tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דה ריצ'י נפטרה בפראטו ב-2 בפברואר 1590. נקברה שם בבזיליקה הקרויה על שמה Basilica of Santi Vicenzo e Caterina de' Ricci.
דה ריצ'י הוכרזה כמבורכת ב-23 בנובמבר 1732 על ידי האפיפיור קלמנס השנים עשר, והוכרזה כקדושה ב-29 ביוני 1746 על ידי האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר.
יום חגה הוא ה-4 בפברואר.
קתרין רנה "קייט" שינדל היא שחקנית אמריקאית.
שינדל נולדה בטולידו שבאוהיו וגדלה בניו ג'רזי.
למדה לתואר בסוציולוגיה ובתיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ב-1997 היא נבחרה למיס אמריקה וזמן קצר לאחר מכן נוצר סקנדל, לאחר שהתברר שאביה הוא ממארגניה הבכירים של התחרות.
שופטי התחרות טענו שלא הכירו אותו, והיא נבחרה מתום לב, וכן לא נשלל ממנה תוארה.
ב-2004 שיחקה בסרט "נשים מושלמות" לצד גלן קלוז וב-2005 שיחקה בסרט "טרומן קפוטה".
היא גילמה את תפקיד ויויאן בהפקה של ברודוויי "לא רק בלונדינית" המבוססת על הסרט ובמחזה "קברט".
היא שיחקה דיילת אוויר בפרק של הסדרה "כשהעולם סובב", מגישת חדשות בפרק בסדרה "צווארון לבן" וגם הופיעה בפרק של "אחת שיודעת".
בשנת 2019 הצטרפה לקאסט העונה השלישית של הסדרה "הטובות לקרב".
קתרינה וודוויל דוכסית בקינגהאם, (1458 – 18 במאי 1497) הייתה אשת אצולה אנגלית מימי הביניים.
קתרינה הייתה גיסתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה, ואשתו של הנרי סטאפורד, הדוכס השני מבקינגהאם.
קתרינה הייתה בתם של הברון ריצ'רד וודוויל וז'אקטה מלוקסמבורג, וככל הנראה הייתה הצעירה מבין 15 ילדיהם.
אחותה הבכורה אליזבת כבר הייתה בעת לידתה נשואה לסר ג'ון גריי ואמא לשניים.
מעט מאוד ידוע על ילדותה של קתרינה, שככל הנראה גדלה והתחנכה ביחד עם אחותה מרי, המבוגרת ממנה בשנתיים.
ייתכן שקתרינה הייתה נשארת בת אצולה אלמונית ממעמד נמוך ונישאת בהתאם, אילולי נישואיה של אחותה אליזבת לאדוארד הרביעי בשנת 1464, לאחר שהתאלמנה מבעלה במהלך מלחמת השושנים.
אדוארד הרביעי דאג לקדם את בני משפחתו, בין השאר על ידי נישואי כמה מהאחים לבית וודוויל למשפחות האצולה.
מעט לפני הכתרתה של אליזבת למלכה ב-1465, נישאה קתרינה בת השש להנרי סטפורד, דוכס בקינגהאם בן ה-11. לפי דומיניק מנצ'יני, הדוכס הצעיר התרעם על הנישואים למישהי ממעמד נמוך משלו.
לאחר נישואי אדוארד ואליזבת, הועברו הנרי, עם אשתו קתרינה ואחיו הצעיר לחסותה של המלכה.
בשנת 1473, בגיל 17, קיבל הנרי את סמכויות תפקידו כדוכס בקינגהאם באופן רשמי, ועבר עם קתרינה לאחוזתם.
נראה שהדוכס הצעיר לא היה מקורב במיוחד למלך, שכן הוא הוזמן לבירה לעיתים רחוקות בלבד ושהה רוב הזמן באחוזתו.
לאחר מותו של אדוארד הרביעי, היה הנרי סטפורד דמות מפתח במהומה סביב ניסיונו של אחי המלך המנוח, ריצ'רד דוכס יורק, להכתיר את עצמו למלך אנגליה על חשבון אחייניו, הנסיכים שבמצודה – בניה של אליזבת וודוויל.
דוכס בקינגהאם תמך בתחילה בריצ'רד והיה יד ימינו, אך מאוחר יותר מסיבות לא ברורות, פנה כנגדו.
הדוכס נעצר והוצא להורג בנובמבר 1483, עם עלייתו של ריצ'רד השלישי לשלטון.
הדוכסית ובנה הצעיר הנרי נתפסו נלקחו ללונדון.
מעמדה של קתרינה השתנה פעם נוספת עם ניצחונו של הנרי השביעי על ריצ'רד השלישי בקרב בוסוורת'.
קתרינה נישאה לג'ספר טיודור, דודו של המלך החדש, שהוכתר לדוכס בדפורד.
המשטר החדש חנן את דוכס בקינגהאם המנוח, והעניק לקתרינה את זכויותיה ואת חלקה בצוואת בעלה.
הסכום הלא מבוטל שהגיע לידיה ביסס את מעמדו של בעלה כנציגו של המלך בווילס.
ג'ספר טיודור נפטר ב-21 בדצמבר 1495. בצוואתו הזכיר את קתרינה במשפט יחיד, כבדרך אגב.
לקתרינה וג'ספר לא היו ילדים משותפים.
בשנת 1496 נישאה קתרינה בשלישית לריצ'רד וינגפילד, שהיה צעיר ממנה ב-12 שנים.
וינגפילד עבד ככל הנראה בשירותה של הדוכסית לפני נישואיהם.
השניים נישאו ללא אישור מלכותי, והקנס על כך לא שולם עד למותה של קתרינה בשנת 1497, והועבר לבנה הבכור אדוארד.
אף על פי שנישא בשנית, זכר וינגפילד את אשתו הראשונה ובצוואתו ביקש לקיים מיסות למען נשמתה.
קתרינה וודוויל היא מהדמויות שנעלמו מהתיעוד הספרותי וההיסטורי באופן יחסי.
למרות זאת, היא הדמות הראשית ברומן ההיסטורי של סוזן היגנבות'ן "הכתר הגנוב" שיצא ב-2010, ונזכרת בקצרה ברומנים התקופתיים של פיליפה גרגורי "המלכה הלבנה", "המלכה האדומה" ו"הנסיכה הלבנה".
קתרינה, נסיכת וירטמברג , הייתה בתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ואמו של וילהלם השני, מלך וירטמברג.
קתרינה נולדה ב-24 באוגוסט 1821 בשטוטגרט שהייתה חלק מממלכת וירטמברג, לוילהלם הראשון, מלך וירטמברג, ולפאולינה תרזה, דוכסית וירטמברג, בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג.
ב-20 בנובמבר 1845 התחתנה קתרינה עם בן דודה פרידריך, נסיך וירטמברג, ממנו נולד לה בנה היחיד וילהלם השני, מלך וירטמברג.
בשנת 1870 מת בעלה פרידריך, ולאחר מותו התגוררה קתרינה לעיתים קרובות בווילה בשווייץ, בשכנות לקרובתה מרי מטק.
בשנת 1891 מת אחיה קרל הראשון, מלך וירטמברג, ובנה וילהלם השני, מלך וירטמברג עלה לשלטון במקומו.
ב-6 בדצמבר 1898 מתה קתרינה בביתה בשטוטגרט, והיא בת 77 שנים.
קתרינה, נסיכת וירטמברג , הייתה נסיכה גרמנית לבית וירטמברג, ואשתו של ז'רום בונפרטה.
קתרינה נולדה ב-21 בפברואר 1783 בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפרידריך, דוכס וירטמברג, שהיה מאוחר יותר מלך וירטמברג, ולאוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בתם של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואוגוסטה, נסיכת בריטניה אחותו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
אביה ואמה לא הסתדרו ביניהם, ובשנת 1786 נפרדו, וקתרינה נשארה עם אביה.
בשנת 1795 עלה סבה פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג לשלטון, ובשנת 1797 עלה אביה לשלטון.
באותה שנה התחתן אביה בשנית עם שארלוט, הנסיכה המלכותית, בתם של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושארלוט ממקלנבורג-שטרליץ.
בשנת 1803 כרתה וירטמברג ברית עם צרפת, וכחלק מתנאי ההסכם הוחלט שקתרינה תתחתן עם ז'רום בונפרטה, שהפך בשנת 1807 למלך וסטפאליה, ואכן ב-22 באוגוסט 1807 התחתנו השניים בטירת פונטנבלו.
נישואי השניים היו מוצלחים, על אף שז'רום בגד בה בקביעות עם נשים אחרות.
בשנת 1813 פורקה ממלכת וסטפאליה, וז'רום וקתרינה מצאו מקלט בפריז יחד עם ז'ולי קלארי - אחותה של דזירה קלארי.
לאחר נפילת נפוליאון בשנת 1814 יעץ לה אביה להיפרד מז'רום, כפי שעשתה מארי לואיז, דוכסית פארמה - אשתו של נפוליאון, אולם קתרינה סירבה ויצאה עמו לגלות בטריאסטה.
במהלך מאה הימים סייעה קתרינה לז'רום לחבור לנפוליאון, ובשל כך הושמה במעצר בית בווירטמברג, ולאחר נפילת נפוליאון הצטרף אליה גם בעלה.
כעבור זמן קצר שוחררו השניים, והם חיו את שארית חייהם כנסיכי מונטפור באיטליה ושווייץ לסירוגין, וב-29 בנובמבר 1835 מתה קתרינה בלוזאן.
ב-22 באוגוסט 1807 התחתנה קתרינה עם ז'רום בונפרטה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
קתרין קלי היא שחקנית אנגלייה.
ב-2001 סיימה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
בין 2006 ל-2012 שיחקה בתפקיד בקי מקדונלד באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" של ITV, עליו זכתה ב-2009 בפרס הסבון הבריטי לשחקנית הטובה ביותר, וב-2012 זכתה בפרס הטלוויזיה הלאומית להופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה.
בשנים 2013 עד 2016 גילמה קלי את מיי, ליידי לוקסלי בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'".
