמוקים.
עם זאת, סיוע באנדוסקופ מוגבל על ידי ירידה או לפחות מכשולים משמעותיים בתמרון בהשוואה לשימוש במיקרוסקופ הניתוח.
"קינבו 900" היא פלטפורמת הדמיה רובוטית הממצקת שילוב של הדמיה מיקרוסקופית ואקסוסקופית עם אנדוסקופ זוויתי לבדיקה.
כלי המיקרו-פיקוח המשולב במלואו, דגם ה-"QEVO", אפשר לבדוק אזורים סביב חלל הכריתה.
השילוב של שתי תצוגות בפורמט תמונה-בתמונה מאפשר דרך בטוחה ויעילה לבצע נהלים בסיוע אנדוסקופ.
ההדמיה שלאחר הניתוח אישרה כריתה מוחלטת והמטופל נצפה חוזר לתפקוד מלא חודש לאחר הניתוח.
מסקנת המחקר: בסך הכל, השיפורים שבוצעו ב-"קינבו 900", יחד עם כלי המיקרו-פיקוח האנדוסקופי המשולב לחלוטין, הם משמעותיים.
שיפורים אלה ישפיעו על ארגונומיה, על דיוק, יעילות, על איכות הצפייה ועל הערך החינוכי של הליכים כירורגיים, ובלבד שמנתחים יקבלו הכשרה מתאימה לשימוש מיטבי.
"קינבו 900" נכנס בסוף שנת 2019 לשימוש במחלקת נוירוכירורגיה ב-בית החולים רמב"ם.
חלוצי המנתחים במדינת ישראל ב"קינבו 900" הם: מנהל המחלקה הנוירוכירורגית הד"ר גיל סוירי וסגנו הד"ר עידו פלדור.
שפת קימנת (בכתב געז: ቅማንት קִמַנְת או ክማንት כִּמַנְת, וגם כֵּמַנְתְנֵיי) היא שפה בסכנת הכחדה חמורה המדוברת בפי חלק זעום ומבוגר מאוד של אנשי קמנת בצפון אתיופיה, בעיקר בנפת צ'ילגה באזור צפון גונדר, שבין הערים גונדר ומטמה.
השפה שייכת לקבוצה המערבית של שפות אגאו, הקרויות גם השפות הכושיות המרכזיות.
שני ניבים נוספים של השפה, שכבר נכחדו, הם קווארה וכּיילה.
שפות אגאו הן ענף במשפחת השפות הכושיות, השייכת למשפחת העל האפרו-אסיאתית.
קימנת היא השפה המקורית של הקמנתים באזור צפון גונדר באתיופיה.
למרות שהאוכלוסייה האתנית של הקמנתים הייתה 172,327 במפקד האוכלוסין של 1994, רק חלק מזערי מהם עדיין מדבר את השפה במאה ה-21. כל הדוברים חיים בנפת צ'ילגה או במחוז לַאי ארמצ'יהו שבמדינת אמהרה.
ב-2003 כבר צנח המספר: מספר הדוברים הילידיים היה 1,625, ומספר הדוברים כשפה נוספת היה 3,450. כל דוברי השפה שנותרו היו מעל גיל 30, ויותר מ-75% מהם מעל גיל 50. השפה כבר לא מועברת לדור הבא.
קימנת אינה מדוברת בפומבי או אפילו בבית כאמצעי לתקשורת יומיומית, אלא הצטמצמה לכדי לשון סתרים.
לא ברורה מה הייתה מידת העצמאות של קימנת, כּיילה וקווארה: האם אלה היו שלושה ניבים של אותה שפת אגאו מערבית, או שכולן או חלקן היו שפות נפרדות.
עם זאת, מקובל להניח כי כיילה וקווארה היו ניבים של קימנת.
+העיצורים הפונמיים בקימנת שִפְתִיִים מכתשיים חִכִּיים וילונייםפשוטים מַשופתתים אפִיים סותמים אטומים קולִיים חוככיםאטומים קולִיים מקישים מקורבים
עיצורים מתמשכים (continuants, כלומר לא הסותמים) ניתנים להכפלה באמצע מילה.
+התנועות הפונמיות בקימנת קדמיות מרכזיות אחוריות סגורות [] אמצעיות פתוחות
מבנה ההברה המקסימלי בקימנת הוא CVC (עיצור–תנועה–עיצור).
צרורות עיצורים מותרים רק בתוך מילה.
במילים שאולות מאמהרית ייתכנו גם צרורות עיצורים בתוך הברה.
אם נוצר צרור של יותר משני עיצורים, הוא יפורק על ידי החדרת התנועה האפנתטית [].
הידמות מלאה של עיצורים אפיים.[דרושים פירוט ודוגמה]
ביטול קוליות של העיצור // בגבול (התחלת או סוף) מילה.
גוף: מערכת סימון הגוף מבחינה בין: גוף ראשון יחיד ורבים; גוף שני יחיד, מנומס ורבים; וגוף שלישי יחיד זכר, יחיד נקבה ורבים.
אספקט: בפועל, כל קטגוריות הנטייה מסומנות בסופיות.
זֶלֶאַלֵם (Zelealem 2003: 192) זיהה שלוש צורות אספקט שונות בקימנת: מוגמר (מושלם, פרפקט), לא מוגמר (לא מושלם, אימפרפקט) וממושך (פרוגרסיב).
שם המספר: כמו בשפות אגאו אחרות, המספרים 1–9 משמרים מערכת חמישונית עתיקה (בסיס חמש).
הסופית "-תָה" מוסיפה +5 למספרים 1 עד 4, ומתקבלים המספרים 6 עד 9.
סדר הרכיבים הבסיסי במשפט בקימנת, כמו בכל שאר השפות האפרו-אסיאתיות באתיופיה, הוא נושא–מושא–פועל (SOV).
קיומה של מערכת סימון יחסות מאפשר גם סדרי מילים אחרים, מסומננים יותר.
בצירוף שמני, המאייכים באים לפני ראש הצירוף (שם העצם), כך למשל, הסֶדר הוא "שם־תואר–שם־עצם".
עם זאת, מִספרים יכולים לבוא אחרי שם העצם הראשי.
פסוקית משועבדת, מכל סוג, באה לפני הפועל הראשי במשפט.
כתוצאה מגסיסת השפה, פריטי לקסיקון רבים כבר מוחלפים במילים אמהריות.
קימנלאקסו (בפינית: Kymenlaakso; בשוודית: Kymmenedalen) הוא אזור בפינלנד הגובל באזורים של אוסימה, פייט-המה, דרום סאבו, דרום קרליה ורוסיה.
פירוש שמו הוא "עמק קימי".
הנהר קימי הזורם בו הוא אחד הנהרות הגדולים בפינלנד, עם אגן ניקוז של 11% משטחה של פינלנד.
