tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הרכבת המהירה הראשונה בעולם, השינקָנְסֶן, נחנכה ביפן בין טוקיו לאוסקה לכבוד האולימפיאדה של שנת 1964. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו מדינות באירופה, בהם צרפת, גרמניה ואיטליה, להקים רשת רכבות מהירות.
מאז, מדינות רבות ברחבי העולם פרסו רשת רכבות מהירות.
שנגרי-לה של העולם היא הרכבת המהירה הארוכה בעולם; כ-3,668 ק"מ.
מיזמים של רכבות מהירות בעולם
שינקנסן (יפנית 新幹線) היא רשת רכבות מהירות ביפן, המופעלת על ידי חברת הרכבות של יפן.
מאז שנפתחה מסילת טוקאידו שינקנסן, בשנת 1964, התפתחה הרשת והיא מחברת היום את רוב הערים הראשיות על האיים הונשו וקיושו ברכבות שמהירותן מגיעה ל-300 קמ"ש וזאת בסביבה הנתונה תמיד לסכנות של רעשי אדמה וסופות טייפון.
בנסיעות מבחן הגיעה השינקנסן למהירות של 443 קמ"ש לרכבת על גלגלים ו-580 קמ"ש לרכבת ריחוף מגנטי.
פירושו המילולי של השם "שינקנסן" ביפנית הוא "קו ראשי חדש" ובמובנו הצר מתייחס למסילה בלבד, בעוד ששמן הרשמי של הרכבות ביפנית הוא "סופר מהירה", יחד עם זאת לעיתים נדירות ההבחנה הזו נעשית אפילו ביפן.
בניגוד לקווי הרכבת הישנים ביפן, השינקנסן נוסעת על מסילה ברוחב סטנדרטי (1,435 מ"מ), והיא עוברת במנהרות ובגשרים כדי לחצות מכשולים, במקום להתפתל סביבם.
TGV, (מבוטא: טֶה-זֶ'ה-וֶה, בצרפתית: train à grande vitesse - רכבת במהירות גבוהה) הוא מיזם הרכבות המהיר הראשון והמפותח ביותר באירופה.
במרכזו רשת מסילות, שיוצאת מפריז לכיוון דרום (לליון ומרסיי), מזרח (שטרסבורג), מערב וצפון (בריסל ולונדון).
למרות שהעבודות על הרשת החלו כבר בסוף שנות השישים, קטעים ממנה עדיין לא גמורים.
בעתיד, הרשת צפויה לעבור את הגבול הצרפתי לעבר ברצלונה, מדריד, פרנקפורט ובזל.
רכבות ה-TGV נעות במהירות של 300 קמ"ש באופן סדיר.
בניסוי שנערך ב-3 באפריל 2007 שבר ה-TGV את שיא העולם במהירות לרכבות על פסים עם מהירות של 574.8 קמ"ש.
פריז-ליון: מרחק של 450 ק"מ בפחות משעתיים.
כיום, כ־90% מהתעבורה בקו זה מתבצעת ברכבת.
פריז-מרסיי: מרחק של 780 ק"מ בשלוש שעות בלבד.
קו זה מומלץ למטיילים המעוניינים לשלב טיול בפריז ובפרובאנס (לקו עצירה באביניון).
אתר חובבים פרטי על הרשת
Thalys (מבוטא טאליס - השם חסר משמעות והומצא על ידי מחשב) הוא אחד ממיזמי הרכבות המהירות הבינלאומיים הראשונים.
מדובר בשירות רכבות שמרכזו בבריסל, המקשר אותה לאמסטרדם, פריז וקלן.
בחורף נוסעת הטאליס גם לאתרי הסקי בצרפת.
בכל מדינה נעות הרכבות האדומות של Thalys על מסילות רכבת מהירה של הרשת המקומית.
לצד היורוסטאר, ה-Thalys היא בין הגורמים שהביאו להתמוטטות חברת התעופה הלאומית הבלגית סבנה, משום שתושבי בלגיה יכולים להגיע בזמן מאוד קצר לשדות התעופה הגדולים סכיפהול (ליד אמסטרדם) ושארל דה גול (ליד פריז) ומשם לטוס לכל רחבי העולם.
ל-Thalys גם חשיבות לאיחוד האירופי שמשרדיו ממוקמים בבריסל.
פריז-בריסל: הקו העיקרי ברשת שמרכז כמחצית מהנוסעים.
את 300 הקילומטר שמפרידים בין הערים חוצות הרכבות בשעה ו-25 דקות.
הצלחתו של הקו הביאה לכך שמעל ל-90% מהנוסעים בין פריז ובריסל עושים זאת ברכבת.
כיום אין עוד טיסות ישירות בין שתי הערים הללו.
את רוב הדרך עושות הרכבות על מסילת TGV Nord שמשמשת גם את היורוסטאר.
פריז-אמסטרדם: את המרחק של כ-500 ק"מ עושות הרכבות בארבע שעות ועשר דקות.
קו זה מנקז לתוכו 45% מהתעבורה בין הערים.
בקרוב יסתיימו העבודות על המסילה המהירה בין בריסל ואמסטרדם, מה שיקצר את זמן הנסיעה בשיעור ניכר.
שירות ה-יורוסטאר נוצר כדי לנצל בצורה אופטימלית את מנהרת התעלה שנחפרה מתחת לתעלת למאנש ומחברת את בריטניה ליבשת אירופה.
הרכבות פועלות מתחנת סנט פנקרס בלונדון לבריסל ופריז.
בעבר הרכבות היו פועלות מתחנת ווטרלו בלונדון (שבאופן אירוני נקראת על שם העיירה בבלגיה שבה התחולל הקרב בין אנגליה לצרפת בימי נפוליאון במאה ה-19).
השירות נחשב מצליח מאוד וכ-60% מהתעבורה בין לונדון לפריז מתבצעת באמצעותו.
זמני הנסיעה מלונדון לפריז הם שעתיים ו-35 דקות ולבריסל שעתיים ועשרים.
14 רכבות ביום מופעלות לפריז ו-8 לבריסל.
השיפור המשמעותי ביותר לשירות יהיה מיזם ה-CTRL (ראשי תיבות של Channel Tunnel Rail Link) - מיזם תשתיתי בעלות של 7.5 מיליארד אירו לחיבור מהיר של לונדון למנהרת הרכבת שמתחת תעלת למאנש.