בתיאטרון שיחקה קלי במחזה "אותלו" בתיאטרון רויאל אקסצ'יינג' בשנת 2002, ובתפקיד קייט הרדקאסל בהפקה מחודשת של התיאטרון הלאומי מ-2012 של המחזה "She Stoops to Conquer".
ב-2014 גילמה את אלאורה ב"עיר המלאכים" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
ב-2012 כיכבה בסרט הביוגרפי "Best Possible Taste" של קני אוורט בערוץ BBC Four.
קלי נולדה בברנסלי שבדרום יורקשייר, וגדלה בברנסלי ובווייקפילד שבמערב יורקשייר.
היא למדה בבית הספר התיכון לבנות וייקפילד.
יש לה קשר הדוק עם תיאטרון The Lamproom בברנסלי, שנוסד ב-1998 על ידי אביה ג'ון (במקור מקאסליסלנד במחוז קרי שבאירלנד), והיא תומכת באירועי גיוס כספים שנערכים שם.
היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון, ובין חבריה ללימודים היו מרדית' מקניל ולורנס פוקס.
החל מ-2006 ועד 2012 כיכבה קלי בתפקיד בקי מקדונלד באופרת הסבון "קורוניישן סטריט".
אחרי שעזבה את הסדרה כיכבה בתפקיד מיס הארדקאסל בקומדיה "She Stoops to Conquer" בתיאטרון הלאומי.
תפקידה הראשון של קלי בטלוויזיה אחרי "קורוניישן סטריט" היה בסרט הביוגרפי "The Best Possible Taste" של ערוץ BBC Four, בו גילמה את לי מידלטון, אשתו של קני אוורט.
בתחילת 2013 שיחקה בתפקיד אשת החברה ליידי לוקסלי בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" של ITV1. היא המשיכה לגלם את הדמות בעונה השנייה של הסדרה ב-2014 ובעונה האחרונה ב-2016.
ב-2013 הצטרפה קלי לצוות שחקני הסדרה "The Field of Blood" המבוססת על רומן מאת דניז מינה.
קלי שיחקה בתפקיד מאלוני, אשה שאפתנית "בעולם העיתונות של שנות השמונים של המאה העשרים הנשלט על ידי גברים".
עוד באותה שנה כיכבה במותחן בן שלושה חלקים בשם "The Guilty" בדמות קלייר ריד, אם לילד בן חמש שנעדר.
באוגוסט 2015 פורסם שקלי תצטרף לעונה השנייה של הסדרה "עמק האושר".
בסדרה מגלמת קלי את מפקחת בילוש ג'ודי שקלטון, תפקיד שנכתב עבורה על ידי יוצרת הסדרה סאלי ויינרייט.
קלי נהנתה מההזדמנות לגלם דמות במבטא של מקום הולדתה יורקשייר, והתכוננה לתפקיד בכך שעקבה אחר בלשי משטרה בהאליפקס.
עוד ב-2016 שיחקה במיני-סדרה "מנהל הלילה".
ב-4 באפריל 2016 פורסם שקלי תופיע בסדרת הספין אוף של "דוקטור הו" "Class" של ערוץ BBC Three, שישודר באוקטובר 2016.
קלי השתתפה באלבום "Coronation Street: Rogues, Angels, Heroes & Fools" שיצא לאור ב-2010. קלי בדמותה של בקי מקדונלד שרה את שיר הנושא של האלבום "If It's Too Late".
ב-2013 התחתנה עם ראיין קלארק.
2008 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – מועמדות
2010 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – מועמדות
2011 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – מועמדות
2012 – ההופעה הטובה ביותר בסדרת דרמה – זכייה
2008 – השחקנית הטובה ביותר – מועמדות
2008 – הופעת הקומדיה הטובה ביותר – מועמדות
2008 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם דייוויד נילסון) – מועמדות
2009 – השחקנית הטובה ביותר – זכייה
2009 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם סיימון גרגסון) – מועמדות
2010 – השחקנית הטובה ביותר – מועמדות
2010 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם סיימון גרגסון) – מועמדות
2011 – השחקנית הטובה ביותר – מועמדות
2011 – הזוגיות הטובה ביותר על המסך (יחד עם סיימון גרגסון) – מועמדות
2012 – היציאה הטובה ביותר – זכייה
קתרין שאן היא סופרת, עיתונאית וקולנוענית צרפתייה.
בתם של אם צרפתייה ואב סנגלי, היא נולדה בשם קתרין נ'דיאייה וגדלה במקומות שונים באפריקה, ביניהם סנגל, ניז'ר, וולטה העליונה (כעת בורקינה פאסו), קונגו, ומדגסקר.
מ-1975 עד 1981, היא הייתה פרופסור לפילוסופיה.
שאן אז עבדה כעיתונאית בקבוצת "Jeune Afrique", במגזין Géo, וב-Radio Nederlands.
היא גם כתבה וביימה מספר סרטים.
ספרה Gens de sable, שיצא ב-1984, הוא נרטיב המתאר את החיים בסנגל ב-33 ציורים, שהוא בעצם הסיפור על התרבותיות הכפולות של היוצרת.
ספרה Sa vie africaine, אשר יצא ב-2007, חוזר לאותה התמה מזווית אחרת.
הספר מספר על אישה המבקשת להבין את אמה, וגם את ההבדלים ביניהן.
הספר מצייר דיוקן של אישה צרפתייה אשר נישאה לאפריקאי, ועבור בתה החזרה לצרפת הוא משום גלות.
בין שתי עבודות אלה, יצא ספרה, La vie à deux, המתאר את חייהם של זוג והמשברים שגורמים להם בסוף להיפרד.
הנרטיב הוא בקולו של הגבר.
בשנות ה-1990, היא הקדישה את זמנה לכתיבה קולנועית, וכתבה מספר תסריטים, ואז בשנים 1998 ו-2005, היא יצרה וביימה סרטים על ריקוד, ובמיוחד על הכוריאוגרפית האמריקאית אשר עבדה בפריז, סוזן בירג'.
Gens de sable, רומן אוטוביוגרפי (1984)
קתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו (בהולנדית: Catharina Belgica van Nassau; 31 ביולי 1578 - 12 באפריל 1648) הייתה בתו של וילם הראשון, נסיך אורנז', ואשתו של פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג.
קתרינה בלגיקה נולדה באנטוורפן ב-31 ביולי 1578, לוילם הראשון, נסיך אורנז' ולאשתו השלישית שארלוט דה בורבון, בתם של לואי, דוכס מונפנסייה וז'קלין דה לונגווי.
לאחר שאביה נרצח בשנת 1584, גודלה קתרינה על ידי דודתה קתרינה מנסאו-דילנבורג בארנשטאדט, בעוד שכמה מאחיותיה גודלו על ידי אמם החורגת, לואיז דה קוליני.
אחותה הגדולה, לואיזה יוליאנה, רוזנת נסאו, חשפה אותה מאוחר יותר לביקורת הלותרנית החינוך.
ב-23 באוקטובר 1596 התחתנה קתרינה בלגיקה עם פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ממנו נולדו לה עשרה ילדים.
לאחר מות בעלה בשנת 1612 הפכה לעוצרת בשם בנה פיליפ מוריץ.
כאשר הקיסר פרדיננד השני ביקש מעבר דרך הנאו, סירבה קתרינה לאפשר זאת.
השטחים בהם ביקש לעבור נהרסו על ידי חיילי האימפריה בשנת 1621.
בשנת 1626 תפס בנה את השלטון.
ב-23 באוקטובר 1596 התחתנה קתרינה בלגיקה עם פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ממנו נולדו לה עשרה ילדים:
קתרין שפרד היא שחקנית, קומיקאית, תסריטאית ובמאית אנגלייה.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 הופיעה שפרד בקומדיות של רדיו 4 של ה-BBC, בתפקיד דייזי בסיטקום "Think the Unthinkable" לצדם של מרקוס בריגסטוק ודייוויד מיטשל, ובתוכנית המערכונים "Concrete Cow" של ג'יימס קארי יחד עם רוברט וב.
בטלוויזיה גילמה שפרד את הדמות אפריל בסיטקום "פיפ שואו".
היא הופיעה בפרק אחד בעונה השנייה בשנת 2004, וחזרה לשחק ב-2015 בעונה התשיעית של הסדרה.
שפרד שיחקה בתפקיד אורח בפרק "The Dinner Party" בסדרה "צוות איי טי".
ב-2013 הקליטה שפרד ספר שמע "Blue Sky Thinking" מאת בן לואיס.
ב-2018 כיכבה בתפקיד הראשי בסיטקום "סאלי לנצח" של HBO וסקיי אטלנטיק.
ב-2019 הופיעה בסרט הקומדיה הקצר "Sorry" לצדה של לולי אדפופי.
בשנת 2021, כתבה שני פרקים לסדרת הקומדיה האמריקאית "הפסיכיאטר מהדלת ליד" מבית אפל TV פלוס בכיכובם של פול ראד וויל פרל.
שרי בפרק "The Hunt for Tony Blair" 2011 One Man אישה אחת סרט קצר 2012 2012 Twenty Twelve ויקי לונג בפרק "Loose Ends" 2012 שערים Gates שרה סדרת טלוויזיה 2014 קרדינל ברנס Cardinal Burns ניקי סדרת טלוויזיה 2007–2014 Ruddy Hell!
קתרינה ואן המסן (בהולנדית: Catharina van Hemessen; 1528 – 1565) הייתה ציירת רנסאנס פלמי.
היא הציירת הפלמית הראשונה שלגביה יש עבודות מתוארכות במדויק.
היא ידועה בעיקר בסדרה של דיוקנאות נשיות בקנה מידה קטן שהושלמו בסוף שנות הארבעים של המאה ה-16 וכמה קומפוזיציות דתיות.
לקתרינה ואן המסן לעיתים קרובות ניתן הקרדיט של יצירת דיוקן עצמי ראשון של אמן שיושב ליד לוח הציור.
דיוקן זה, שנוצר בשנת 1548, מציג את האמנית בשלבים המוקדמים של ציור דיוקן ונמצא בבזל.