לעיר קוטקה, עם 51,000 תושבים, נמל היבוא החשוב ביותר בפינלנד.
קימנלאקסו היה אחד האזורים התעשייתיים הראשונים של פינלנד.
הוא הפך לאזור החשוב ביותר לתעשיית עיסת הנייר בפינלנד.
מאז סוף המאה ה-20 נסגרו מפעלים רבים, ונרשמה אבטלה וירידה באוכלוסייה.
במאה ה-17, אזור קימנלאקסו היה שייך למחוז ויבורג וסאבונלינה של האימפריה הקולוניאלית השוודית.
לאחר המלחמה הצפונית הגדולה, בהסכם ניסטאד ב-1721, חלק גדול מהמחוז נפל לידי האימפריה הרוסית.
לאחר הסכם אובו ב-1743, הועבר הגבול בין האימפריות לנהר קימי, ובשפך שלו עבר הגבול לאורך הקצה המערבי ביותר של השפך.
נכון ל-2021 מתגוררים באזור כ-162 אלף תושבים.
האזור מחולק לתת-אזור קואובולה ותת-אזור קוטקה-המינה.
אוכלוסיית תת-אזור קואובולה היא 95,203 (נכון ל-30 בנובמבר 2009) ואוכלוסיית תת-אזור קוטקה-המינה היא 87,245 (נכון ל-30 בנובמבר 2009).
בשל ההתאגדות העירונית בשנת 2009, קואובולה היא הרשות המקומית הגדולה ביותר בקימנלאקסו מבחינת שטח ואוכלוסייה, עם כ-88,000 תושבים.
הרשות המקומית עם האוכלוסייה השנייה בגודלה היא העיר קוטקה, שבה מתגוררים כ-55,000 איש.
אזור קימנלאקסו מורכב משש רשויות מקומיות, מתוכן שלוש בעלות מעמד של עיר (מסומנות בהדגשה).
קין הוא ציור מאת האמן הגרמני לוביס קורינת, אשר נוצר בשנת 1917. הציור מתאר את הרגע שלאחר רצח הבל בידי אחיו קין, כפי שמסופר בספר בראשית.
ביצירה מתאר קורינת את קין מיד לאחר שביצע את הרצח, כאשר הוא מנסה להסתיר את גופתו של הבל תחת אבנים.
עם זאת, לפי המסופר בתנ"ך, דמו של הבל זועק מהאדמה, ואי אפשר להסתיר את הפשע מפני האל:
הציור מאופיין בסגנון אקספרסיוניסטי, המדגיש את הרגשות העזים שבסצנה.
נקודת המבט ביצירה נבחרה מתוך פרספקטיבה נמוכה, המדמה את נקודת מבטו של הקורבן השוכב על האדמה.
הבחירה הזו יוצרת תחושת הזדהות עם הבל ומעצימה את האימה שבסיטואציה.
ציפורים שחורות המופיעות בציור מסמלות מוות ומוסיפות לאווירת האבל והגורל הבלתי נמנע.
קורינת עסק בנושא קין והבל כבר בשנת 1895, אך חזר אליו בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כאשר גרמניה עדיין הכריזה על ניצחון קרוב, למרות המצב הקשה בחזית.
הציור משקף את האכזריות האנושית ואת תחושת האסון הקרב, תוך התכתבות עם מצבה של גרמניה בזמנו.
בעקבות שבץ מוחי שעבר קורינת בשנת 1911, השתנתה שפתו האמנותית – מנטורליזם מוקפד לסגנון חופשי יותר עם השפעות אקספרסיוניסטיות.
שינוי זה בא לידי ביטוי גם בדמותו של קין, שבו הצבעים העזים והמשיכות החופשיות מעניקים ליצירה עוצמה דרמטית רבה.
הציור זכה להערכה רבה במיוחד בשנות ה-80, עם עליית תנועת ה-Junge Wilde זרם אמנותי גרמני שחיפש ביטוי חופשי ורגשי, בדומה לאקספרסיוניזם של קורינת.
בתקופה זו נרכשה היצירה, והיא נחשבת לדוגמה בולטת למורשתו האמנותית של קורינת.
קין הורג את הבל הוא ציור מפרי מכחולו של האמן הפלמי פטר פאול רובנס.
היצירה מתארת את הרצח הראשון המתועד בתנ"ך, כאשר קין רוצח את אחיו הבל, כמסופר ב.
הציור מוצג בגלריית קורטולד בלונדון.
בציור מתוארת סצנת האלימות בין שני האחים.
קין מוצג בעיצומה של התקפה על הבל, כשרגלו מקבעת את אחיו למקומו.
אחת מידיו של קין לוחצת על גרונו של הבל, בעוד ידו השנייה מונפת כשהיא אוחזת בכלי הכאה.
ראשו של הבל מדמם, מה שמרמז על מכות קודמות שספג.
רובנס בחר לתאר את רגע ההתקפה ולא את הרגע הספציפי של ההכאה עצמה, בדומה לגישתו של טיציאן קין הורג את הבל ביצירה קודמת בנושא זהה הנמצאת בסנטה מריה דלה סאלוטה בוונציה.
קין מוצג כבעל גוף שרירי ומוצק, בעל מבנה גוף חסון ומוטת כתפיים רחבה, המייצג את דמות התוקפן הראשון.
לעומתו, הבל מתואר באמצעות זרועו המורמת בתנוחת התגוננות מעל ראשו, המשווה לו מראה של קורבן חסר ישע.
גופם השרירי והמחושל של שני האחים מושפע מסגנונו של מיכלאנג'לו.
רובנס יצר ניגוד חד בין הבעות הפנים של שתי הדמויות:
קין מתאפיין בפתחי פנים סגורים – עיניים זוויתיות כמעט עצומות, נחיריים ופה מוסתרים על-ידי שפם וזקן, ושיער סבוך התוחם את פניו הצרות, המדגישים את המתח הרגשי האצור בו.
הבל, לעומתו, מוצג עם קלסתר פנים רחב ופתוח – עיניים, אף ופה פעורים לרווחה, וראש מורם המבליט את חללי פניו, המעצימים את זעקתו.
היצירה ממחישה את יכולותיו האמנותיות המגוונות של רובנס.
בעוד הטקסט המקראי מתאר את הרצח בצורה תמציתית ("וַיָּקָם קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיַּהַרְגֵהוּ"), רובנס הצליח להפיח חיים בסצנה באמצעות: יכולת אנטומית מרשימה בתיאור הגופים, עיצוב עומק רגשי, ניגוד בין הבעות התוקפן והמתגונן ושימוש ייחודי בצבע שהשפיע על אמנים רבים שבאו אחריו.