עם השלמתו תוכלנה הרכבות לעבור את הדרך בין לונדון לפריז בשעתיים ורבע, ותדירותן תוכל לעלות משמעותית.
שלב ראשון של הקו נפתח ב-2003. עם סיום המיזם ב-2007, יצאו הרכבות מתחנת הרכבת המחודשת סנט פַּנְקרס בלונדון.
כיום קו המסילה המהיר המחבר את לונדון למנהרת התעלה נקרא מסילה מהירה 1 (High Speed 1).
במנהרה מתחת לתעלת למאנש מופעל גם שירות העברת כלי רכב מצד לצד, באמצעות קרונות רכבת מיוחדים עליהם מועמסים כלי הרכב.
ICE (גרמנית: InterCity Express) הוא מותג הרכבות המהירות של הרכבת הגרמנית
אף שבגרמניה התחילו לפתח את הרכבות המהירות רק בשנות התשעים, הם הדביקו את הפער לעומת הצרפתים וכיום רכבות ה-ICE3 הן מהמתקדמות והמהירות בעולם.
כמו כן, הגרמנים משקיעים רבות בטכנולוגיית הרחיפה המגנטית (Magnetic levitation) - רכבת שמרחפת ומונעת באמצעות מגנטים.
פרנקפורט-קלן: קו זה שנפתח בדצמבר 2002 בהשקעה של מעל שני מיליארד אירו משרת לא רק את קלן אלא גם את בוֹן ודיסלדורף הסמוכות אליה.
המהירות של הרכבות בקו היא 330 קמ"ש והן עושות את המרחק בשעה לעומת שלוש שעות וחצי ברכבות מאספות רגילות בנתיב הישן והיפה לאורך הריין.
אורך הקו הוא כ־177 ק"מ, בחמישים קילומטר קצר יותר מהנתיב הישן.
קיצור זה הושג הודות לשימוש נרחב במנהרות וגשרים.
שטוטגרט-פרנקפורט-הנובר-המבורג: נתיב זה שחוצה את גרמניה מצפון לדרום היה הראשון ברשת ה-ICE.
זמן הנסיעה בין פרנקפורט להמבורג הוא שלוש שעות וחצי.
רשת רכבות מהירות, אלגנטיות ונוחות שפעלו במדינות הקהילה האירופית ובשווייץ משנות ה־50 עד שנות ה־80.
רוב תנועת הרכבות המהירות באירופה עוקפת את הרי האלפים הקשים למעבר.
מסיבה זו מנותקים רשת הרכבות האיטלקית וליבה של שווייץ משאר אירופה.
כדי לפתור בעיה זו נבנתה בעלות של 20 מיליארד אירו קו רכבת שחוצה את האלפים מצפון לדרום, לאורכה של שווייץ.
בקו זה שלוש מנהרות גדולות בין ציריך לצוג (באורך של 20 ק"מ), מתחת למעבר ההרים בסן-גוטהארד (באורך של 57 ק"מ) וליד לוגאנו (באורך של 15 ק"מ).
המנהרה בסן-גוטהארד היא הארוכה ביותר בעולם, אפילו יותר מהמנהרה שמתחת לתעלת לה-מנש.
החפירה התבצעה מחמישה כיוונים במקביל: משני הקצוות ומשלוש תעלות גישה למנהרה הראשית.
מנהרה זו נמצאת 600 מטר נמוך יותר ממנהרות הרכבת והרכב הנוכחיות (מנהרת הרכב היא באורך של 16 ק"מ).
הפרש גבהים זה מאפשר קיצור משמעותי של התוואי, הקטנת השיפועים והעלאת המהירות.
אחד המניעים העיקריים של השווייצרים בהקמת הקו הוא הורדת כמות המשאיות הנעה על כבישי ארצם.
כבר כיום, משאיות העומדות בקריטריונים מסוימים מוטענות על קרונות רכבת כאשר הן חוצות את שווייץ.
כך מפנים השווייצרים את הכבישים ממשאיות ומפחיתים משמעותית את זיהום האוויר.
בעקבות הפרויקט, הנסיעה מציריך למילאנו אורכת רק שעתיים וארבעים דקות ואילו לוצרן ולוגאנו מרוחקות רק שעה וחצי.
Acela (מבוטא אֵסֶלַה) הוא שירות הרכבות המהירות של חברת אמטראק (Amtrak) שפועל לאורך נתיב המחבר את וושינגטון די.
סי., פילדלפיה, ניו יורק, ובוסטון.
יעדים נוספים לאורך הנתיב: בולטימור, פרינסטון, ניוארק, ניו-הייבן ופרובידנס.
זהו פרויקט הרכבות המהירות היחיד בארצות הברית שפועל כיום.
זמני נסיעה לדוגמה: ניו יורק וושינגטון - שלוש שעות ועשר דקות, ניו-יורק בוסטון - שלוש שעות וחצי.
AVE (ר"ת Alta Velocidad Española) הוא מיזם הרכבות הספרדי בעלות של 41 מיליארד אירו שמטרתו העיקרית היא חיבור כל ערי המחוז (סביליה, מאלגה, גרנדה, בילבאו ועוד) למדריד כך שמכל אחת מהן יהיה אפשר להגיע למדריד בפחות מארבע שעות ולברצלונה בפחות משש שעות וחצי.
הקו הראשון של AVE נפתח ב-1992 ומקשר את מדריד עם קורדובה וסביליה.
הנסיעה ממדריד לסביליה (471 ק"מ) נמשכת כשעתיים וחצי.
X2000 היא רשת הרכבות המהירות השוודית.
הרשת מחברת את סטוקהולם עם הערים הראשיות במדינה (גטבורג, מאלמה ועוד) ודרך גשר ארסונד היא מגיעה גם לקופנהגן, בירת דנמרק.
בניגוד למיזמי רכבות מהירות אחרות, הרכבות ב-X2000 הן רכבות רוכנות שנוסעות על רשת המסילות הרגילה.
מסיבה זו הן פועלות במהירות של 200 קמ"ש בלבד.
קוריאה הדרומית היא המדינה השנייה במזרח אסיה, לאחר יפן שמרשתת את הערים המרכזיות שלה ברכבות מהירות.