ציורים אחרים של קתרינה ואן המסן נמצאים במוזיאון באמסטרדם ובגלריה הלאומית בלונדון.
מספר מכשולים עמדו בדרכן של נשים בתקופתה שרצו להפוך לציירות.
היא הייתה בתו של יאן סנדרס ואן המסן (בערך 1500 - 1563), צייר מנייריסט בולט באנטוורפן שלמד באיטליה.
על פי ההערכה, אביה היה המורה שלה, והיא ככל הנראה שיתפה פעולה עמו ברבים מציוריו.
היא התקבלה כחברה בגילדת סנט לוקס והייתה מורה לשלושה תלמידים.
קתרינה ואן המסן הייתה ציירת מצליחה בחייה.
היא השיגה פטרון חשוב בשנות הארבעים של המאה השש עשרה, הייתה זאת מריה מאוסטריה, שכיהנה כמושלת מדינות השפלה מטעם אחיה צ'ארלס החמישי.
בשנת 1554 התחתנה קתרינה ואן המסן עם כריסטיאן דה מוריאן, מנגן אורגן בקתדרלה באנטוורפן, אשר היה בעמדה חשובה באותה תקופה.
בשנת 1556, כשמריה מאוסטריה חזרה לספרד, עברו קתרינה ובעלה, בהזמנת פטרונה, לספרד.
שנתיים לאחר מכן, כשמריה נפטרה, קיבלה קתרינה פנסיה ניכרת לכל שארית חייה.
קתרינה ובעלה חזרו לאנטוורפן שם הם מתועדים בשנת 1561. באותה תקופה הזוג היה ללא ילדים.
בעלה קיבל עבודה בעיר אחרת והזוג עבר לגור בסביבות 1565. במהלך חייה היא מוזכרת על ידי שני ביוגרפים של האמנים, לודוביקו גיצ'יקרדיני בתיאורו את מדינות השפלה בשנת 1567 וג'ורג'יו וסארי בסרטו משנת 1568.
בעוד קתרינה ואן המסן יצרה לפחות שני ציורים דתיים, היא הייתה בעיקר ציירת דיוקנאות.
שרדו שמונה דיוקנאות קטנים ושתי תמונות דתיות, עם תאריכים 1548–1552, עם חתימתה.
היא ציירה גברים ונשים אמידים לכאורה הניצבים לרוב על רקע כהה.
הדמויות העדינות שציירה הן בעלות קסם חינני ולבושות בגדים יפים ואביזרים מסוגננים.
היצירה הידועה ביותר היא הדיוקן העצמי שלה.
היא חתמה על הציור את השנה, 1548, והייתה אז בת 20 שנה.
[13] בערך באותה תקופה היא ציירה גם תמונה של אישה נוספת, וזו אולי דיוקן של אחותה.
הדיוקנאותיו של קתרינה ואן המסן מאופיינים בריאליזם.
הדיוקן העצמי האחד וחצי תריסר דיוקנאות אחרים שיוחסו לה הן תמונות קטנות ושקטות.
הדמויות לעיתים קרובות יושבות, נראות בדרך כלל על משטח חשוך או נייטרלי, כאשר מבטיהם כמעט ולא פוגשים את עיני הצופה.
מסגור ותפאורה מסוג זה יצרו דיוקן אינטימי ומכובד.
היא הפיקה יצירות דתיות שבדרך כלל היו פחות מוצלחות מהדיוקנאות שלה.
לא נותרו עבודות שלה מאוחר יותר משנת 1554, מה שהביא כמה היסטוריונים להאמין שהקריירה האמנותית שלה אולי הסתיימה לאחר נישואיה, דבר שהיה נפוץ במקרה של אמניות.
קתרינה היא סדרת קומית-דרמטית בריטית-אמריקאית משנת 2020, בכיכובם של אל פנינג וניקולס הולט, המגלמים בצורה סאטירית את הדמויות ההיסטוריות של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, ושל פיוטר השלישי, קיסר רוסיה.
ב-15 במאי 2020 הסדרה עלתה לשידור בשירות הסטרימינג של Hulu.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-19 בנובמבר 2021. העונה שלישית והאחרונה עלתה לשידור ב-12 במאי 2023.
בישראל, הסדרה ניתנת לצפייה ב-yes VOD.
הסדרה מתחילה עם הגעתה של קתרין מגרמניה לרוסיה עבור נישואי ההסדר לפיטר השלישי.
היא צעירה נאיבית, מלאת תקווה ורעיונות, שמבינה מהר מאוד שבעלה החדש הוא גבר לא בוגר, אכזרי ושופע בעצמו, רחוק מהציפיות שלה מבן זוג נאור ואוהב.
לאורך עונה 1, קתרין מתפתחת מכלה מאוכזבת למניפולטורית אסטרטגית, ובהדרגה זוכה לבעלי ברית במסע שלה לכבוש את כס המלכות.
היריב העיקרי שלה הוא, כמובן, בעלה פיטר, אבל היא מתמודדת עם אתגרים גם מהחצר הרוסי המסורתית ואפילו מקורבים אליה, כמו שיפחתה מריאל והארכיבישוף הערמומי.
במקביל, פיטר, למרות פגמיו, מתגלה כבעל מורכבות מסוימת בדמותו.
הוא מתמודד עם יחסי האהבה-שנאה שלו עם קתרין ונאבק בלחצים של שלטון ועמידה במורשת אמו המתה.
בסיום העונה, לאחר מזימות רבות, קתרין מנסה הפיכה נגד פיטר.
למרות שבהתחלה זה נראה מוצלח, פיטר מחזיר לעצמו את השליטה.
עם זאת, קתרין בהריון והיא משכנעת אותו שהילד הוא שלו, ובכך מבטיחה את מעמדה.
היא גם מתחייבת מחדש למטרה שלה להפיל את פיטר ולתקן את רוסיה.
הסדרה מסתיימת במתח המכין את הבמה להמשך המאמצים של קתרין בעונה הבאה.
העונה מתחילה מיד לאחר אירועי העונה הראשונה, כאשר קתרין כעת קיסרית רוסיה.
היא מתמודדת עם מספר אתגרים, כולל מלחמה עם האימפריה העות'מאנית, מרד איכרים ואיום התנקשות.
היא גם חייבת להתמודד עם מה שנותר ממערכת היחסים שלה עם פיטר, שעדיין חי וכלוא בצינוק.
היא גם חייבת להתמודד עם התחבולות של הסובבים אותה, כולל היועץ הקרוב ביותר שלה, גריגורי אורלוב.
למרות האתגרים, קתרין מתגלה כשליטה מוכשרת וחסרת רחמים.
היא משתמשת באינטליגנציה ובערמומיות שלה כדי לתמרן את אויביה ולהבטיח את מעמדה על כס המלכות.
בעונה זו מבקרת אמה של קתרין, ג'ואנה אליזבת' לבית הולסטן-גוטורפ (אותה משחקת ג'יליאן אנדרסון).
העונה מסתיימת כשקתרין מנצחת, לאחר שהביסה את אויביה והבטיחה את שלטונה על רוסיה.
היא גם החלה לערוך רפורמות, והכניסה מספר שינויים שישפרו את חייהם של נתיניה.
אל פנינג - יקטרינה הגדולה
ניקולס הולט - פיוטר השלישי פטרוביץ', ימליאן פוגצ'וב
דאגלס הודג' - גנרל וולמנטוב
אדם גודלי - הארכיבישוף ארצ'י
סשה דוואן - גריגורי אורלוב
סבסטיאן דה סוזה - ליאו
בלינדה ברומילו - יליזבטה, קיסרית רוסיה
שנהפרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהמקורות2024פרס גלובוס הזהבהשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקליתאל פנינגפרס אמי האמנותיהתלבושות התקופתיות הטובות ביותר בסדרהשרון לונג, קלייר טרמלט, באסיה קוזנר ואנה לאופרס סטלייטהשחקנית הטובה ביותר בקומדיה או סדרה מוזיקליתאל פנינגפרס גילדת הכותבים של אמריקהקומדיה אפיזודית"Ice", טוני מקנמרה
קתרינה טיחונובה היא דמות ציבורית רוסייה, עסקנית ספורט, בתו הצעירה של ולדימיר פוטין.
טיחונובה נולדה בדרזדן ושמה המלא הוא "יקטרינה ולדימירובה פוטינה", היא בתם של ולדימיר פוטין וגרושתו לודמילה פוטינה.
היא למדה בבית ספר גרמני במוסקבה , היא סיימה תואר בלימודי מזרח אסיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג.
היא משמשת כאחראית על פרויקט "Innopraktika", פרויקט פיתוח הבא להקים מרכז מדע באוניברסיטת מוסקבה בשווי 1.7 מיליון דולר הבא להתחרות במרכז החדשנות סקולקובו, בפברואר 2020 היא הוכרזה כאחראית על מכון חדש לבינה מלאכותית שהוקם באוניברסיטה.
היא נוהגת להשתתף בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס.
כרקדנית היא ובן זוגה לריקודים איוואן קלימוב הגיעו למקום החמישי באליפות ריקודים שנערכה בשווייץ.
ב-2013 נישאה לקיריל שמאלוב, איש עסקים ובנו של איש העסקים ניקולאי שמאלוב, בני הזוג מחזיקים בנכסים בשווי שני מיליארד דולרים.
מאז היבחרו של אביה פניה לא נחשפו לציבור, ב-2015 פרסם רויטרס תחקיר עליה ובו נחשפו פרטים אודותיה, על פי הסוציולוגית אולגה קרישטנובסקיה היא משתייכת לדור של "האריסטוקרטיה החדשה" והיא יורשת הסטטוס של המעגל הקרוב לפוטין.
ב-2017 נשיא ארגון הריקודים תחתיו היא מופיעה אישר את פרטי התחקיר.
קתרינה ויזאני הייתה אישה איטלקייה שבשמונה השנים האחרונות לחייה התלבשה כגבר, תוך כדי שהיא מכריזה על זהותה כג'ובאני בורדוני.
סיפורה עורר תשומת לב מיד לאחר מותה, כאשר התגלה כי מדובר היה במותה של אישה.