קין והבל (באיטלקית: Caino uccide Abele) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר הוונציאני טיציאן.
הציור נוצר בין השנים 1543–1545 עבור כנסיית סנטו ספיריטו, וכיום נמצא בבזיליקת סנטה מריה דלה סאלוטה בוונציה.
הציור מתאר את מעשה הרצח הראשון המופיע בספר בראשית.
קין והבל היו בניה הראשונים של אדם וחוה.
קין, שהיה הבכור, היה עובד אדמה, ואילו הבל היה רועה צאן.
שני האחים הקריבו קורבנות לאלוהים, אך הבל הקריב מבכורות צאנו, ואילו קין הקריב מפרי האדמה.
אלוהים שעה לקורבנו של הבל, אך לא לקורבנו של קין.
מתוך קנאה וזעם, בהיותם בשדה, הרגו קין.
בראשית שנות ה-40 של המאה ה-16 קיבל טיציאן הזמנות רבות מהנזירים של כנסיית סנטו ספיריטו, שכבר החזיקו באחד מציוריו המוקדמים, "מרקוס הקדוש על כס המלכות".
בין העבודות שהוזמנו הייתה גם תמונת מזבח שתיארה את "ירידת רוח הקודש", אך היא ניזוקה ושופצה מאוחר יותר על ידי טיציאן עצמו.
הציור באותו נושא שנמצא כיום בכנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה שייך לשלב מאוחר יותר ביצירתו של טיציאן.
במאה ה-17 הועברה כל קבוצת היצירות מכנסיית סנטו ספיריטו לכנסיית סנטה מריה דלה סאלוטה, שם הן נמצאות עד היום.
בתקרת הסקריסטיה של הכנסייה, מעל המזבח, נמצאות שלוש יצירות מאותה: קין והבל, עקידת יצחק, ודוד וגוליית.
חוקר האמנות גאורג גרונאו התייחס לשלושת הציורים כמקשה אחת:"נקל להבחין בקשר בין נושאים אלו; כולם מתארים רגעים דרמטיים של תנועה עזה, ובכל אחד מהם משתתפים רק שתיים או שלוש דמויות.
כישרונו ונטייתו הטבעית של האמן הובילו אותו לבחירת נושאים אלו, ותובנתו האמנותית הנחתה אותו לצמצם את מספר הדמויות כדי לשמור על פשטות הקומפוזיציה – אלא אם כן היו אלו מזמיני העבודה שהכתיבו את הנושאים.הרקע בשלושת הציורים דומה: אדמה חומה, צוקים סלעיים, תחושה של גובה הרים.
מעל הדמויות השמיים קודרים וכבדים בעננים.
מתוך רקע זה מתבלטות דמויות האדם הקולוסאליות, שצבען חום-צהבהב.
כאן אנו רואים אדם נופל שעדיין מנסה להגן על עצמו בידו החלשה; מעליו עומד קין, כף רגלו על גופו של הקורבן, והוא נכון להנחית עליו מכת מוות נוספת.
במקום אחר ניצב אברהם הזקוף, ידו השמאלית מונחת על צווארו של הנער הכורע על עצי המערכה, וידו הימנית מניפה את המאכלת, תוך שהוא פונה אל המלאך העוצר את ידו.
באיור השלישי מאירה קרן אור את גופו של הענק המת; מעליו עומד דוד הצעיר, המרים את ידיו בהכרת תודה לשמיים, בשעה שקרן שמש חודרת מבעד לעננים הכבדים.בעוצמת הרעיון, טיציאן כאן – אם בכלל – מתקרב לרמתו של מיכלאנג'לו.
דמויות אלו, בעלות שרירים רבי-עוצמה ותנוחות הירואיות, נוצרו בכוח כישרונו כצייר, אך תורת הצבעים היא ייחודית לו: ניתן להבחין כיצד הגוונים הכהים השולטים מאחדים את הצבעים המקומיים העזים, וכיצד הקומפוזיציה הצבעונית תורמת לא פחות מן הקומפוזיציה הקווית ליצירת רושם של עוצמה חיה.
הדרמטית ביותר מבין שלוש היצירות נצבעת בטונים כהים מאוד, כך שהדמויות החומות-כהות נראות כאילו הן האלמנטים המוארים יותר של הציור."
קין הורג את הבל הוא תחריט עץ מאת האמן הצרפתי גוסטב דורה, המבוסס על הסיפור המקראי אודות קין והבל מ: "וַיָּקָם קַיִן אֶל הֶבֶל אָחִיו וַיַּהַרְגֵהוּ".
היצירה משנת 1880 (בקירוב) והופיעה לראשונה בספר "גלריית התנ"ך", אוסף של 241 סצנות מקראיות מאוירות על ידי דורה, אשר ליוו את תרגום הוולגטה לצרפתית.
הספר, שנודע בשם "תנ"ך דה טורס", פורסם בלונדון בשנת 1866.
למרות ששם היצירה הוא "קין הורג את הבל", התחריט אינו מתאר את רגע הרצח עצמו אלא את הרגעים שלאחריו.
הסצנה מציגה את קין כשהוא מתוודע לחומרת פשעו ומביע חרטה, בהתאם לפסוק "גדול עווני מנשוא" ().
ברקע נוף בראשיתי, בו קין יושב שפוף ונשען על סלע, כשפניו מושפלים ומבטאים צער עמוק.
גופת הבל מוטלת בתחתית התהום, וגופו פרקדן בפישוט איברים, כסמל לטרגיות של מותו.
הבל מתואר כדמות צעירה וחטובה, עם שיער סתור ובגד מקומט, המדגישים את חוסר הצדק שבמותו בטרם עת.
קין מוצג כאדם מוכה ייסורים, ותנוחתו הכפופה מרמזת על רגשי האשמה הכבדים הרובצים עליו.
הניגודיות בין דמותו של קין לדמותו של הבל מודגשת בציור – קין נמצא בצללים, ואילו הבל מואר באור חזק, המדגיש את האובדן ומעורר הזדהות עם קורבנו.
הטבע מגיב לזוועה באמצעות רשפי אור שמיימיים המתלקחים מעל ראשו של קין, המסמלים את זעם האל.
הצללים הכבדים ברקע מסמלים את שקיעתו הנפשית של קין.
במורד המדרון מתפתל נחש, המסמל קשר רעיוני בין חטאם של אדם וחוה לבין הפשע החמור של קין.
ייתכן כי הנחש מרמז לכך שקין הרחיק לכת אף יותר מהוריו – בעוד הם חטאו בהסגת גבול, הוא חטא בשפיכות דמים.