בתחילה, רוב הטכנולוגיה הגיעה מחברות צרפתיות שמעורבות בפרויקט ה-TGV, ואחר כך פותחה בקוריאה רכבת הסנצ'און.
סאפסן היא רכבת מהירה רוסית שנבנתה בשיתוף פעולה נרחב עם סימנס הגרמנית ומשמשת את קו הרכבת המהיר "נבסקי אקספרס" מסנקט פטרבורג למוסקבה.
הרכבת המהירה ברוסיה יצאה לדרך בדצמבר 2009 ונוסעת במהירות של 270 קמ"ש ויותר.
ב-2012 נוספה ניזני נובגורוד וכעת הרכבת נוסעת מסנקט פטרבורג לניז'ני נובגורוד דרך מוסקבה.
הרכבת מאפשרת הגעה ממרכז מוסקבה עד לבירה הצפונית של רוסיה תוך 3 שעות ו-45 דקות בלבד במקום 8 שעות בממוצע ברכבות רגילות.
הרכבת נבנתה בגרמניה והיא בעצם מדגם Valero Rus מתוצרת "סימנס" (Siemens) בייצור מיוחד עבור רכבות רוסיה.
משמעות השם "ספסאן" ברוסית הוא בז נודד, שיכול להגיע למהירות של 90 מטר לשנייה (322 קמ"ש).
קרונות הרכבת עוצבו במיוחד עבור רוסיה ובהתאם לדרישות חברת הרכבות הרוסית.
הרכבת כוללת מחלקה עסקית, מחלקת תיירות וקרון מסעדה.
מערכת מיזוג האוויר הותאמה גם לתנאי האקלים ברוסיה.
נכון ל-2018 בישראל קיימת תוכנית לבניית קו רכבת מהירה לאילת.
שאר המסילות במערכת הרכבות הרגילה בישראל מחברות בין מרחקים קצרים, ומהירות הנסיעה בהם נמוכה בהרבה (100 עד 160 קמ"ש).
הקו החדש לירושלים מאפשר מהירות של עד 160 קמ"ש בקטעים מסוימים (משך הנסיעה מנתב"ג לירושלים כיום הוא כ-22 דקות) - מהירות שלא עומדת בתקנים האירופאיים.
עקב ממדיה של המדינה אין בישראל מרכזים עירוניים שמרוחקים מספיק אחד מהשני.
הקו הארוך ביותר בין הערים הגדולות בארץ הוא קו תל אביב - באר שבע באורך של כ־110 ק"מ (הכולל כיום מסילה כפולה בעלת יכולת הסעה של עד 200 קמ"ש, אך עם עצירות בהרבה תחנות ביניים), לכן אין כל כדאיות בבניית ותפעול רכבות מהירות במיוחד.
מסיבה זו אין גם כמעט טיסות פנים ארציות בהיקף רחב (למעט לאילת).
בעבר, דובר על רכבת מהירה לאורך הערבה שתוכל לשמש את ישראל וירדן, בשנת 2007 אושרה התוכנית להקמת המסילה.
הצעד העיקרי לשיפור מהירות הרכבות הוא התוכנית להעביר את רוב הרכבות להנעה חשמלית ושדרוג מערכת האיתות והשליטה.
מיזם החישמול החל בפועל ב-2016.
בסוף שנת 2024 התחילו העבודות על המסילות לרכבת המהירה הראשונה שיאפשרו נסיעה של 30 דקות בין תל אביב לחיפה במהירות של 250 קמ"ש.
רכבת הרים היא מתקן שעשועים הבנוי בעיקרו ממסילת רכבת שעליה נוסעת מעין רכבת במסלול שעולה ויורד בתלילות, ולפעמים כולל לולאות שמסיעות את הנוסעים במהופך.
רכבות הרים התחילו להופיע בפארקי שעשועים במחצית המאה ה-19, ומאז הן עברו שכלולים ופיתוחים רבים.
המתקן שנחשב לאבי רכבות ההרים היה נפוץ ברוסיה כבר במאות ה-15 וה-16. זו הייתה קונסטרוקציית עץ בגובה של כעשרים מטר וממנה ירדו מדרונות עץ מכוסי שלג.
היושבים בהם היו גולשים לאורך המורד התלול.
אפשר להשוות חוויה זו לספורט מזחלות השלג שכיום הוא ספורט אולימפי באולימפיאדת החורף, ובו גולשים במזחלת בתוך תעלת שלג חצובה, במורד תלול ומהיר.
בתחילת המאה ה-19 הופיעו רכבות ההרים המוכרות לנו כיום.
הרכבת הראשונה שכללה לולאה הוצגה בפריז בשנת 1846 והייתה אטרקציה עולמית.
בטיחות הלולאה נבדקה באמצעות כוסות מים, ביצים וקופים.
למרקוס אדנה תומפסון רשם פטנט על רכבת ההרים הראשונה ב-20 בינואר 1865. בארצות הברית הופיעה רכבת ההרים הראשונה ב-1884.
לפי הבלשן יצחק אבינרי, ברל כצנלסון הציע בתחילה לכנות את המתקן בחידושו רַחֶפֶת:
חידושו זה אמנם נקלט בשפה העברית, אך לא במשמעות שביקש כצנלסון לייחד לו במקור.
מילון אבן שושן (לכל המוקדם – מכרך המילואים שלו שראה אור ב-1968) הכיר במשמע זה; במהדורת 2003 הוא מונצח במילים: "יש קוראים כך לרכבת הרים, ראו ערך רכבל".
רכבת הרים כוללת מספר רכיבים כדי שתפעל: פסי רכבת, הבנויים בצורה מפותלת, הן אנכית והן אופקית, כך שהנוסעים יטולטלו.
לעיתים על פסי הרכבת ישנם גם היפוכים והיפוכי בורג.
פסי הרכבת לא חייבים בהכרח להיות מעגליים, כלומר - הם לא חייבים להחזיר את הרכבת לתחנה מצידה השני.
ישנן רכבות הרים שבמקום להמשיך עד לתחנה חוזרות אליה על עקבותיהן בנסיעה לאחור.
על פסי הרכבת נוסעים קרונות, בדרך כלל עד 5 קרונות לרכבת, אף על פי שלעיתים מופיעים יותר מ-5 קרונות ולעיתים קרון בודד.
בנוסף לאלה, ישנו מנוע הדואג להעלות את הרכבת לנקודת ההתחלה.