בהיותה בתו של אב נגר ממוצאו במילאנו, פייטרו ויזאני, לא היה ידוע דבר על ילדותה עד גיל 14. ג'ובאני, אשר בזמנו נקרא בפי כולם כקתרינה, למד לקרוא, לכתוב ולרקום.
החדשות הראשונות על נטייתו לאהוב נשים (נטייה אשר הוגדרת כהומוסקסואלית על ידי בני תקופתו בשל היותה נקבה בלידתה, אך למעשה הטרוסקסואלית בהיותה זכר במשך חייה) מתוארכת לגיל 14, כאשר הלך בלילה לאחת מחברותיו עבור פעילות רקמה, מרגריטה.
כפי שסיפר הביוגרף שלו, המנתח והאינטלקטואל המפורסם ג'ובאני ביאנצ'י, בהיותו מקור חיוני ויחיד, "אהבה זו נמשכה יותר משנתיים מאושרות בין קתרינה למלגריטה".
אביה של מרגריטה גילה את הפרשה, ואיים בפנייתו לג'ובאני (קתרינה), שברחה מהבית ומאותו רגע לבשה בגדי גברים והכריז על זהותה כג'ובאני בורדוני.
בורדוני עבד אצל כומר בפרוג'ה במשך ארבע שנים.
לאחר מכן עבדה כרגלן עבור קבלייר פרנצ'סקו מריה פוצ'י האציל במונטה פולצ'יאנו.
בזהותו כבורדוני, היה ידוע בפרשיות האהבה שלו עם נשים והיה לו מעמד של פתיין.
בשנת 1743, בורדוני שכנע את אחייניתו של כומר לברוח עימו לרומא.
בני הזוג נורו בדרך ובורדוני נפצע אנושות.
על ערש דווי, בורדוני הודה לכאורה בפני נזירה כי הוא נולד כנקבה ביולוגית, בעוד לאחר מכן ביקש לכאורה להיקבר בבגדי נשים ולהתכבד בתואר של בתולה.
פרופסור ג'ובאני בטיסטה ביאנצ'י לנוטומי, מנתח איטלקי, בדק את שרידיו של בורדוני כדי לקבוע אם יש הסבר פיזי לנטייתו המינית.
הלווייתו של בורדוני זכתה לביקור נרחב, מכיוון שהציבור התייחס אליה כאישה שמתה על בתוליה.
כשמותו התפשט, התגלה כי מדובר באישה ביולוגית, והבשורה התפשטה במהירות.
ביאנ'צי, שנדהם מהסיפור, החל מיד לאסוף חומר לכתיבת הביוגרפיה שלו על בורדוני.
ב-19 בספטמבר 1744 פרסם בפירנצה את הביוגרפיה על שמו, "היסטוריה קצרה של חייה של רומן קתרינה ויזאני, שבמשך שמונה שנים התלבשה בשמלה של גבר כמשרתת, שלאחר מקרים שונים נהרגה סופית ונמצאה בפולצ'לה גופתה על ידי פרופסור ג'ובאני ביאנצ'י לנוטומי בסיינה".
בשנת 1751 פורסמה בלונדון עם תרגומה לאנגלית על ידי ג'ון קללנד, "ההיסטוריה וההרפתקאות האמיתיות של קתרין ויזאני" לצד הערות ושינויים, אחריה הוצאה מחדש ארבע שנים מאוחר יותר.
בשנת 1755 הופיעה גרסתה הגרמנית בלייפציג בכתב עת מדעי.
קתרינה אולכסנדריבנה טבשניק (באוקראינית: Катери́на Олекса́ндрівна Та́башник; נולדה ב-15 ביוני 1994) היא אתלטית אוקראינית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה לגובה.
באליפות אירופה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה במרץ סיימה במקום 18 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ברייטי שבאיטליה ביולי זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.90 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה של 1.97 מטר.
באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר, אחרי בת ארצה ירוסלבה מהוצ'יך (1.98 מטר) ובריט ורמן מהולנד (1.96 מטר).
ב-18 באוגוסט 2022 נהרגה אמה בהפצצה על חרקוב על-ידי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
קתרינה גופלו (בלטבית: Katrīna Gupalo; נולדה ב-17 ביולי 1991) היא זמרת, פזמונאית ופסנתרנית לטבית.
גופלו היא בתם של הארכאולוג האוקראיני קונסטנטינס והאמנית הלטבית ורה פאוקסה.
הוריה נפגשו במוסקבה, בירת רוסיה, התגוררו באוקראינה, ועברו לריגה לאחר אסון צ'רנוביל.
במרוצת השנים למדה מוזיקה בקליפורניה ובלונדון.
היא השתתפה במספר תחרויות שירה בערים רבות, דוגמת פריז וניו יורק.
בלטביה השתתפה בתחרות "Made for Music".
גופלו ייסדה את סוכנות הקונצרטים "Aira Laiviņa Artists".
היא הוכרזה כאחת המשתתפות בקדם הלטבי לאירוויזיון 2024, Supernova 2024, עם השיר "The Cat's Song".
קתרין קונין (נולדה ב-16 במרץ 2006) היא שחיינית אמנותית ישראלית, זוכת מדליית ארד קבוצתית באליפות אירופה (בודפשט 2020) בתרגיל חופשי.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט שבהונגריה במאי זכתה במדליית ארד בתרגיל קבוצתי חופשי יחד עם שלי בובריצקי, עדן בלכר, אריאל נשיא, מאיה דורף, ניקול נחשונוב, פולינה פריקזצ'יקובה ונוי גזלה בתוצאה של 86.8000 נקודות, אחרי אוקראינה (95.0667 נקודות) וספרד (91.2333 נקודות).
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני סיימה במקום חמישי בתרגיל קומבינציה קבוצתי יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, מאיה דורף, נוי גזלה, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא, פולינה פריקזצ'יקובה, נטע רוביצ'ק ושני שרייזין בתוצאה של 85.9667 נקודות.
בנוסף, סיימה יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, מאיה דורף, נוי גזלה, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא, ופולינה פריקזצ'יקובה במקום שביעי בתרגיל קבוצתי טכני בתוצאה של 84.5315 נקודות, ובמקום עשירי בתרגיל קבוצתי חופשי בתוצאה של 85.5667 נקודות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה באוגוסט סיימה במקום חמישי בתרגיל קומבינציה קבוצתי יחד עם שלי בובריצקי, מאיה דורף, נוי גזלה, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא, אביטל פודקופייב, פולינה פריקזצ'יקובה, נטע רוביצ'ק ושני שרייזין.
בנוסף, סיימה יחד עם שלי בובריצקי, מאיה דורף, נוי גזלה, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא, פולינה פריקזצ'יקובה ושני שרייזין במקום חמישי בתרגיל קבוצתי טכני בתוצאה של 82.9956 נקודות, ובמקום חמישי בתרגיל קבוצתי חופשי בתוצאה של 86.0333 נקודות.
במשחקים האירופיים שנערכו בקרקוב שבפולין ביוני זכתה במדליית זהב בתרגיל קומבינציה קבוצתי יחד עם עדן בלכר, שלי בובריצקי, מאיה דורף, נוי גזלה, איה מזור, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא, נטע רוביצ'ק ושני שרייזין בתוצאה של 248.6083 נקודות, לפני גרמניה (163.3205 נקודות) וטורקיה (135.7999 נקודות).
בנוסף, זכתה במדליית ארד בתרגיל קבוצתי חופשי יחד עם שלי בובריצקי, מאיה דורף, נוי גזלה, איה מזור, ניקול נחשונוב, אריאל נשיא ונטע רוביצ'ק בתוצאה של 243.600 נקודות, אחרי ספרד (261.6374 נקודות) ואיטליה (253.4709 נקודות).
בתרגיל קבוצתי אקרובטי סיימה במקום רביעי יחד עם עדן בלכר, מאיה דורף, ניקול נחשונוב, נטע רוביצ'ק, שלי בובריצקי, שני שרייזין ואריאל נשיא בתוצאה של 179.4000 נקודות.
באליפות אירופה שנערכה בפונשל שבפורטוגל ביוני זכתה במדליית ארד בתרגיל קבוצתי חופשי יחד עם יוגב דגן, יערה שרעבי, אלכסנדרה לרמן, נוגה לוי, ליאור מקמל, איה מזור ושיה שר שלום נחמד בתוצאה של 223.7710 נקודות.
בנוסף, סיימה במקום שישי בתרגיל קבוצתי טכני יחד עם יוגב דגן, אלכסנדרה לרמן, ליאור מקמל, איה מזור, אריאל נשיא, שיה שר שלום נחמד ויערה שרעבי בתוצאה של 226.0668 נקודות.
קתרין שלייה היא פילוסופית ומתרגמת צרפתייה.
עוסקת בקשרים בין הפילוסופיה לבין מקורות המחשבה היהודית, ובעיקר בהגותו של עמנואל לוינס.
עבודותיה עוסקות גם בהגותם של פרנץ רוזנצווייג וברוך שפינוזה.
נחשבת לאחת מהחוקרות הבולטות של הפילוסופיה היהודית בצרפת בת זמננו.
שלייה נולדה למשפחה קתולית בצרפת ובהמשך התגיירה.
בשנות לימודיה בתיכון הייתה תלמידתה של הפילוסופית אליזבת דה פונטנה.
בשנת 1981 קיבלה תואר דוקטור בפילוסופיה מאוניברסיטת פריז, תחת הנחייתו של פרנסיס קפלן.
עבודת הדוקטורט שלה נשאה את הכותרת: Essai sur l'existence religieuse : judaïsme et altérité ("מסה על הקיום הדתי: יהדות ואחרוּת").
בהמשך כיהנה כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת פריז מערב נאנטר לה דפאנס, שם קיבלה את התואר פרופסור אמריטה.
בין תלמידיה נמנה החוקר כריסטוף שפר, שאת עבודת הדוקטורט שלו הנחתה.
שלייה מתמקדת בקשר שבין הפילוסופיה המערבית לבין מקורות יהודיים כגון התנ"ך, המדרש, הקבלה והחסידות.