היצירה משקפת את תפיסתו הדרמטית של דורה לגבי הסיפורים המקראיים ומציגה את האירועים בתנופה רגשית עזה, תוך שימוש חזק בניגודיות של אור וצל, הבעות פנים וקומפוזיציה דרמטית להדגשת המשמעות העמוקה של הסצנה.
קין הורג את הבל הוא ציור מוקדם של הצייר האיטלקי ברתולומיאו מנפרדי , שהיה ממשיך דרכו של קאראווג'ו.
הציור מתאר את רגע הרצח של הבל בידי אחיו הבכור, קין, סיפור מקראי המופיע בספר בראשית.
היצירה מוצגת בהמוזיאון לתולדות האמנות בווינה.
על פי הסיפור המקראי, קין והבל היו בניו של אדם וחוה.
קין היה עובד אדמה והבל היה רועה צאן.
השניים הביאו מנחות לה', אך רק מנחתו של הבל התקבלה לרצון.
קין, מתוך קנאה וזעם, הוציא את הבל לשדה ורצח אותו שם.
היצירה שייכת לתקופה המוקדמת של מנפרדי ומציגה השפעה ברורה של קאראווג'ו, במיוחד בדגש על צמצום פרטים משניים ליצירת אפקט של על-זמניות.
הדמויות בציור משולבות באופן המזכיר את עקרונות הקומפוזיציה של הציור המאנייריסטי מהמאה ה-16.
הציור נחשב בעבר לעבודה של הצייר גווידו רני, אך מאוחר יותר זוהה כיצירה של מנפרדי.
הוא זכה לתשומת לב רבה כבר בשלב מוקדם והפך למבוקש על ידי אספנים מחוץ לאיטליה.
עד שנת 1651, הציור נכנס לאוסף המפורסם של לאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה, בבריסל שם הוצג במקום בולט לצד יצירות של טיציאן ואמנים אחרים מתקופת הרנסאנס.
הציור אף תועד ביצירה של דוד טנירס הבן, אשר צייר את גלריית האמנות של הארכידוכס ובה נראה ציורו של מנפרדי בין היצירות המוצגות.
למרות הפשטות היחסית של הקומפוזיציה, "קין הורג את הבל" של מנפרדי משקף עומק רגשי ודינמיות תנועתית, אשר תרמו לפופולריות של הציור ולהערכתו בעולם האמנות.
הציור ממשיך לעורר עניין בשל פרשנותו לסיפור המקראי והשימוש המיוחד בתאורה ובקומפוזיציה בהשפעת קראוואג'ו.
קין ויליאם לואיס-פוטר הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי ומגן הכנף השמאלי בברנטפורד מהפרמייר ליג.
לואיס-פוטר נולד בקינגסטון על ההאל שבאנגליה והתחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של האל סיטי.
לואיס-פוטר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של האל סיטי בינואר 2019 במסגרת הגביע ה-FA.
במרץ 2019 הושאל לברדפורד (פארק אווניו) עד לסיום העונה.
ב-9 בנובמבר 2019, ערך את הופעת הבכורה שלו בצ'מפיונשיפ במדי האל סיטי, וב-30 בנובמבר כבש את שער הבכורה שלו בבוגרים.
ב-18 בינואר 2021, חתם לואיס-פוטר על חוזה חדש בהאל סיטי עד קיץ 2023.
ב-12 ביולי 2022, חתם לואיס-פוטר על חוזה לשש שנים בברנטפורד מהפרמייר ליג.
ב-17 בדצמבר 2023 כבש את שער הבכורה שלו בליגה נגד אסטון וילה.
בעונת 2024/2025, עקב פציעות של שחקני הגנה רבים, הוא שיחק בעיקר כמגן שמאלי.
במרץ 2022 זומן לואיס-פוטר לראשונה לנבחרת אנגליה עד גיל 21 וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת אלבניה.
לואיס-פוטר למד במכללת סנט מרי בהאל.
קינאם (בווייטנאמית: Kỳ nam; ביפנית: 伽藍, Kyara) הוא סוג של אגרווד (Agarwood), עץ ריחני כהה ועשיר בשרף המופק מלב העץ של עצי אקווילריה (Aquilaria) לאחר זיהום (טבעי או מלאכותי) על ידי פטרייה מסוג Phaeoacremonium parasitica.
הקינאם נחשב ל"מלך האגר" בשל איכותו הגבוהה ביותר, תכולת השמן הגבוהה שלו (הגורמת לו לשקוע במים) וריחו המורכב והרב-שכבתי.
הוא משמש בעיקר לקטורת, בשמים ורפואה מסורתית, ונמכר במחירים גבוהים במיוחד, עד מאות אלפי דולרים לק"ג בודד בחומר טהור איכותי.
הקינאם מופק בעיקר מיערות טרופיים בווייטנאם, אינדונזיה, בורנאו וסין (האי היינאן), והוא מהווה חלק חשוב בתרבויות הינדיות, בודהיסטיות, מוסלמיות וסיניות במשך אלפי שנים.
השימוש באגר, ובפרט בקינאם, מתוארך אלפי שנים אחורה.
הוא מוזכר בטקסטים עתיקים כמו הוודות ההינדיות (כ-1400 לפנה"ס), ובשמות כגון עוּד (בערבית عود) בערבית (עץ שמיימי).
בסין, הוא מופיע בספר הרפואה "מינג יי ביה לו" (מאות 4–6 לספירה), וביפן – בניהון שוקי (712 לספירה) ובאוצרות שוסואין, שם נשמרה דגימה מהמאה ה-8 מקמבודיה.
בווייטנאם, תחת שליטת שושלת נגויאן (מאות 16–18), היה לקינאם מונופול מסחרי, כאשר פאונד אחד נמכר ב-15 טאלים בשוק חוי-אן ו-600 טאלים בנגסאקי ביפן.
במצרים העתיקה שימש לטקסי הלוויה, ובמסורת האיסלאמית – להקטרה במסגדים.
במזרח התיכון ובדרום-מזרח אסיה, סחר בקינאם הניע מסלולי מסחר עתיקים, והוא נחשב לאחד העצים היקרים בעולם עקב נדירותו והסיכון בהכחדה.
הקינאם נוצר בתהליך טבעי ארוך טווח (עשרות עד מאות שנים) בעצי אקווילריה, בעיקר A.
crassna, כאשר זיהום פטרייתי גורם לעץ לייצר שרף הגנתי.
התהליך כולל מוטציות דמויות סרטן, המושפעות מגורמים כמו אדמה, אקלים, פטריות וגורמים חיצוניים (כגון ברק או נזק מחרקים).
לא כל העצים או האזורים מייצרים קינאם; הוא נדיר במיוחד באזורים הרריים בווייטנאם (כגון נה-טרנג, אנ-קה וטאן-לין).
טוק הואונג (Toc Huong): השלב הפרימיטיבי ביותר, שונה מאגר רגיל.