הקרונות של רכבת ההרים אינם ממונעים עצמאית, כלומר המנוע אינו נמצא ברכבת או בקרונות, אלא המסילה היא שמניעה את הרכבת.
ברכבות ההרים המתוכננות כראוי, ירוויחו הקרונות מספיק אנרגיה קינטית בשיגור או בנפילה הראשונה כדי לסיים את כל המסלול ולשוב לתחנה, שם יעצרו על ידי בלמים כדי להגיע לעצירה סופית.
ברכבת הרים ישנן שלוש מערכות של גלגלים שהשילוב ביניהן הוא שמאפשר לקרונות לאחוז את המסילה ביעילות.
גלגלי הנעה - מחברים את הקרונות למסילה ומאפשרים לרכבת לצבור תאוצה ומהירות.
גלגלי תמך (אפ-סטופ) - מותקנים מתחת למסילה ותומכים את הקרונות בעת ביצוע לולאות ונסיעה הפוכה.
גלגלי חיכוך - נוסעים על חלקה הפנימי של המסילה, ובכך מייצבים את הקרונות מפני התנתקות מהמסילה או התהפכות.
בתחום בניית רכבות הרים ישנן שתי אסכולות: רכבות העץ ורכבות הפלדה.
רכבת הפלדה הראשונה הוצגה ב-1959. זו הייתה "מזחלות מטרהורן" בפארק דיסנילנד, ארצות הברית.
בשנים שלאחר מכן נבנו רכבות פלדה נוספות ורכבות העץ נראו מיושנות, אך היום מבינים שאין זה כך.
מומחי רכבות רבים מעדיפים את רכבות העץ: התחושה בהן שונה, גשמית יותר, והנוסע מרגיש מעורב יותר בנסיעה.
רכבות העץ גם יפות יותר, הן למתבונן מהצד והן בעת נסיעה.
טכנולוגיית הבנייה בעץ הגיעה לרמה גבוהה ביותר, שאיננה נופלת מטכנולוגיית הבנייה בפלדה, ורכבות מעץ אף מאפשרות ברגים לדוגמה הרכבת- Vengeance בפארק Cedar Point.
בשנים עברו, רכבת ההרים הסטנדרטית, שמסלולה מעגלי, הייתה יוצאת מן התחנה ומועלית לנקודה הגבוהה ביותר על המסלול באמצעות שרשרת.
כאשר היא מגיעה לנקודה הגבוהה ביותר, שבה האנרגיה הפוטנציאלית רבה מאוד, משוחררת הרכבת, והאנרגיה הפוטנציאלית מומרת לאנרגיה קינטית (אנרגיית תנועה).
כך ממשיכה הרכבת לנסוע, כאשר אנרגיה קינטית מומרת לאנרגיה פוטנציאלית ובחזרה.
לבסוף, כאשר האנרגיה להנעת הקרונות אוזלת (אנרגיה רבה הולכת לאיבוד בגלל החיכוך עם הפסים, ולכן פסי רכבות הרים נבנים כך שהחיכוך עם גלגלי הרכבת לא יהיה רב), חוזרת הרכבת לתחנה מן הצד השני.
רכבות פחות סטנדרטיות הן רכבות המשוגרות מהתחנה - סוג זה נקרא בומרנג (Boomerang) כדוגמת רכבת ההרים "אנקונדה" שב"לונה פארק" ת"א, ולא עולות עלייה אטית עד לפסגה.
אחרי השיגור המסלול יכול להמשיך כמו ברכבת רגילה, או להיקטע בשלב כלשהו - אז הרכבת חוזרת בתנועה לאחור לתחנה.
ברכבות כאלה יכולה לנסוע על המסילה רק רכבת אחת והן דורשות טכנולוגיה מתקדמת, יקרה ורבת תקלות, ולכן הן לא פופולריות.
בשנים האחרונות חלו התפתחויות רבות בטכנולוגיות ההנעה, העצירה והשליטה, במיוחד בתחום מנועי ההשראה הישרים, תחום שלמרבה ההפתעה רכבות ההרים הן הגורם המוביל להתפתחותו, למרות ההשלכות הרבות בתחומים רחוקים מאוד כמו ייצור, שינוע, מיזעור ועוד.
מנועים אלו נמצאים בתוך המסילה, ומושכים את הקרון באופן מגנטי בכל פעם למקטע אחר במסילה.
הקרונות נעים על פי המסילה ולא בכוחם הם.
כיום, רוב רכבות ההרים מונעות במנוע השראה ישר (LIM), הנמצא במסילה, וגורם לרכבת להתקדם או לעצור בשליטה מוחלטת של המהירות והתאוצה.
המנוע, הנמצא במסילה, בדומה לשרשרת הישנה, יכול לגרום לרכבת לעלות במהירות עצומה ויכול לשלוט גם בעת הירידה בתאוצות השונות.
המנוע המגנטי הנמצא במסילה יכול גם לעצור או להאט את הקרונות בתאוצה גבוהה, דבר המעניק אפקט של עצירה פתאומית.
מנועים אלו פועלים ללא חלקים נעים והתקלות בהם מועטות וניתנות לשליטה ולהתאוששות.
מנוע ההשראה הישר מאפשר גם לעלות ולרדת בזוויות שבעבר לא היה ניתן להגיע אליהן, כולל לולאות ונסיקה אנכית, הכול תוך שליטה מדויקת ומוחלטת במהירות ובמיקום של הקרונות.
טכנולוגיה נוספת ודומה נקראת מנוע מתוזמן ישר (LSM): מנוע זה דומה ל-LIM וגם הוא נמצא בפסים, אלא שבמנוע זה הרכבת רוכבת על "גל" מגנטי", דבר שגורם לה להגיע למהירויות שלא ניתן היה להגיע אליהן בעבר.
בדרך כלל, את תחילת התנועה ואת סופה המתוכנן מבצעים באמצעות LIM ואילו את התנועה המהירה ברכיבה על גל מגנטי של מנוע LSM.
בשיטות אלו הקרונות מתגלגלים על המסילה באמצעות גלגלים, בדרך כלל גלגלי פלדה.
דרך אחרת שהופיעה ברכבות החדישות ביותר היא "שיטת הבליסטרה": הרכבת משוגרת ממקומה באמצעות רקטה ומגיעה למהירות של 100 קמ"ש תוך 3.5 שניות.