היא מרבה לעסוק בשאלות מוסריות, קיומיות ורוחניות מתוך פרשנות פילוסופית למקורות אלו.
כתיבתה שואבת השראה מהוגים יהודיים מודרניים, ובראשם עמנואל לוינס, שאת כתביו חקרה וערכה.
יחד עם רודולף קאלין ערכה שני כרכים במהדורה הביקורתית של כתביו במסגרת IMEC (המכון לזיכרון מהדורות עכשוויות).
היא כתבה גם על פרנץ רוזנצווייג, שפינוזה ודמויות מרכזיות מהעולם החסידי, כמו ר' צדוק הכהן מלובלין ורבי נחמן מברסלב, תוך הדגשת ההיבטים הרוחניים והאתיים שבהגותו של כל אחד מהם.
שלייה תרמה רבות להפצת ההגות היהודית בצרפת, ולהעמקת הדיאלוג בין מקורות יהודיים לבין הפילוסופיה המערבית.
היא נחשבת לדמות מרכזית בהנגשת עולמות התאולוגיה היהודית, החסידות והפרשנות המקראית בשפה פילוסופית עכשווית.
קתרין רנדל (נולדה ב-10 ביולי 1987) היא סופרת ואקדמאית אנגליה זוכת פרסים.
רנדל כתבה את הספר יצורים בלתי אפשריים(Impossible Creatures) שנבחר לספר השנה של ווטרסטונז לשנת 2023. ספרה Rooftoppers, זכה בפרס ספר הילדים של ווטרסטונז ובפרס בלו פיטר לסיפור הטוב ביותר, והיה מועמד ברשימה הקצרה בפרס השנתי למחברי ספרי ילדים של מדליית קרנגי.
רנדל היא עמיתה באול סולס קולג' ומשתתפת כמומחית תוכן בתוכניות שונות של Radio 4 של BBC, בין היתר Start the Week Poetry PleaseSeriously....Private Passions.
בשנת 2024, רנדל נבחרה לסופרת השנה בטקס פרסי הספר הבריטי.
במהלך ילדותה התגוררה עם משפחתה בהארארה, זימבבואה, בעקבות שליחות דיפלומטית של אביה.
כשקתרין הייתה בת 14, עברה משפחתה לבריסל והיא למדה בבית הספר הבריטי של בריסל.
בראיון לטים דה ליסל מניוזוויק אמרה רנדל שזה היה עבורה הלם תרבותי:"בזימבבואה, בית הספר הסתיים כל יום בשעה אחת.
לא נעלתי נעליים, ולא הייתה שם שום תרבות של גיל ההתבגרות שקיימת באירופה.
חבריי ואני עדיין טיפסנו על עצים וערכנו תחרויות שחייה".
היא השלימה את לימודי התואר הראשון שלה במכללת סנט קתרין, אוקספורד בשנת 2008. במהלך תקופה זו היא פיתחה עניין בטיפוס על גגות בהשראת ספר משנת 1937, "מטפסי הלילה של קיימברידג'", על הרפתקאותיהם של סטודנטים לתואר ראשון באוניברסיטה זו.
זמן קצר לאחר סיום לימודיה, נבחרה ראנדל לעמיתת מחקר (Examination Fellowship) באול סולס קולג'.
בראיון לאנה ג'יימס מהמגזין The Bookseller היא סיפרה שתהליך הבחינה כלל עבודה כתובה בת שלוש שעות על המילה novelty והוסיפה: "כתבתי על תאוריית הדקונסטרוקטיביסטים של דריד וקרקרי-חג המולד (...) אני מרגישה שאולי הם נתנו לי להיכנס למרות זאת ולא בזכות זה".
לאחר מכן השלימה רנדל עבודת דוקטורט, שכותרתה " ואני נולדתי מחדש': חייו הטקסטואליים של ג'ון דאן לאחר מותו".
רנדל נבחרה לעמיתה באגודה המלכותית לספרות בשנת 2020.
ספרה הראשון של רנדל, The Girl Savage, פורסם בשנת 2011. במרכז העלילה סיפורה של וילהלמינה סילבר, נערה מזימבבואה שנשלחת לפנימייה אנגלית לאחר מות אביה.
גרסה נוספת של הספר ראתה אור בשנת 2014 בשם Cartwheeling in Thunderstorms, וזכה בפרס הספרותי בוסטון גלוב-הורן לשנת 2015.
ספרה השני של רנדל, Rooftoppers עקב אחר הרפתקאותיה של סופי, שככל הנראה נותרה יתומה לאחר טביעת ספינה ביום הולדתה הראשון.
מאוחר יותר, סופי מנסה למצוא את אמה, שהיא משוכנעת ששרדה את האסון, ובמקביל יוצאת לגגות פריז כדי לסכל גורמים רשמיים שמנסים לשלוח אותה לבית יתומים בריטי.
הספר זכה בפרס הספר לילדים של ווטרסטונז ובפרס בלו פיטר לסיפור הטוב ביותר והיה מועמד לרשימה הקצרה של מדליית קרנגי.
ספרה השלישי The Wolf Wilder מספר את סיפורה של פיודורה, שמכינה גורי זאבים - שנשמרו כחיות מחמד וכסמל סטטוס על ידי רוסים עשירים - לשחרורם לטבע כאשר הם גדלים.
המחזה שכתבה בשם Life According to Saki זכה בפרס קרול טמבור באדינבורו לשנת 2016 והוצג לראשונה באוף-ברודוויי בפברואר 2017.
הרומן הרביעי שלה, The Explorer מספר את סיפור ההישרדות של קבוצת ילדים שמטוסם מתרסק ביערות הגשם באמזונס, וסוד שהם מגלים.
הספר זכה בפרס ויטברד לשנת 2017 בקטגוריית ספרי ילדים.
הספר זכה בפרס כתיבת מסעות על שם אדוארד סטנפורד לשנת 2018 בקטגוריית ספר השנה לאוכל וטיולים.
הרומן החמישי של רנדל The Good Thieves מספר את סיפורה של נערה בשם ויטה שנוסעת מאנגליה לניו יורק עם אמה כדי לטפל בסבה המתאבל.
בשנת 2022 היא פרסמה את הספר Super-Infinite: The Transformations of John Donne שזכה בפרס ביילי גיפורד לשנת 2022 וזכה לשבחים מקלייר טומלין ואנדרו מושן.
בגרדיאן נכתב שרנדל "תורמת את כספי הפרס של ביילי גיפורד לצדקה: לבלו ונצ'רס, ארגון שימור ים, וגם לצדקה לפליטים.
'אף אדם אינו אי', היא אומרת".
בשנת 2023, פרסמה רנדל את ספר הפנטזיה וההרפתקה "יצורים בלתי אפשריים", שזכה בפרס הספר הבריטי לספר הילדים של השנה ובפרס הספר הטוב ביותר באנגליה.
הספר מבוסס על השיר בשם "Metempsychosis" מאת ג'ון דאן.
השיר עוסק בגלגול נשמות, של הנשמה הראשונה, שנולדה מביכורי פרי התפוח של העץ הראשון.
עלילת הספר נעה בין הרפתקה סוחפת לבין פנטזיה בעלת מסר אקולוגי נוקב, המעבדת בצורה מקורית את הדאגה העמוקה מהפגיעה האנושית בטבע.
הגיבור, כריסטופר בן ה-10, ניחן בזיקה מיוחדת לחיות.
בעת ביקור אצל סבו הוא נחשף לסוד משפחתי: הוא משתייך לשושלת של "שומרים" המופקדים על המעבר בין עולמנו לבין "הארכיפלג".
הארכיפלג הוא מקלט מוגן שבו יצורים מיתולוגיים, כמו גריפונים ודרקונים, מוצאים מחסה מפני בני האדם.
העלילה מסתבכת כאשר מאל, נערה יתומה הנמצאת במנוסה מפני מתנקש, חוצה את הגבול לעולמו של כריסטופר.
המפגש ביניהם מוביל אותם למסע גורלי בתוך הארכיפלג, במטרה לעצור איום מסתורי שמסכן את עצם קיומו של עולם הקסם ואת יצוריו.
בפברואר 2024 אושר כי סדרת הספרים של "יצורים בלתי אפשריים" תכלול חמישה ספרים בסך הכל.
הספר ראה אור בעברית בשנת 2025.באוקטובר 2025, אולפני וולט דיסני רכשו את הזכויות לעבד את "יצורים בלתי אפשריים" לסדרת סרטי לייב אקשן שתופק על ידי סרטי וולט דיסני.
תחביביה של רנדל כוללים הליכה על חבל והליכה על גגות.
ר' היא האות העשרים באלפבית העברי.
המבטא המקורי של רי"ש היה כנראה עיצור מכתשי מקיש (IPA: [ɾ]) בנדנוד חוד הלשון ליד השיניים, כמו בשאר השפות השמיות, בדומה לעיצור R הנהגה בשפה הספרדית.
הגייה זו נשתמרה ברוב עדות ישראל עד קום המדינה.
עם זאת, ישנם גם סימנים לכך שההגייה הקדומה של רי"ש בעברית הקדומה או בשפות שקדמו לה הייתה וילונית חוככת קולית [ʁ], כמו כ' רפה עם קוליות, הדומה יותר להגיית R בשפה הצרפתית.
אילן אלדר ("תורת הקריאה במקרא") מביא עדות שבארץ ישראל בימי הביניים הייתה הרי"ש ענבלית, אך ההיסטוריה של תופעה זו אינה ברורה.
בחלוקתן של אותיות בספר יצירה לחמשת מוצאי הפה שייכת הרי"ש לעצורי השיניים: זשסר"צ.
ראיה זו משקפת את הגייתה המקורית כעיצור קדמי ולא ענבלי.
עם זאת, בספר יצירה (פרק ד') יש גם התייחסות לקבוצת אותיות בג"ד כפר"ת, להבדיל מבג"ד כפ"ת כמקובל בדקדוק העברי, דבר המרמז על הגייה כפולה לאות ר' כמו שאר אותיות בג"ד כפ"ת, אם כי אין בכך הוכחה שההגייה הנוספת לא הייתה ענבלית.