העץ בעל מרקם גס, ורידי שמן דקים וישרים, צבע צהוב בהיר ושעווי.
הריח טבעי וחזק בטמפרטורת החדר, מתוק ופרחוני מעל 220°C.
רבים מהאזורים מייצרים אותו, אך לא כולם מתקדמים.
קי הואונג (Ki Huong): שלב שני, באזורים ספציפיים.
ורידי שמן עבים יותר, צבע כהה יותר ("ספוג מים").
ריח מתוק יותר, רב-שכבתי, דמוי קינאם.
אינו שוקע במים, אך משמש כתחליף טוב לקטורת ושמנים.
מסווג לצבעי קווים: לבן, ירוק, צהוב ושחור.
קינאם (Ki Nam): השלב הגבוה ביותר, נדיר ביותר.
שמן צפוף ושקוף, גמיש ושעווי, שוקע במים.
הריח רב-שכבתי, משתנה עם הזמן (פרחוני ב-260°C, יציב בטמפרטורות גבוהות), ללא גירוי.
שכבה מחומצנת עליונה עלולה להחליש את הריח הראשוני, אך הסרתה משחררת ריח חזק ומסחרר.
הקינאם יכול להיווצר בגזע, חללים, ליבה, קליפה חיצונית ("קי-בי") או שורשים, עם מאפיינים שונים.
נזק מחרקים (כגון נמלים) יוצר צורות אטיפיות, אך אלה נחותות יותר.
הקינאם מסווג לארבעה סוגים עיקריים על פי צבע: לבן, ירוק, צהוב ושחור.
אין סוג סגול (הסגול מתייחס לצבע השמן, שמופיע בכל סוג).
הקינאם הירוק עלול להראות סגול, עם ריח אנרגטי ו"תו מסתורי" פחות מתוק.
סוגים נוספים כוללים וריאציות גאוגרפיות ומבניות (גזע/שורש).
ביפן, הוא מקביל ל"קיארה" הצעירה או "שין קיארה" – הדרגה הגבוהה ביותר של ג'ינקו (אגר).
קטורת ובשמים: כחומר בסיס לבשמים (שמן עוּד - Oud oil), עם תשואת שמן נמוכה (עד 20 מ"ל מ-70 ק"ג עץ).
הריח כולל נגיעות עץ-מזרחיות, פירות-פרחוניות, וניל, מוסק וענבר.
רפואה מסורתית: כחומר מחטא, מרענן נשימה, לטיפול בבעיות קיבה, דיזנטריה וכאבי ריאות/כבד (לפי דיוסקורידס, סוטרה סמהיטה והמסורת המוסלמית).
בטיבט, קיימים זנים מיוחדים (צהוב, לבן, שחור).
השמן מופק בדיסטילציה קיטורית, ומכיל מעל 150 תרכובות, בעיקר טרפנואידים.
הקינאם בעל ערך רוחני גבוה בתרבויות רבות.
ביפן, קיארה משמש בטקסי קודו (ריח טקסי).
בסין ובמזרח התיכון – כקדוש, סמל למזל וחלומות.
במסורת הווייטנאמית, הוא קשור לטקסים דתיים, ומביא "אנרגיה" רוחנית.
הריח המיסטי שלו ("קי-יין" בסינית – ריח מסתורי) נחשב למשנה מצב רוח ומעורר השראה, והוא מוזכר כסמל של נדירות ויוקרה.
במסורת הבודהיסטית וההינדית, הוא חלק מטקסים קדושים, ובאסלאם – להקטרה.
קין והבל מביאים את קורבנותיהם הוא ציור מאת הצייר הצרפתי קלוד ז'וזף ורנה, המציג את שני בניהם של אדם וחוה בעת שהם מקריבים את מנחותיהם לאלוהים.
היצירה מתארת רגע מקראי דרמטי ברקע של לילה מואר ירח, תוך שימת דגש על הניגוד בין שתי הדמויות והאווירה הרגשית והחזותית של הסצנה.
בציור נראים קין והבל מגישים את קורבנותיהם לאל.
קין, עובד אדמה, מקריב מפרי האדמה, ואילו הבל, רועה צאן, מקריב את בכורות צאנו.
לפי המסופר בתנ"ך, אלוהים שעה למנחת הבל ולא למנחת קין - דבר שהוביל את קין לרצוח את אחיו.
בציור מוצגות עדיין המנחות הבוערות, כאשר אור הירח מאיר את הסצנה באור דרמטי, המחדד את המתח הסמוי שבין האחים ומבשר את מה שעתיד לקרות.
קלוד ז'וזף ורנה היה בנו של אמן ואביו של הצייר הוראס ורנה.
הוא נודע בעיקר כצייר נוף וים, והתמחה בציורי סצנות ליליות, סופות ים ונופים מוארים באור ירח.
ורנה למד באיטליה, שם שהה במשך עשרים שנה ושכלל את כישרונו בתיאור שמיים משתנים ותאורה דרמטית.
בשנת 1753 נקרא על ידי המלך לואי ה-15 לשוב לצרפת.
הוא היה חבר באקדמיה המלכותית לציור ופיסול בפריז.
בשלב מאוחר בקריירה שלו, ורנה ריכז את עבודתו בציורי סצנות דרמטיות, לעיתים מקראיות או מיתולוגיות, תחת תנאי תאורה ליליים או סוערים.
היצירה קין והבל מביאים את קורבנותיהם משתייכת לתקופה זו, ומדגימה את שליטתו ביצירת אווירה דרמטית באמצעות אור, צל ודינמיקה בין הדמויות.
קינג קרימזון היא להקה שהוקמה על ידי הגיטריסט רוברט פריפ והמתופף מייקל ג'יילז בשנת 1968. הלהקה הייתה בין הלהקות הראשונות ששילבו רוק ומוזיקה קלאסית, ומשום כך נחשבת לאחת הלהקות החשובות בתחום הרוק המתקדם.
אף על פי שנהוג לשייך אותה לסגנון זה, היא חרגה ממאפייניו המקובלים ולאורך שנותיה, הושפעה ושילבה סגנונות שונים כמו ג'אז, פולק, הבי מטאל, גמלאן, מוזיקה תעשייתית, מוזיקה אלקטרונית, מוזיקה ניסיונית וניו ווייב.
אף על פי שהרכב החברים בלהקה השתנה פעמים רבות במהלך תקופת פעילותה, היא המשיכה להופיע ולהקליט במשך שנים רבות.
בפועל פריפ הוא היחיד שהיה חבר הלהקה במשך כל שנות פעילותה, והוא היה האחראי לרוב הפיטורים של חברי הלהקה השונים.
עם זאת, פריפ טען כי הוא אינו רואה את עצמו כמנהיג הלהקה.