שוב, היא צוברת גובה ויורדת מטה בגלל כוח הכבידה.
כדי לעצור את הרכבת בצורה חלקה, חיישנים ממוחשבים מזהים את כניסת הרכבת לנקודת העצירה, ומפעילים מעצורים המתחברים למוטות המורכבים על הרכבת.
המעצורים מסודרים בשורות ומופעלים על ידי אוויר דחוס, ובולמים את הרכבת בצורה שקטה וחלקה.
לעיתים רוצים מתכנני הרכבת לבצע דווקא עצירות פתאום מפחידות.
בסוף 2004 התאחדו חברות אחדות לשם ייצור רכבות בשיטות חדשניות.
עיקר העניין הוא שילוב נוסף של אלמנט הגבהה מגנטי שמחליף את הגלגלים לפחות בחלק מזמן התנועה.
במנועים אלו, בנוסף למנוע ה-LIM או LSM המסיע את הקרונות ועוצר אותם, ישנו חלק מהמנוע אשר גם "מגביה" את הרכבת באוויר (בדרך כלל מילימטרים בודדים מהמסילה).
אפקט זה של דאייה באוויר נותן לרכבת להגיע למהירויות עצומות ולפעול ללא חיכוך וללא חלקים נעים כלל - דבר המקטין את הסיכוי לתקלות ומגביר את הבטיחות.
במקרה של אובדן כוח, הרכבת נשלטת באמצעים מגנטיים המאטים את הנסיעה עד הפסקתה, או מאפשרים לבלמים מכניים במסילה או בקרונות לעצור את הרכבת.
שתי טכנולוגיות מדוברות הן מנוע שרפים (SERAPHIM) וכן מנוע אינדוקטרק II (Inductract II).
רכבות הרים שבהן נוסעת יותר מרכבת אחת באותו הזמן משתמשות בקיטוע.
כלומר, המסילה מחולקת למספר מקטעים, כך שלא יותר מרכבת אחת יכולה להימצא באותו מקטע בו זמנית.
הדבר מושג באמצעות מערכת של חיישנים, אשר מזהים את מעבר הרכבת ממקטע למקטע.
בטכנולוגיה הישנה, אם קורה ששתי רכבות נמצאות באותו מקטע - אחת מהן מואטת או נעצרת.
הדבר מושג באמצעות בלמים הנמצאים על המסילה, או שעוצרים את הרכבת שמאחור בעת שהיא עולה את העלייה הראשונה (הממונעת).
ישנו גם מנגנון חירום (dead man's breaks) - בלמים אשר נכנסים לפעולה ברגע של אובדן כוח או תקלה.
במנועי LIM ניתן לעצור את הרכבת כמעט במקום, אך מכיוון שאין רוצים להסתמך על החשמל במערכת, אשר ייתכן והופסק מסיבה כלשהי או מכיוון שהמערכת לא פועלת כראוי, הרי שמסתמכים על בלמים מכניים הנמצאים במסילה או בקרונות.
השפעת הנסיעה על הגוף האנושי
פסיכולוגים מספקים הסברים שונים מדוע אנשים רציונליים מכניסים עצמם למצב של סכנה מוחשית, אך מובן שאילו אחוז התאונות היה גבוה - רבים היו מדירים רגליהם מרכבות ההרים.
הנוסעים מאמינים שהנסיעה תסתיים בשלום, בהסתברות גבוהה מאוד.
לאנשים בעלי סף גירוי נמוך לסכנות, יש במוחם כמות נמוכה של חומר שנקרא תחמוצת חד אמינית.
זהו חומר שקשור לוויסות נוירוטרנסמיטרים במוח שאחראים למצבי רוח, ערות או שינה, ותחושות של עונג והנאה.
אנשים אלו מבצעים פעולות מסוכנות כדי להגביר את הפרשת החומר הזה.
בעת סכנה הגוף מפריש אדרנלין, שמכניס את הגוף לערנות מוגברת מפני סכנה, והמוח מפריש אנדורפין, שפועל כמו מורפיום המפחית את הפחד ומעלה את מצב הרוח.
הגוף מגיב לסכנה כפי שהוא מגיב לסכנות מוחשיות אחרות: הדופק ולחץ הדם עולים לרמה שאנשים רגילים לא משיגים בחיי היומיום שלהם; החושים מתחדדים; והשלד ומערכות השרירים, בסינכרוניזציה עם המוח, נערכים למצבים הקיצוניים.
תאוצה בשיעור של כ-4 ג'י חיובי (משקל הגוף עולה פי ארבעה) וחצי ג'י שלילי (תחושת חוסר משקל) פועלת על הגוף לחלופין ובתדירות גבוהה.
השפעת הג'י השלילי נותנת תחושה שהאברים הפנימיים מתהפכים.
על מהנדסי הרכבות לבחון בתשומת לב את השפעת התמרונים השונים על הגוף האנושי.
כוח של 10 ג'י יגרום לרוב האנשים לאבד את ההכרה.
ב-14 ג'י רוב הנוסעים ימותו.
בתכנונן של רכבות הרים יש להתחשב גם בנתירה (קצב שינוי התאוצה) המרבית במערכת, שחשיבותה לוודא שהשרירים האנושיים יספיקו להתרגל לשינויים ויימנעו פגיעה בגוף וחבלות כגון צליפת שוט.
רכבות הרים נותנות לנוסעים בהן תחושה של סכנה מיידית, אך התגשמות הסכנה לכדי אסון אמיתי מושכת תשומת לב מרובה ועניין רב בציבור.
בספטמבר 2003, למשל, נהרגו מספר אנשים בתאונה קטלנית בפארק השעשועים דיסניוורלד שבאורלנדו.
מבחינה סטטיסטית, רכבות הרים בטוחות ביותר.
מחקרים סטטיסטיים שנעשו בארצות הברית מראים, כי הסיכוי של נוסע ברכבת הרים להיפגע בצורה שדורשת טיפול בבית חולים הוא 1 ל-20 מיליון.
החוקרים ציינו כי סיכוי הפגיעה במשחק גולף למשל הוא גבוה מהסיכוי לפגיעה במתקן שעשועים.