בחוקי הדקדוק העברי האות ר' מתנהגת לעיתים כאות גרונית.
כך, למשל, היא אינה מקבלת דגש.
אמנם אין זו תוצאה של הגייה ענבלית של הרי"ש, רק שהיא נחלשה כגרונית.
יש אמנם מסורות לשון של העברית (מסורת ההגייה התימנית ושל קהילות בגדאד, חאלב וג'רבה בקריאת לשון חז"ל), שבהן רי"ש מקבלת דגש חזק לאורך כל הנטייה ככל עיצור אחר.
במקרא עצמו יש שבעה עשר מקומות שבהם רי"ש דגושה בדגש חזק (בעיקר בנביאים הראשונים, שיר השירים ומשלי), ומדובר כנראה בשריד לשלב שבו הייתה רי"ש דגושה בנוסח המסורה, או בחדירה של הגיית לשון חז"ל לתוך הניקוד הטברני של המקרא.
במאות האחרונות הפך ההגה /r/ בכמה לשונות אירופאיות, כגון צרפתית וגרמנית (מלבד ניבים דרומיים), וכן גם בהרבה להגים של היידיש, לעיצור ענבלי רוטט [ʀ].
תופעה זאת חדרה עם הזמן גם לעברית המודרנית, ככל הנראה בהשפעת עולי אירופה, והחליפה את ההגייה המכתשית המקורית.
ההגיות הנפוצות בישראל כיום נשמעות כעיצור ענבלי קולי, חוכך [ʁ] או מקורב [ʁ̞] או כעיצור וילוני מקורב [ɰ].
בסופי מילים ר' אף נשמעת לעיתים כתנועה אחורית, סגורה ובלתי-מעוגלת [ɯ].
בדיבור פורמלי מאוד, כגון ברדיו, עדיין מקפידים לעיתים על ההגייה המקורית.
האות ר' התפתחה בכתב העברי העתיק מצורת הראש, מכאן שמה, רי"ש.
ר' (רַאשׁ) באלפבית הפרוטו-כנעניר' באלפבית הפיניקיר' באלפבית הארמי
בקוד ASCII מיוצגת האות ר' בערך F8, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05E8.
בקוד מורס מיוצגת האות ר' באמצעות הרצף: .-.
הוא ייצוגה של האות ר' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות ר' באמצעות המילה "רות".
באיתות בדגלי סמפור ר' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה צפון-מזרחה ודגל שני הפונה צפון-מערבה.
בגימטריה ערכה 200. בערכה זה היא מופיעה במושג "רמ"ח איברים".
בשפה העברית המודרנית שכיחות השימוש באות ר' היא כ־5.42% מכלל אותיות האלפבית העברי.
ר' הוא הקיצור של רב, רבי, רבן, רבנו, וכן של ראה או ראו (לצורך הפניה).
האות ר' מופיעה בביטוי העברי "בשין-קוף-ריש" שמשמעו "בשקר", הנאמר בשפת הילדים לאחר דברים שאינם אמת.
קתרינה לסקאניץ' היא זמרת ומוזיקאית בריטית ילידת ארצות הברית, שהתפרסמה כסולנית להקת הפופ-רוק "קתרינה והגלים".
לסקאניץ' נולדה בטופיקה, בירת קנזס, ארצות הברית, למשפחה בעלת רקע צבאי, אשר היגרה לבריטניה בשנת 1976. מאז ועד היום מתגוררת לסקאניץ' בבריטניה.
לסקאניץ' צורפה ללהקת הפופ-סול, "'Mama's Cookin", בשנת 1979, על ידי המתופף אלכס קופר, כשהייתה בת 19 בלבד.
הלהקה שינתה את שמה ל"הגלים" שנתיים אחר כך, ובהמשך ל"קתרינה והגלים", זאת לאחר שקתרינה הפכה להיות הזמרת הראשית בלהקה ולדמות הדומיננטית בה.
הפריצה של "קתרינה הגלים" הגיעה בשנת 1985 עם להיט הקיץ "Walking On Sunshine", אולם בהמשך דעכה הפופולריות של הלהקה, אך בשנת 1997 עשתה קאמבק כשזכתה במקום הראשון באירוויזיון 1997 עם השיר "Love Shine a Light".
אולם הלהקה לא הצליחה לרכב על גל ההצלחה של הזכייה באירוויזיון, דבר שהוביל לפרישתה של לסקאניץ' ממנה, שהביאה לסוף דרכה של "קתרינה והגלים".
לאחר פרישתה מן הלהקה יצאה לסקאניץ' לקריירת סולו.
תחילה כדי ג'יי בתחנת הרדיו הבריטית הממלכתית "BBC Radio 2".
ב־2001 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "Leader of the Pack".
בשנת 2005 הוציאה אלבום סולו ראשון מאז עזבה את הלהקה, הנקרא "Katrina Leskanich", ממנו יצא הסינגל "They Don't Know", גרסת כיסוי לשירה של קירסטי מק'קול.
שנת 2005 הייתה מבחינתה של לסקאניץ' בסימן אירוויזיון: היא השתתפה במלודיפסטיבלן עם השיר "As If Tomorrow Will Never Come", יחד עם להקה חדשה שהקימה, אולם הודחה מן התחרות בשלב חצי הגמר.
היא הייתה גם המנחה באירוע "שיר היובל באירוויזיון", שהתקיים ב־22 באוקטובר, לצד הזמר הלטבי רנארס קאופרס (נציג לטביה באירוויזיון 2000).
קתרסיס: כתב עת לביקורת במדעי הרוח והחברה הוא כתב עת הרואה אור פעמיים בשנה ועוסק בביקורת מחקרית של מדעי הרוח והחברה בישראל ויוצא לאור בהוצאת כרמל.
את כתב העת ייסדה בשנת 2004 עמותת "מצרף", והעורכים הראשונים היו יוחנן גלוקר, דורון מנדלס ומשה שוקד.
כל חוברת נפתחת במאמר המותח ביקורת על צד זה או אחר של התנהלות מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל ולעיתים גם בעולם האקדמי הבינלאומי.
רוב המאמרים עוסקים בספרי מחקר שונים שרואים אור בשפה העברית.
מאמרים אלה מנתחים את הטקסט ומבקרים את המתודולוגיה המחקרית בה השתמש המחבר ונכתבים על ידי מומחים בתחומם.
מטרת כתב העת היא להעלות את הרמה האקדמית בישראל על ידי חשיפת טעויות, כשלים ועוותים בספרים שהמבקרים רואים כבעלי רמה מחקרית נמוכה.
בצד זאת, גם משבחים ספרים בעלי רמה גבוהה.
כל גיליון מסתיים במאמר "זיכרון לראשונים" שבו נסקרים חייו ותרומתו המדעית של אחד מגדולי החוקרים במדינת ישראל שהלך לעולמו ולאחריו מתפרסם מאמר מאת אותו חוקר.
בכל גיליון יש מספר עמודים ובהם מצוטטות אמירות שכתב איש תקשורת או אקדמיה, המגלות אי-ידיעות בסיסיות בתחומי ידע שונים, ולאחריהן מועמדות הטעויות על תיקונן.
חברי המערכת הם הפרופסורים דורון מנדלס, יוחנן גלוקר, אלון הראל, יהודה פרידלנדר ועמוס אדלהייט.
במועצת המערכת חברים: דוד בר-גל, איל זמיר, דניאל שפרבר, ששון סומך, עמנואל סיון, אסא כשר, רחל בירנבאום, מנחם פרידמן, משה גיל, אלישע קימרון, אהרון קנטורוביץ', חנה רוזן, משה שוקד, מאיר שטרנברג, וראובן שיינדלין.
קתרינה מאלכסנדריה, המכונה גם "קתרינה הקדושה של הגלגל" , היא קדושה בנצרות.
קתרינה נחשבת לאחת הקדושות החשובות בנצרות, אך עובדת קיומה ההיסטורי אינה מוכחת.
קתרינה נחשבת לקדושה מסוג מרטיר גדול בכנסיות המזרחיות; והכנסייה הקתולית מחשיבה אותה כאחת מארבעה-עשר הקדושים המסייעים, קדושה המסייעת נגד מוות פתאומי ובעיות לשון ודיבור.
על פי ההגיוגרפיה, קתרינה חיה בתחילת המאה ה-4 לספירה אך אין בסיס היסטורי לקיומה הממשי.
לפי האגדות, היא הייתה בתו של קונסטוס, מושל אלכסנדריה.
בעקבות התגלות, החליטה לעבור לדת הנוצרית והוטבלה.
לאחר הטבילה, היא פנתה לקיסר מקסנטיוס וניסתה לשכנע אותו להפסיק לרדוף את הנוצרים.
היא נכשלה בכך, אך הצליחה להעביר לנצרות את אשתו של הקיסר וחלק מיועציו.
עקב כך, היא נאסרה על ידי הקיסר אך גם בבית הסוהר המשיכה להעביר אנשים לחיק הנצרות.
על כן, נידונה למוות על "גלגל שבירה".
האגדה מספרת שכאשר נקשרה לגלגל העינויים, הוא נשבר ועל כן נאלצו להוציאה להורג בעריפת ראש.
כך הפכה קתרינה למרטיר של הכנסייה.
בעקבות סיפור אגדה זה, "גלגל השבירה" כונה גם "גלגל קתרינה".
האגדה ממשיכה לספר שמלאכי שרת ירדו מהשמיים והעבירו את גופתה להר סיני, שם הוקם מנזר על שמה במאה ה-6, מנזר סנטה קתרינה הקיים עד היום.
על פי המסורת, ההר בו נמצאה גופתה הוא ג'בל קתרינה, ההר הגבוה בחצי האי סיני ובמצרים.
קתרינה הקדושה הוזכרה במשפטה של ז'אן ד'ארק בתחילת המאה ה-15 כאחד ה"קולות" שהדריכו את ז'אן במעשיה ועמדו לימינה.
החרב ששמשה את ז'אן ד'ארק בקרבות, הייתה חרב שנמצאה, באופן מסתורי, תחת המזבח הראשי בכנסייה על שם קתרינה הקדושה בעיר רואן.