רוברט פריפ ומייקל ג'יילז החלו לדון בהקמת הלהקה בנובמבר 1968, מעט לפני שהתפרקה הלהקה "ג'יילז, ג'יילז ופריפ".
להקה זו הייתה גרסה מוקדמת לקינג קרימזון.
המוזיקאי הראשון שצורף ללהקה היה גרג לייק, שלוהק כזמר וכבסיסט.
לאחר מכן צורפו גם התמלילן פיטר סינפילד והמלחין איאן מקדונלד, וכך נוצר ההרכב הראשון של קינג קרימזון.
בתחילת ינואר 1969 החלה הלהקה לפעול ולהתאמן.
בהמשך השנה הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, In the Court of the Crimson King, שנחשב לאחד האלבומים החשובים והמשפיעים ביותר ברוק המתקדם.
אחרי הוצאת האלבום יצאה קינג קרימזון לסיבוב הופעות ברחבי אנגליה וארצות הברית.
במהלך הסיבוב הופיעה הלהקה יחד עם זמרים ולהקות רבות, כגון איירון באטרפליי, ג'ניס ג'ופלין, הרולינג סטונז ופליטווד מק.
למרות האלבום וסיבוב ההופעות המוצלח, נוצרו מתחים וסכסוכים בין חברי הלהקה, בעיקר בשל חילוקי דעות אמנותיות, ובעקבותיהם עזבו מייקל ג'יילז ואיאן מקדונלד את הלהקה לטובת קריירת סולו, אשר הניבה את האלבום המשותף Mcdonald And Giles (מקדונלד היה מאוחר יותר אחד ממקימי להקת פורינר).
בהרכב הלהקה חלו שינויים רבים בשנים אלו.
פריפ, סינפילד ולייק, חברי הלהקה שנשארו לאחר פרישתם של ג'יילז ומקדונלד, המשיכו לעבוד והוציאו את הסינגל Cat Food/Groon במרץ 1970. במשך הזמן הם עבדו על חומר לאלבום השני של קינג קרימזון, In the Wake of Poseidon.
באלבום זה השתתפו גם נגן כלי הנשיפה מל קולינס והבסיסט פיטר ג'יילז.
באפריל עזב גרג לייק והקים את להקת אמרסון, לייק ופאלמר (ELP), ובכך השאיר את קינג קרימזון ללא זמר, עד שהבסיסט גורדון האסקל, שהצטרף ללהקה לקראת העבודה על האלבום השלישי Lizard, לקח על עצמו את תפקיד הסולן.
אנדי מקאלו השתתף באלבום החדש כמתופף, ובשיר אחד מהאלבום השתתף גם ג'ון אנדרסון מלהקת יס.
רגע לפני הוצאת האלבום Lizard עזבו האסקל ומקאלו, וקינג קרימזון נותרה במצב האבסורדי של להקת רוק ללא זמר, בסיסט ומתופף.
פריפ החל לבחון מוזיקאים על מנת להרחיב את הלהקה.
המתופף איאן וולאס והזמר בוז בארל נבחרו, ומאחר שלא נמצא בסיסט שעמד בדרישות של פריפ, החליט פריפ ללמד את בארל לנגן בבס.
באמצע סיבוב ההופעות הארוך שאליו יצאה קינג קרימזון, יצא האלבום Islands ב-1971. בסוף השנה עזב את קינג קרימזון אחד מחבריה הראשונים, פיטר סינפילד.
הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשנה הבאה, מתוך כוונה לפרק את קינג קרימזון אחריו.
הקלטות מתוך סיבוב ההופעות הזה נערכו יותר מאוחר לאלבום Earthbound.
מעט אחרי סיבוב ההופעות החל פריפ לחפש שוב נגנים חדשים.
הראשון שהצטרף היה נגן כלי ההקשה ג'יימי מור.
אחריו הצטרף הזמר והבסיסט ג'ון וטון, מכר של פריפ מהקולג' שבו למד.
וטון היה מועמד גם להרכב הקודם של הלהקה, אך לבסוף לא התקבל.
כעת, כאשר קינג קרימזון התחילה מההתחלה, ניתנה לווטון ההזדמנות.
אחרי וטון הצטרף לקינג קרימזון המתופף של להקת יס, ביל ברופורד, מה שנראה כשגיאה בקריירה של ברופורד בעיני אחדים.
ברופורד עזב את יס, שהייתה אז להקה בעלת פוטנציאל גדול להצלחה מסחרית, לטובת קינג קרימזון, שהייתה ידועה כלהקה לא צפויה ובעלת היסטוריה של חוסר יציבות.
ברופורד עצמו היה מעוניין בקריירה יותר אמנותית, וקינג קרימזון נראתה לו יותר מתאימה.
לבסוף הצטרף גם הקלידן ונגן כלי המיתר דייוויד קרוס.
החזרות של ההרכב החדש התחילו בסוף 1972, ובשנה שלאחר מכן יצא לאור האלבום Larks' Tongues in Aspic.
לאחר הוצאת האלבום הלהקה יצאה לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה, אירופה וארצות הברית.
התקופה הזאת של קינג קרימזון הראתה התקרבות לסגנון ההבי מטאל שהחל להתפתח באותו זמן.
נגינת הגיטרה של פריפ הייתה חזקה ואגרסיבית, וחטיבת הקצב של הלהקה (התופים והבס) הית עוצמתית במיוחד.
ג'יימי מור עזב את הלהקה בתחילת 1973, ובמשך סיבוב ההופעות החלו חברי הלהקה שנותרים להכין חומר לאלבום הבא, Starless and Bible Black.
בתחילת 1974, העבודה על האלבום הסתיימה.
רוב האלבום הוקלט בהופעות חיות מ-1973, ורק שני שירים מלאים (The Great Deceiver ו-Lament) הופקו באולפן הקלטות, עובדה שהדגישה את הצורך של הלהקה לנגן בצורה חיה.
פריפ הרגיש שהקלטות באולפן לא מסוגלות להמחיש של האווירה והאנרגיה של הופעות חיות.
אלבום הופעות נוסף, 'USA', הוקלט לאחר זמן קצר אך לא יצא לאור עד לשנה הבאה.
בינתיים, דייוויד קרוס הרגיש שמקומו בלהקה מיותר מעט.
תפקיד כלי המיתר היה חשוב יותר בתקופה הקודמת של קינג קרימזון, אך משהשתנתה המוזיקה של הלהקה והפכה ליותר אגרסיבית ורועשת, הוא לא מצא את מקומו בה.
הוא עזב את קינג קרימזון, והלהקה נותרה עם שלושה נגנים.