נמצא גם כי הסיכוי להיהרג בפארק שעשועים הוא 1 ל-1.5 מיליארד, ועל כן עלייה על עשרה מתקנים בפארק בטוחה יותר מהנסיעה לפארק במכונית.
תאונות אכן קורות, ולעיתים הן קטלניות.
התקנות בקשר לרכבות הרים משתנות ממדינה למדינה בכל רחבי העולם.
בישראל קרו מספר תאונות ברכבות ההרים, אחת מהן קרתה בפארק "חפץ חיים" בה קרון רכבת ההרים סטה מהמסלול, ומספר בנות שנסעו ברכבת נפצעו.
אך רוב התאונות בישראל קרו בעקיפין - אישה אחת, שמטפחת ראשה נפלה בעת שרכבה על רכבת ההרים לופ 2000 בסופרלנד, עקפה את הגדר שתוחמת את הרכבת כדי לקחת את המטפחת.
היא נדרסה על ידי הרכבת כאשר ניסתה לעשות זאת, ונהרגה.
בשנים האחרונות ישנה מחלוקת בעולם בקשר לבטיחותן של רכבות ההרים החדשות, שנועזותן הולכת וגוברת.
רבים חוששים, כי הנסיעה ברכבת הרים קיצונית במיוחד עלולה לגרום לנזק מוחי.
ישראל אינה נחשבת מפותחת כלל בתחום זה.
רכבות ההרים שהוקמו בישראל הן דגמים מוכנים, פשוטים ונפוצים יחסית בעולם.
רכבת ההרים הראשונה בישראל נפתחה בפארק "מאירלנד" שפעל במגדל שלום בת"א, והייתה מיועדת לילדים קטנים.
להלן רשימה של רכבות ההרים הפועלות כיום בישראל:
אנקונדה - לונה פארק תל אביב.
רכבת זו היא מסוג "Boomerang" (מונח זה נקרא גם Suttle - מסלול שאינו סגור) של חברת Vekoma ההולנדית, שבונה ומתכננת רכבות הרים בפארקים רבים ברחבי העולם.
הרכבת נפתחה בשנת 2000, וכוללת 3 היפוכים (רול קוברה ולופ אנכי) אם כי הרכבת מבצעת 6 היפוכים-3 קדימה ו-3 אחורה.
גובהה 35.5 מטרים ומהירותה כ-75 קמ"ש.
במהלך הנסיעה הנוסעים עולים אחורנית ויורדים חזרה, מבצעים את 3 ההיפוכים ועולים קדימה, ולאחר מכן הם מבצעים הכל באחורנית.
בעולם קיימות עוד כ-55 רכבות הרים מסוג זה.
קומבה - סופרלנד, ראשון לציון.
רכבת זו היא מסוג "Suspended Looping Coaster" או בקיצור SLC (מונח זה נקרא גם Inverted - הקרונות תלויים מתחת למסילה כאשר רגליהם באוויר) מסוג 689m Standard של חברת Vekoma ההולנדית.
הרכבת נפתחה בשנת 2001, וכוללת 5 היפוכים (רול אובר, סייד וינדר ורול כפול) גובהה 33.3 מטרים ומהירותה 80 קמ"ש, והיא הרכבת המהירה ובעלת ההיפוכים הרבים ביותר בישראל.
בעולם קיימות עד כ־41 רכבות הרים מסוג זה.
רכבת הרים - לונה פארק תל אביב.
הרכבת נפתחה בשנת 2010 לאחר פירוקה של רכבת ההרים הישנה.
רכבת זו מתאימה בין היתר למשפחות ולקהל הצעיר יותר.
גובהה 13 מטרים ומהירותה 45 קמ"ש.
רכבת זו היא דגם פופולרי של רכבת משפחתית, שנמצא בהרבה פארקים מפורסמים כמו סיקס פלאגס מג'יק מאונטיין ועוד.
קרייזי טוויסטר - לונה פארק תל אביב.
רכבת זו היא מסוג twister של חברת eos rides.
ברכבת זו, בשונה מהרכבות בישראל, לקרונות יש יכולת להסתובב בחופשיות.
כמו רכבת ההרים השנייה בפארק, גם זו מתאימה למשפחות ולקהל הצעיר יותר.
גובהה 7.5 מטרים וברכבת יש מקום ל-20 נוסעים בכל סיבוב (4 מושבים בכל קרון, גב אל גב).
רכבת הרים לילדים - סופרלנד, ראשון לציון.
רכבת זו היא מסוג "Family Gravity Coaster" של חברת Zamperla והיא מיועדת לדור הצעיר בלבד.
גובהה 13 רגל בלבד וברכבת יש מקום ל-12 נוסעים בכל סיבוב (2 מושבים בכל קרון) הרכבת נפתחה בשנת 2009, כחלק מעולם הילד החדש בפארק אותו בנתה חברת Zamperla.
רכבת הרים מסוג Big Apple של Pinfari פעלה בעבר בפארק ב"פנטזיה" בעיר המלכים, אילת.
רכבת זהה לזו פועלת בפארק קיפצובה בקיבוץ צובה, סמוך לירושלים.
רכבת הרים נוספת פועלת בפארק חפץ חיים, בקיבוץ חפץ חיים.
מדובר על דגם רכבת ישן מאוד.
לפני מספר שנים קרתה תאונה ברכבת, כאשר הקרון סטה מהמסלול ומספר בנות נפצעו.
רכבת הרים חדשה נפתחה במתחם My baby בירכא בשנת 2015, והיא מיועדת בעיקר לילדים.
מתקן דמוי רכבת הרים מסוג מגלשות הרים של חברת Wiegand, קיימת ב-2 פארקים בישראל: בצוק מנרה (האתר נסגר לצמיתות) ובאתר החרמון.
ברכבת זו הנוסע שולט במהירות במהלך הנסיעה.
מתקן דומה פעל גם במתחם "ים כרמל" ביער עופר, ליד חיפה.
מפלי המלך שלמה - עיר המלכים, אילת.
מתקן זה הוא לא בדיוק רכבת הרים, אלא שייט בסירה במסלול קבוע.
המתקן מסוג Shoot The Cute של חברת Intamin Ag (נחשבת לעבור רבים יצרנית המתקנים והרכבות הטובה בעולם).
במהלך השייט צופים המבקרים במיצגים על חייו של שלמה המלך, כמו משפט שלמה וביקור מלכת שבא.