הסמל של קתרינה הקדושה הוא גלגל שיניים, בעקבות גלגל העינויים שנשבר, ויום חגה בנצרות הקתולית הוא 25 בנובמבר.
בגלל הספק בקיומה ההיסטורי שמה נמחק מלוח השנה של קדושי הכנסייה הקתולית ב-1969 אך הוחזר שוב לרשימה ב-2002.
קתרינה היא אחת הקדושות הנערצות ביותר בקתוליות, בייחוד בצרפת, שם פסלה מוצג ברוב הכנסיות.
כנסיות וקפלות רבות בעולם מוקדשות לה.
היא נחשבת לפטרונית הנערות והתלמידות וזאת היות שיש הרואים בה את הבתולה החשובה ביותר בנצרות, אחרי מריה.
בגלל גלגל השיניים המסמל אותה, רואים בה גם פטרונית של העוסקים במקצועות מכניים ושל החייטים.
ברחבי העולם קיימים מספר אתרים המוקדשים לקתרינה הקדושה, ביניהם קתדרלת קתרינה הקדושה בגואה העתיקה (מכיוון שהפורטוגזים כבשו את העיר ביום חגה, ה-25 בנובמבר); כנסיית קתרינה בחרסון ומנזר סנטה קתרינה בסיני.
נטען כי שרידי גופתה של קתרינה הקדושה נמצאים במנזר, אשר נבנה במקום אליו הובאה על ידי מלאכים לאחר עריפת ראשה.
מכ"ם ר"ז (ראשי תיבות: רב-זרועי) הוא מכ"ם מדגם EL/M-2084 מתוצרת מפעל אלתא של התעשייה האווירית לישראל.
בצה"ל מופעל המכ"ם בחיל התותחנים לצורך איכון שיגורי ירי תלול מסלול (תמ"ס) וטיווח ארטילרי ובמערך ההגנה האווירית כחלק ממערכות ההגנה מפני טילים כיפת ברזל וקלע דוד.
פיתוח המכ"ם החל בשנת 2002 בישראל על ידי מפא"ת ומפעל אלתא של התעשייה האווירית במטרה להתמודד עם איום הרקטות ולספק תמונה כוללת של האיומים בשטח (בעיקר ירי תלול מסלול) לכוחות צה"ל ולהשתלב במערכת צי"ד.
גרסת מדגים טכנולוגיות של הר"ז פעלה בהצלחה במבצע עופרת יצוקה ואיכנה בדייקנות שיגורים של רקטות ואת מקום פגיעתן.
באותה התקופה נכנס הר"ז לשימוש בחיל התותחנים ובמערך ההגנה האווירית.
בחיל התותחנים הוא מופעל על ידי גדודי האיכון והמטאורולוגיה.
במערך ההגנה האווירית המכ"ם הפך לאמצעי גילוי של מערכות כיפת ברזל וקלע דוד.
בפברואר 2018 ציינה התעשייה האווירית את מכירת המכ"ם המאה מסוג זה, בהיקף מכירות כולל של כ-2 מיליארד דולר.
ב-27 בפברואר 2020 הר"ז החליף את מערך מכ"מי הנורית ששימש למטרות דומות, עקב היותו טכנולוגיה חדישה יותר.
ב-12 ביוני 2025 ציינה התעשייה האווירית מסירת המכ"ם ה-250 מסוג זה, בהיקף מכירות כולל של 5 מיליארד דולר עד לנקודת זמן זו.
המכ"ם מסוגל לאכן ירי רקטות, טילים, פגזים ופצמ"רים ולהכווין אש לעבר מקורות הירי, לסווג את סוג האמל"ח הנורה ולחשב היכן יפגעו.
בנוסף ביכולת המכ"ם להטוויח אש ארטילרית אל מטרות אויב.
במשימות הגנה אווירית המערכת מסוגלת לזהות כלי טיס ממגוון סוגים.
האנטנה של המכ"ם משדרת ב-120 מעלות לכיוון אליו היא פונה, או ב-360 מעלות במצב מסתובב.
מהירות סיבוב האנטנה היא 30 סיבובים לדקה.
טווח זיהוי המטרות של המערכת הוא 256 ק"מ עבור כלי טיס ו-100 ק"מ עבור מטרות ארטילריות.
לפי אלתא למערכת אמצעי הגנה מפני לוחמה אלקטרונית.
מערכת הר"ז מתניידת על גבי משאיות וניתנת לפריסה בשטח.
היא כוללת אנטנה, קרון שליטה וגנרטור המספק חשמל למערכת.
המכ"ם פועל בתחום ה־S band.
ביוני 2019 השיקה התעשייה האווירית גרסה בשם MS-MMR (Multi-Sensor Multi Mission Radar), המשלבת מערכות כגון מכ"ם נוסף בתחום תדר גבוה יותר, חוקרי זע"ט מקלטי ADSB, וכן סנסורים פאסיביים כגון מערכות גילוי אותות (SIGINT), חיישנים אלקטרו־אופטיים ומערכת לגילוי שיגורים (LDS).
עד יוני 2025 נמכרו כ-250 יחידות של המכ"ם בעשרים מדינות ברחבי העולם, בהן:
גדוד 611 של חיל התותחנים
– הזמינה מספר סוללות כיפת ברזל אשר כל אחת כוללת את המכ"ם.
– 2 סוללות כיפת ברזל אשר כל אחת כוללת את המכ"ם.
– 8 מערכות בשירות מבצעי.
רכשה 8 מערכות בדצמבר 2019 תמורת 125 מיליון דולרים, כאשר מערכת המכ"ם הראשונה סופקה לצ'כיה ב-25 בפברואר 2022. ביוני 2023 כלל מערכות המכ"ם שצ'כיה קיבלה עברו את כלל מבחניה וסיימו לעבור אינטגרציה למערכת ההגנה האווירית של נאט"ו.
– קנתה בינואר 2019 מערכות מכ"ם בכמות וסכום לא ידועים, שהיו אמורות להגיע ב-2021.
– ב-2020 נחתמה עסקת מכירת המכ"מים תמורת סכום וכמות לא ידועים, והחל מ-2022 תחל אספקת המכ"מים.
– ב-14 בינואר 2021 חתמה על חוזה לקניית 17 מערכות מכ"ם בעסקה בשווי 182 מיליון דולר.
– רכשה את המכ"ם על מנת שישמשו את סוללות כיפת הברזל אשר מיוצרות ברומניה ברישיון הודות לשיתוף פעולה של Romaero עם רפא"ל.
רובין ג'ורג' קולינגווד היה פילוסוף והיסטוריון בריטי.
קולינגווד נולד בקרטמל (Cartmel) בלנקשייר, בנו של חוקר האמנות ו"ג קולינגווד, ולמד בבית ספר רוגבי (Rugby School) ובקולג' אוניברסיטת אוקספורד, שם הוא למד בתוכנית הלימודים המורחבת של האוניברסיטה בלימודים קלאסיים ופילוסופיה (הקרויה "Greats").
הוא סיים בהצטיינות את הקולג' ונבחר כעמית בקולג' פמברוק (Pembroke) באוניברסיטת אוקספורד.
קולינגווד היה עמית בפמברוק במשך 15 שנים עד שהתמנה לפרופסור המופקד על הקתדרה על שם ויינפלט לפילוסופיה מטפיזית בקולג' מודלין, אוקספורד.
הוא היה תלמידו היחידי של הברפילד (F.
Haverfield) ששרד את מלחמת העולם הראשונה.
קולינגווד הושפע בעיקר מההגליאנים ומהאידיאליסטים האיטלקים Croce, Gentile and Guido de Ruggiero, האחרון היה גם חברו הקרוב.
הוא הושפע מאוד גם מהגל, קאנט, ויקו, ופרנסיס הרברט ברדלי.
מקור השפעה חשוב אחר היה אביו, ה.ג.
קולינגווד, פרופסור לאמנויות יפות באוניברסיטת רדינג וסטודנט של Ruskin.
קולינגווד ידוע ביותר בשל ספרו "מושג ההיסטוריה" (The Idea of History), עבודה אותה השלים לאחר מותו תלמידו T.
הספר היווה מקור השראה עיקרי לפילוסופיית ההיסטוריה בעולם דובר האנגלית.
מרבים לצטט אותו, דבר שהוביל את אחד הפרשנים להעיר באירוניה שקולינגווד נהפך להיות "ההוגה הנשכח הידוע ביותר של זמננו."
קולינגווד היה לא רק פילוסוף של ההיסטוריה, אלא גם היסטוריון וארכאולוג בעצמו, והיה בחייו סמכות מובילה בענייני בריטניה בתקופה הרומית.
קולינגווד ראה בהיסטוריה "זיכרון" של "החשיבה" של הדמויות ההיסטוריות החשובות.
קולינגווד תהה האם יכולה לשני אנשים שונים להיות אותה המחשבה ולא רק אותו התוכן והסיק ש"אין שום תאוריה עמידה של הזהות האישית" שתמנע את קיומה של דוקטרינה כזו.
בספרו "עקרונות האמנות" (Principles of Art) סבר קולינגווד (בעקבות Croce) שיצירות אמנות הן ביסודן ביטויים של רגשות.
הוא תיאר את האמנות כבעלת תפקיד הכרחי במוח האדם, וסבר שהיא פעילות שדורשת שיתוף פעולה.
בפוליטיקה הגן קולינגווד על האידיאלים של מה שהוא כינה ליברליזם "במובנו הקונטיננטלי":
רעיון הקהילה כבעלת שלטון עצמי, בכך שהיא מטפחת את הביטויים החופשיים של כל הדעות הפוליטיות שמתגבשות בתוכה, ומביאה בכל מיני אמצעים להפחתת ריבוי הדעות הללו והפיכתם לאחדות."
הוא גם הוציא לאור את הספר "יומנו של רב-חובל" (The First Mate's Log) (1940), סיפורו של שיט יאכטה בים התיכון, בחברתם של כמה מתלמידיו.