שנים אחר כך סיפר קרוס שפריפ לא נהג לבלות עם שאר חברי הלהקה, ואילו וטון וברופורד היו חברים טובים ומאוחדים במיוחד, כך שהוא נשאר בודד.
בקיץ 1974 הקליטה הלהקה את אלבומה הבא, 'Red', שנחשב גם הוא לאחד האלבומים החשובים ביותר של קינג קרימזון בפרט וברוק המתקדם בכלל.
השתתפו בו, בנוסף לחברי הלהקה, גם רובין מילר (באבוב), מארק צ'ריג וחברי הלהקה לשעבר מל קולינס ואיאן מקדונלד, שניהם בכלי נשיפה.
האלבום לא לווה בסיבוב הופעות, מכיוון שמעט אחרי יציאתו הודיע פריפ במפתיע ש-"קינג קרימזון הפסיקה להתקיים".
נראה היה שהאלבום Red היה סופה של הלהקה.
למעשה, הוא היה רק סופה של תקופה מסוימת של קינג קרימזון.
בתחילת 1981, פריפ וברופורד החלו לשקול הקמת להקה חדשה, שתיקרא Discipline ("משמעת").
השניים חיפשו בסיסט ללהקה החדשה, אך לא מצאו במשך זמן רב, עד שפגשו את טוני לוין.
לוין היה ידוע בעבודה שלו עם פול סיימון, ג'ון לנון, יוקו אונו, פיטר גבריאל (ג'נסיס) ועוד אמנים, ופריפ בחר בו ללהקה.
במשך הזמן, הזמין פריפ את הגיטריסט אדריאן בלו, שניגן עם פרנק זאפה, דייוויד בואי ועוד.
פריפ מעולם לא עבד בעבר עם גיטריסט נוסף באותה להקה, ולכן מהלך זה סימן את הרצון של פריפ ליצור מוזיקה שונה מקינג קרימזון.
בלו, מצידו, הוחמא מההזמנה והצטרף ללהקה מיד בתום סיבוב ההופעות של הטוקינג הדס שבו השתתף.
בזמן החזרות וההקלטות הראשונות של הלהקה, החל פריפ להבין שבעצם הוא מקים מחדש את קינג קרימזון, למרות ההחלטה לקרוא ללהקה בשם אחר.
בנוסף, בלו שהיה אמריקאי ליברלי התנגד לשם 'משמעת' שסימל בעבורו דיכוי.
שאר חברי הלהקה הסכימו, וקינג קרימזון נולדה מחדש.
ההרכב הזה של הלהקה הוציא טרילוגיה של אלבומים: Discipline, Beat ו-Three of a Perfect Pair.
בלו היה הזמר וכתב את המילים כמעט לכל השירים בשלושת האלבומים, וכך היה לתמלילן הראשון של קינג קרימזון שגם הופיע איתה ונחשב לחלק מהלהקה.
הגרסה הזאת של קינג קרימזון הזכירה קצת בסגנונה את סגנון הגל החדש של שנות ה-80, כנראה כתוצאה מחברותו של בלו בלהקת הטוקינג הדס, שנחשבה לאחת ממייסדות הסגנון.
לאחר השלמת הטרילוגיה, התפרקה קינג קרימזון למספר שנים נוספות.
פריפ החל בתהליכים משפטיים נגד מנהל הלהקה והיה עסוק בהם רוב הזמן.
בשנת 1994 קינג קרימזון הוקמה מחדש כשישייה, יחד עם שני מוזיקאים נוספים שהצטרפו להרכב משנת 1981. טריי גאן הצטרף וניגן בבס ונגן כלי ההקשה פאט מסטלוטו.
הרכב זה הוציא מספר אלבומים באמצע שנות ה-90: Vroom, Thrak ו-ThraKaTTak.
הסאונד החדש של קינג קרימזון נשמע כמו שילוב של תקופת Discipline והאלבום Red.
אולם מכיוון שהחזרות וההופעות בהרכב המורחב הזה היו יקרות, ההרכב התפרק.
בסוף שנות ה-90, חברתו של פריפ, Discipline Global Mobile, הפעילה לייבל ידידותי לאמנים והפיקה את הפרויקטים הצדדיים של קינג קרימזון, שנקראו ProjeKcts.
החברה שחררה גם מוזיקה של אמנים אחרים שהיו קשורים לחברי קינג קרימזון.
ב-1998 החברה יצרה את מועדון האספנים של קינג קרימזון, שירות שאפשר לרשומים בו לקבל מדי חודשיים הקלטות נדירות מהופעות חיות של הלהקה.
הלהקה התאחדה שוב ובשנת 2000 ללא ברופורד ולוין, הוציאה את אלבום האולפן ה-12 שלה, The ConstruKction of Light האלבום כולו היווה פנייה חדה לפרוג מטאל ונחשב לאחד מהאלבום החלשים שלה.
בשנת 2002 הוציאה את ה-EP שלה Happy With What You Have to Be Happy With, במטרה להכנה לאלבום האולפן ה-13 של הלהקה, The Power to Believe גם אלבום זה היה מאוד מטאלי אך יותר מוצלח מקודמו.
בשנת 2004 הלהקה התפרקה שוב ולא פעלה עד 2007.
בשנת 2007, הלהקה התאחדה בהרכבה של פריפ, בלו, מאסטלוטו, לוין והמתופף השני החדש של הלהקה, גווין האריסון המתופף של להקת פורקיופיין טרי.
הרכב זה לא הוציא שום אלבום אולפן.
בשנת 2009, הלהקה התפרקה שוב.
וב-2012, פריפ הודיע שהוא פורש מתעשיית המוזיקה ומשאיר את עתידה של קרימזון כלא בטוח.
כיום, הלהקה התפרקה סופית ואין תוכנית לאיחוד.
בשנת 2009, פריפ יחד עם מנהיג להקת פורקיופיין טרי סטיבן וילסון, החלו לעבוד על גרסאות משופרות ורימסטרים לאלבומי הלהקה לכבוד יובל 40 שנה ללהקה.
בשנת 2013, פריפ חזר בו ופרסם ביומנו הדיגיטלי כי קינג קרימזון התאחדה שוב בהרכב חדש ובו פריפ (גיטרה), ז'קו ג'קזיק (גיטרה ושירה), גווין האריסון (תופים), מל קולינס (כלי נשיפה) שלא ניגן על הלהקה מאז 1974, ביל ריפלין (תופים) מלהקת R.E.M., טוני לוין (גיטרת בס, צ'פמן סטיק) ופאט מסטלוטו (כלי הקשה).
ההרכב יתחיל להופיע בספטמבר 2014.
פריפ תיאר את קינג קרימזון כ-"דרך לעשות דברים" ו-"ניסיון לארגן אנרכיה".