לפני השיט צופים המבקרים, כאשר הם עוד בתור, במיצג פתיחה לקראת המתקן.
לאחר מכן הסירות עולות במעלית לקומה העליונה של המבנה שם צופים המבקרים בסיפורי חייו של המלך שלמה.
בסוף השיט יוצאות הסירות למפל קטן אל גג הבניין ומשם גולשות הסירות במפל בגובה של עשרים מטרים עד לבריכת המלך הנמצאת בצמוד למבנה.
הירידה אל תוך המים גורמת לנתז (ספלאש) ענק בו נרטבים כל הנוסעים.
המתקן נסגר עם סגירתו של הפארק ב-2016.
לופ 2000- סופרלנד, ראשון לציון.
רכבת זו היא מסוג Pinfari Models ZL 42 של Interpark, מסילה מעגלית, שתי רכבות ושלושה קרונות לרכבת, מסוג UPLIFT.
אורך המסילה: 365 מטר, גובה הנקודה הגבוהה ביותר: 11 מטר, היפוך אחד (והראשון בישראל) בגובה 9.7 מטר, שנחשב קטנטן ביחס לרכבות ההרים החדישות בעולם.
בשנת 1996 אישה נהרגה בזמן שנכנסה למתחם הרכבת.
הרכבת פורקה ונסגרה ב-2013, והוחלפה במדשאה.
לופר – מג'יק קס, מעלה אדומים.
מתקן דמוי רכבת הרים אשר מורכב מקרונות המקיפים לולאה בגובה 23 מטר ובמהירות 64 קמ"ש.
הרכבת עגולה והיא מבצעת כ-8 סיבובים הפוכים, ההיפוכים מתבצעים כאשר הרכבת נוסעת רק כלפי קדימה ואינה מתהפכת כשהיא נוסעת אחורה.
מככבת בראש טבלת "רכבות ההרים המדהימות בעולם", והיא הייתה הרכבת השנייה המהירה ביותר והראשונה הגבוהה ביותר בעולם.
הרכבת המאיצה למהירות מקסימלית של 206 קמ"ש, עולה בעליה סיבובית של 90 מעלות לגובה של 139 מ' (פי שניים מפסל החירות) ואז יורדת באותה זווית וחוזרת לתחנה, אורך המסלול כמעט קילומטר והיא עוברת אותו בזמן קצר מאוד - 32 שניות.
סוג זה נקרא Strata Coaster (רכבת אשר עברה את גובה ה-400 רגל) וקיימות עוד מספר כאלה בעולם, כמו הTop Thrill Dragster בפארק סידר פוינט שבאוהיו.
ב-2024 החלו שמועות על סגירתה של הרכבת, ובסוף עונת הפעילות של הפארק ב-2024 הוכרז על סגירתה.
בפברואר של שנת 2025 הרכבת נהרסה בפיצוץ מתוכנן.
רכבת הרים העשויה עץ, ובין הגדולות, המהירות והגבוהות מסוגה בעולם.
בעבר הייתה רכבת העץ בעלת השיפוע החד בעולם - 75 מעלות (כיום לקחה את השיא הרכבת "גוליית" בפארק Six flags Great America שנפתחה ב-2014).
אנשים רבים בעולם מחשיבים רכבת זו לטובה ביותר בפארק ובעולם כולו.
ב-2021 ו-2022 הרכבת עברה שני תקריות של ירידה מהמסילות בעקבות תחזוקה לקויה, שאחריהם היא עברה שיפוץ רחב ב-2023 ושבה לפעול באותה השנה.
Top Thrill Dragster - סידר פויינט, אוהיו, ארצות הברית.
הרכבת המאיצה למהירות מקסימלית של 193 קמ"ש, עולה בעליה סיבובית של 90 מעלות לגובה של 128 מ' ואז יורדת באותה זווית וחוזרת לתחנה.
זהו כיום מתקן רכבת ההרים השני בגובהו והשלישי במהירותו בעולם.
למעשה יש חובבי רכבות האומרים שה"טופ ת'ריל דראגסטר" עדיפה על ה"קינגדה קה", מפני שהשיגור חלק יותר ומערכת הקרונות והחגורות טובות יותר.
בשנת 2024 המתקן עובר שיפוץ מאסיבי, כולל הרחבת המסלול ומיתוג מחדש, לאחר תאונה שקרתה בשנת 2021.
פירוש שמה של הרכבת ביפנית הוא "האין זה נהדר?".
הרכבת היא מז'אנר "המימד הרביעי", שבו מלבד לופים ונסיעה מהירה גם הקרונות עצמם בעלי יכולת סיבוב של 360 מעלות תוך כדי נסיעה.
למעשה יש עוד 2 רכבות מסוג זה בעולם, וזאת השנייה שנבנתה.
Red Force - פארק Ferrari Land, הסמוך לברצלונה, ספרד.
רכבת ההרים הגבוהה והמהירה בכל אירופה, המגיעה לגובה של 112 מטרים, ולמהירות של 180 קמ"ש ב-3.5 שניות.
Shambala - פארק Port Aventura סמוך לברצלונה, ספרד.
רכבת ההרים השנייה בגובהה באירופה, ורבים מחשיבים אותה לטובה ביותר בפארק.
הרכבת עולה לגובה 256 רגל, ומהירותה 135 קמ"ש.
רכבת ההרים השנייה במהירותה באירופה ומהטובות בפארק.
הנוסעים צופים בסרט המוקרן שניות אחדות לפני השיגור, המראה פועל במפעל יינות שככל הנראה נהרג, ולאחר מכן המסך מתמלא יין שמציף את המפעל.
רגע לאחר מכן הנוסעים משוגרים במהירות של 134 קמ"ש.
קרונות הרכבת הם קרונות מסוג Wing (כנף), ישנם 4 מושבים המחולקים לזוגות, כך שכל זוג נמצא בצד אחר במסילה.
רכבת אשר יוצאת מהתחנה בשיגור היישר אל תוך ההיפוך (לופ-Vertical Loop) האנכי מהגבוהים בעולם (שברה את שיא הגובה בזמן פתיחתה).
רכבת מסוג Giga Coaster של חברת Intamin AG אשר נפתחה בשנת 2010. הרכבת עולה לגובה 305 רגל-93 מטרים (מכאן שמה) יורדת ירידה באורך 300 רגל ומבצעת גבעות זמן אוויר (קטעים בהם הנוסעים מרגישים תחושת "ריחוף" והתנתקות), סיבובים ופניות חדות.