ארתור רנסום (Arthur Ransome) היה ידיד משפחתו של קולינגווד, ולמד להשיט את היאכטה שלו ומאוחר יותר לימד את ילדי אחותו להפליג.
ראנסום שאב השראה לספריו the Swallows in Swallows and Amazons ממסעות עם ילדי אחיותיו של קולינגווד.
ראנסום גם הציע נישואים לשתיים משלוש אחיותיו.
אחרי מספר שנים של שבצים הולכים ומתגברים הלך קולינגווד לעולמו בקוינסטון (Coniston, Lancashire), לנקשייר בינואר 1943.
העבודות העיקריות שפורסמו בימי חייו
כל המהדורות המתוקנות כוללות את הטקסט המקורי פלוס מבוא חדש וחומר רב נוסף.
קתרינה מסיינה (באיטלקית: Caterina da Siena; 25 במרץ 1347 – 29 באפריל 1380) הייתה פילוסופית, תאולוגית ומיסטיקאית איטלקייה, קדושה, וממורי הכנסייה הקתולית.
קתרינה נולדה בסיינה ב-25 במרץ 1347. אביה יאקופו בנינקזה (באיטלקית: Benincasa) היה שייך למעמד הבינוני הנמוך והתפרנס מעסק של צביעת בדים.
אמה, לאפה לבית פיאג'נטי (באיטלקית: Piagenti), לפי חלק מהמקורות, הייתה בתו של משורר מקומי.
קתרינה הייתה הצאצא ה-23 של הוריה.
רבים מאחיה נספו במגפה השחורה שהשתוללה באותה שנה.
בשנת 1366 בעקבות חיזיון, החלה בפעילות של עזרה לנזקקים ובפעילות פוליטית (ראה להלן).
כך החלו שנים של נדודים ומסעות בשליחויות מדיניות.
בקיץ 1378 הייתה לה תקופת רגיעה קצרה אותה בילתה בסיינה, עירה.
בתקופה זו כתבה את ספרה "דו-שיח" (ר' להלן).
בנובמבר של אותה שנה הוזמנה לרומא על ידי האפיפיור אורבנוס השישי.
שם חיה עד שנפטרה מאנורקסיה נרבוזה ב-29 באפריל 1380.
גופה של קתרינה קבור בכנסיית סנטה מריה סופרה מינרווה ברומא.
ראשה הופרד מגופה וקבור בכנסיית סן דומניקו בסיינה.
קורות חייה נרשמו על ידי רימונדו מקפואה, שהיה היועץ שמונה לה בנעוריה על ידי המסדר הדומיניקני וגם הכומר המוודה שלה.
מגיל צעיר נטתה לחיי סיגוף חמורים והגיעה להתעלויות אקסטטיות ולחזיונות דתיים.
לדבריה כבר בגיל חמש או שש היה חזיונה הראשון בו ישו חייך אליה ונתן לה את ברכתו, היא הייתה באקסטזה.
בגיל 18 זכתה בחותם פצעי ישו (סטיגמטה), שבמענה לתפילתה נגלו אך ורק לה במהלך חייה.
בגיל 19 חוותה מה שהיא כינתה "נישואין מיסטיים" עם ישו, שהורה לה לחדול מחיי התבודדות ולהתחיל בפעולה ציבורית של עזרה לעניים ולחולים.
פעילות הצדקה שלה, סגפנותה וחזיונותיה שנודעו ברבים יצרו סביבה חוג של מעריצים ותומכים, נשים וגברים, איתם נדדה בצפון ומרכז איטליה והטיפה לטיהור הכנסייה.
החל מ-1370 הייתה מעורבת בפוליטיקה של הכנסייה והערים האיטלקיות.
שאיפתה הייתה להביא לשלום בין ערי המדינה של איטליה ובינן לבין האפיפיור, שישב באביניון, ולהבריא את הכנסייה.
באותה תקופה החלה בכתיבת אגרותיה לבכירי הכנסייה ולמנהיגים המדיניים של ערי איטליה.
היא שלחה לאפיפיור גרגוריוס האחד עשר איגרת בה הביעה זעזוע ממעשי האכזריות והרצח ששכירי חרב מטעמו ביצעו באיטליה.
ב-1376 יצאה לאוויניון בשליחות פירנצה על מנת להביא לפיוס בין העיר לבין האפיפיור.
השליחות אמנם נכשלה אולם הייתה לה השפעה רבה על החלטתו של גרגוריוס האחד עשר, בהמשך אותה שנה, לחזור לרומא.
בתחילת 1378 נשלחה על ידי האפיפיור לפירנצה במאמץ נוסף להביא לפיוס בין העיר לאפיפיור, אך גם ניסיון זה נכשל.
במהלך שהותה בפירנצה נעשה ניסיון להתנקש בחייה.
בקיץ נבחר אפיפיור חדש והושגה הבנה בין פירנצה לאפיפיור.
בספטמבר אותה שנה כשפרץ הקרע המערבי הגדול תמכה קתרינה באפיפיור האיטלקי אורבנוס השישי.
פעולתה המדינית האחרונה, ממש על ערש דווי, הייתה הפיוס בין האפיפיור לבין הרפובליקה של פירנצה.
החיבור "דו-שיח" Dialogo, אוסף של קרוב ל-400 אגרות, וסדרה של תפילות.
הגותה הושפעה במידה רבה מאוגוסטינוס, ברנאר מקלרבו ותומאס אקווינס.
כתביה נכתבו בניב הפלורנטיני והם נמנים עם הכתבים הקלסיים של הספרות האיטלקית המוקדמת.
כבר בחייה הייתה קתרינה לדמות נערצת בכל רחבי איטליה.
ב-1461 הוכרזה כקדושה על ידי האפיפיור פיוס השני.
ב-1939 הוכרזה על ידי האפיפיור פיוס השנים עשר יחד עם פרנציסקוס מאסיזי כקדושה הפטרונית של איטליה, ב-1970 הוכרזה כמורה של הכנסייה הקתולית, אחת משתי הנשים הראשונות שזכו לתואר זה.
ב-1999 הוכרזה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני כקדושה הפטרונית של אירופה, יחד עם אדית שטיין היהודיה ובריגיטה משוודיה.
הכנסייה הקתולית חוגגת את יום קתרינה מסיינה ב-29 באפריל.
הכנסייה האנגליקנית מציינת את יום הקדוש שלה ב-6 באפריל.
קתרינה מוליטור היא אתלטית ושחקנית כדורעף גרמנייה, אלופת העולם (בייג'ינג 2015) בהטלת כידון.
מוליטור נולדה בבדבורג שבמדינת נורדריין-וסטפאליה במערב גרמניה.
מוליטור הצטיינה כנערה בענפי האתלטיקה, בפרט בקרב שבע ובהטלת כידון.
ב-2005 סיימה שנייה באליפות אירופה עד גיל 23 בהטלת כידון בתוצאה של 57.01 מטר.
באוניברסיאדת בנגקוק (2007) סיימה שישית בתוצאה של 58.19 מטר.
ב-2008 סיימה שנייה בתחרות גביע החורף בתוצאה של 58.26 מטר ובהמשך השנה שיפרה את שיאה האישי ל-61.74 מטר.
באולימפיאדת בייג'ינג סיימה במקום השמיני בגמר בתוצאה של 59.64 מטר.
ב-2010 זכתה באליפות גרמניה בהטלת כידון בתוצאה של 64.27 מטר ובאליפות אירופה באתלטיקה 2010 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 63.81 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2011 סיימה חמישית בתוצאה של 64.32 מטר ובאליפות אירופה באתלטיקה 2012 סיימה חמישית בתוצאה של 60.99 מטר.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה שישית בתוצאה של 62.89 מטר, באליפות העולם באתלטיקה 2013 לא העפילה לגמר לאחר שסיימה במקום ה-13 במוקדמות.
ב-2015 זכתה בפעם השנייה באליפות גרמניה ובמדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה לאחר שקבעה שיא אישי של 67.69 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה 2016 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 63.20 מטר.
היא לא נבחרה למשלחת גרמניה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו לאחר ששלוש מטילות כידון אחרות הועדפו עלייה עם תוצאות טובות יותר במהלך העונה.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 63.75 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה 2018 לא העפילה לשלב הגמר.
מוליטור החלה לשחק כדורעף בגיל 13 במועדון מקומי בבדבורג.
שנה לאחר מכן עבר למועדון OVV וב-2006 למועדון באיירן 04 לברקוזן.
היא זכתה עם לברקוזן שלוש פעמים באליפות הליגה השנייה ושיחקה שתי עונות בליגה הראשונה.
קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד (בספרדית: Catalina Micaela de España 10 באוקטובר 1567 – 6 בנובמבר 1597) הייתה אשתו של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ואף שלטה כעוצרת בשמו כמה פעמים.
קתרינה מיקאלה נולדה במדריד ב-10 באוקטובר 1567 לפליפה השני ולאשתו השלישית אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת, בתו של אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י.
בשנת 1584 התחתנה קתרינה מיקאלה עם בן דודה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, שניסה להשיג תמיכה ספרדית לתוכניותיו להתפשטות על חשבון ממלכת צרפת.
עד מהרה צברה קתרינה מיקאלה כבוד רב, עקב המיומנות הפוליטית והדיפלומטית שגילתה, בניסיון להגן על האוטונומיה של הדוכסות נגד ספרד.
קתרינה מיקאלה דחתה את ההצעה הספרדית להציב חיל מצב ספרדי בטורינו, על מנת להגן מפני התקפה ממילאנו.
בנוסף, היה לה השפעה רבה על בעלה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ואף שימשה מספר פעמים כעוצרת, במהלך היעדרותו של קרלו אמנואלה עקב מבצעים צבאיים.
בנוסף, טיפחה קתרינה מיקאלה את חיי התרבות בטורינו, ואף ייסדה גלריה לאמנות בעיר.
ב-6 בנובמבר 1597 מתה קתרינה מיקאלה בטורינו, לאחר שעברה הפלה.
בשנת 1584 התחתנה קתרינה מיקאלה עם בן דודה קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ממנו נולדו לה עשרה ילדים:
קתרינה לאו היא שחקנית אמריקאית.