במשך תקופה של כ-35 שנה, ואין ספור שינויים בהרכב, תזמור וצורת הלהקה, קינג קרימזון שמרה על סוג של קביעות בחזון המוזיקלי שלה, ביחס ללהקות ארוכות ימים אחרות.
שורשי המוזיקה של קינג קרימזון נבעו במידה מסוימת מהרוק של שנות ה-60, ובמיוחד מהאסיד רוק והרוק הפסיכדלי.
ההרכב הראשון של קינג קרימזון ניגן גם שירים של דונובן והביטלס.
עם זאת, לעומת להקות כמו הביטלס או הרולינג סטונז שיצרו בעיקר צורה מתוחכמת יותר של הרוק האמריקאי, קינג קרימזון ניסתה לשוות למוזיקה שלה גוון אירופאי.
במידה רבה קינג קרימזון עזבה את השורשים של הרוק האמריקאי שנבעו מהבלוז והחליפה אותם במוזיקה סימפונית אירופאית מודרנית.
המלחין הקלאסי גוסטב הולסט הוא המשפיע העיקרי על המוזיקה של קינג קרימזון.
הגלגול הראשון של הלהקה ניגן את הקטע Mars מתוך The Planets, יצירתו של הולסט, כחלק רגיל מההופעות.
השפעות המוזיקה הקלאסית על קינג קרימזון מחשיבות אותה לאחת הלהקות הראשונות והחשובות שיצרה רוק סימפוני.
החל מתחילת פעילותה, ההופעות של קינג קרימזון כללו אלתורים.
האלתורים באו לידי ביטוי גם בקטעים מסוימים באלבומי האולפן (למשל 21st Century Schizoid Man), אבל בעיקר בהופעות החיות, שרובן כללו לפחות קטע אלתור אחד, שבו הלהקה פשוט התחילה לנגן ולקחה את המוזיקה לאן שרצתה.
הדוגמה הקדומה ביותר לאלתורים של קינג קרימזון היא החלק האמצעי והארוך של השיר Moonchild מהאלבום הראשון, שבו הקטעים המולחנים הם רק הבסיס לאלתורים.
בניגוד לרוב האלתורים ברוק, קטעי האלתור של קינג קרימזון מבוססים על בלוז רק לעיתים נדירות, והם מגוונים במיוחד.
קינג קרימזון כלהקה מעולם לא ביקרו בישראל, אך חברי הלהקה הופיעו בישראל במסגרות שונות.
אדריאן בלו – זמר, גיטרה, גיטרה סינתסייזר, כלי הקשה אלקטרוניים, מילים, תופים לעיתים רחוקות (1981–1984, 1994–2009)
פאט מאסטלוטו – כלי הקשה אקוסטיים ואלקטרוניים (1994–2009, 2013–היום)
ביל ריפלין – תופים (2013–היום)
פיטר סינפילד – מילים, תאורה, סינתסייזר, עטיפות (1968–1972)
גרג לייק – זמר, גיטרה בס, תוף מרים, מילים לעיתים רחוקות (1968–1970)
איאן מקדונלד – חליל צד, סקסופון, קלרינט, קלרינט בס, מלוטרון, קלידים, ויברפון, קולות (1968–1969, מוזיקאי אורח ב-1974)
ג'ון וטון – גיטרה בס, זמר, פסנתר, גיטרה, מילים לעיתים רחוקות (1972–1974)
דייוויד קרוס – כינור, ויולה, מלוטרון, פסנתר חשמלי, קלידים, חליל צד (1972–1974)
טריי גאן – גיטרת Warr, צ'פמן סטיק, גיטרת בריטון, בס אשבורי, קולות, "דברן" (1994–2003)
קית' טיפט – פסנתר אקוסטי וחשמלי באלבומים In The Wake Of Poseidon, Lizard ו-Islands
פיטר גיילס – גיטרה בס באלבום In The Wake Of Poseidon
מארק צ'ריג – קורנית באלבומים Lizard, Islands ו-Red (מהשישייה של קית' טיפס וקנטיפט)
רובין מילר – אבוב, קרן אנגלית באלבומים Lizard, Islands ו-Red
ניק אוונס – טרומבון באלבום Lizard
ג'ון אנדרסון – זמר אורח באלבום Lizard (מלהקת יס)
ריק קמפ – גיטרה בס, ניגן במשך שבועיים עם הלהקה לפני הקלטת האלבום Islands וצירופו של בוז בארל
הארי מילר – קונטרבס באלבום Islands
פאולינה לוקאס - שירת סופרנו באלבום Islands
האנטר מקדונלד – סינתסייזר ותכנות באלבום Earthbound
אדי ג'ובסון – אוברדאבינג של כינור ופסנתר חשמלי באלבום USA
מרגרט בלו – מקור המילים של Indiscipline (מן האלבום Discipline) ומילים ל-"Two Hands" (מן האלבום Beat) (מרגרט בלו הייתה אמנית ואשתו של אדריאן בלו בתקופת ההרכב הרביעי של קינג קרימזון)
קינג קונג הוא סרט אמריקאי משנת 1933 שעוסק בקינג קונג - גורילת ענק בדיונית השוכנת באי ששמו "אי הגולגולת" שאליו הגיעו בני אדם.
עלילת הסרט הראשון מתרחשת בשנת 1933, בתקופת השפל הגדול בארצות הברית.
במאי ומפיק חסר הצלחה בשם קרל דנהאם רוצה לעשות סרט אודות יחסיהם של חיית פרא ובת אנוש, כאשר הייחוד בו יהיה כי צילומיו ייערכו באי מסתורי, פרימיטיבי ולא מוכר.
מפיקי הסרטים תחתם קרל עובד רוצים לבטל את המיזם השאפתני, אך קרל מגלה זאת ומתארגן להפלגה חפוזה לאי בטרם שיהיה ביכולתם לעצור אותו.
הוא מגייס עמו את אן דארו, בדרנית מובטלת שהתיאטרון שבו עבדה פשט את הרגל, כדי שתשחק בסרט בתפקיד הראשי.
הם עולים על ספינה של ציידי חיות פרא שקברניטה הוא ג'ק דריסקול, ומפליגים לאי הגולגולת, האי המסתורי שבו צילומי הסרט מתוכננים להיערך.
באי הם פוגשים בשבט של ילידים פרימיטיביים, הסוגדים לגורילת ענק בגובה של שמונה מטרים ושמה "קונג" ומנסים להרוג את אנשי המשלחת, אך ללא הצלחה, אולם מצליחים לחטוף את אן.
הם מקריבים אותה קורבן לקונג, אך זה מתאהב בה ואינו פוגע בה.
מעבר לכך, לאחר מכן, פוגשים אן וקונג בדינוזאורים השורצים באי, קונג מגן עליה מפניהם ומציל אותה.