רכבת זו מבוססת על אינטנסיביות ומהירות, והיא מוערכת מאוד בקרב חובבי רכבות ההרים.
עד שנת 2024 הרכבת פעלה תחת השם "Intimidator 305", בהשראת נהג המרוצים דייל ארנהארט, אבל בשנת 2025 השם שונה רשמית ל"Pantherian" והרכבת נצבאה מחדש בגלל סיום החוזה אם NASCAR ובכדי להשתלב באזור "Jungle Expedition" של הפארק.
The Smiler - נמצאת בפארק "Alton Towers" שבבריטניה והיא רכבת ההרים בעל מספר הלולאות (לופים) הגבוה ביותר בעולם-14 היפוכים שונים.
בעבר הרכבת הייתה במצב SBNO (Standing but not operating - עומדת אך לא פועלת) בשל תאונה חמורה שקרתה בשנת 2015, בה קרון רכבת מאויש התנגש בקרון ניסוי ריק שלא הצליח לסיים את המסלול עקב תקלה, ונשאר על המסילה.
Dominator - פארק Kings Dominion, וירג'יניה, ארצות הברית.
ברכבת זו נמצאת אחת הלולאות הגדולות והגבוהות בעולם.
רכבת הרים מסוג זהה לזו (florless-בהן הנוסעים יושבים מעל המסילה עם הרגליים באוויר) נבנתה בעוד מספר רב של פארקים בעולם, והן נבנו על ידי חברת B&M השווייצרית, אחת מיצרניות רכבות ההרים המצליחות בעולם.
פירוש השם ביפנית הוא: חיית פרא מעופפת.
הנוסעים תלויים מתחת למסילה כשהם שוכבים על בטנם, וכך מקבלים תחושה שהם עפים במרחבי הפארק המיוער.
קרויה על שם אחת הדמויות המרושעות מסרטי "באטמן".
שלוש דקות של נסיעה בעמידה, בחלקה על הראש, לאורך כקילומטר וכוללת 6 היפוכים.
רכבת זו היא רכבת העמידה הגדולה ביותר בעולם.
Fury 325 - פארק Carowinds, צפון קרולינה.
רכבת אשר נפתחה בשנת 2015, והיא הרכבת החמישית הגבוהה ביותר בעולם (גובהה 325 רגל).
רכבת זו, כמו הרבה רכבות אחרות מסוג זה, מבוססת על גבעות זמן אוויר, ירידות ועליות, ללא היפוכים.
מילניום פורס - פארק Cedar Point, אוהיו, ארצות הברית.
רכבת מסוג "giga coaster" (רכבת שגובהה יותר מ-300 רגל, ורכבת זו הייתה בין הראשונות שעשו זאת) ובין המהירות והגדולות מסוג זה.
הרכבת נפתחה בשנת 2000 (מכאן שמה-כוח המילניום) ונחשבת בעבור רבים רכבת ההרים הטובה בעולם.
בפארק נמצאת עוד מספר רכבות נוספות ששברו שיאים כמו ה"מגנום xl 200" שהייתה הראשונה שעברה את גובה ה-200 רגל, וה"טופ ת'ריל דראגסטר" הידועה-רכבת ההרים המהירה והגבוהה בעולם לשעבר.
אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה - פארק דיסנילנד בפריז.
רכבת המוקדשת לסדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס.
הרכבת מבצעת היפוך אחד בודד, והיא אחת הרכבות הראשונות שנבנו בפארק, בשל התורים הארוכים ברכבת הר הרעם הגדול.
הרכבת נבנתה על ידי חברת Intamin AG, שבנתה פרויקטים גדולים בנושא השעשועים ורכבות ההרים כמו הקינגדה קה, אל טורו ועוד.
Nemesis Reborn - פארק "אלטון טאוורס" באנגליה.
הנוסעים תלויים מתחת למסילה, ובמצבם זה מבצעים ברגים ולולאות מפחידות.
הרכבת נכנסת מתחת לאדמה דרך מנהרות ואגמי דם.
רכבת זו נחשבת לאחת מרכבות ההרים האינטנסיביות ביותר, משום שהיא קרובה מאוד לאדמה (נאסר על הפארק לבנות מעל לגובה העצים) בין 2022-2024 הפארק ערך לרכבת שיפוץ מאסיבי, שכלל החלפה של המסילה כולה (המסלול נשאר זהה והוחלפה רק המסילה) והשם שונה מ"Nemesis" ל"Nemesis Reborn".
Rougarou- פארק סידר פוינט, סאנדסקי, אוהיו, ארצות הברית.
רכבת חסרת רצפה (הנוסעים יושבים ללא רצפה לרגליהם) מגבוהות והמהירות בעולם.
שתי לולאות ענק בקוטר 31 ו-36 מטר.
בעבר הרכבת נקראה "mantis" והנוסעים עמדו במהלך הנסיעה, אך קרונות הרכבת, צבעה ושמה הוחלפו בשנת 2015, כאשר הפארק מיתג אותה בתור "רכבת חדשה", כאשר בעצם רק חוויית הנסיעה שונה.
רכבת זו מחזיקת תואר הרכבת הארוכה בעולם כבר כעשרים שנה.
עלות הבניית הרכבת הייתה 50 מיליון דולר, וכללה חיזוקים מפני רעידות אדמה.
למרות ההשקעה בבטיחות נזרק מן המסילה אחד הקרונות בעת נסיעה ושני נוסעיו נפצעו קשה.
עקב כך הושבתה הרכבת לשלוש שנים ושבה לפעילות רק לפני מספר שנים, כאשר הוחלפו הרכבות המקוריות של חברת "מורגן" (החברה שבנתה את הרכבת).
רכבת הרים המגיעה לגובה 70 מטרים (230 רגל) ויורדת במהירות 130 קמ"ש.
המסלול ארוך במיוחד וכולל עליות, ירידות, גבעות זמן אוויר וסיבובים.
ברכבות אלו (hyper coaster), לרוב המסלול בנוי בסגנון הנקרא "out and back" (הרכבת מטפסת כלפי מעלה ויורדת, עולה על מספר גבעות, מסתובבת בסיבוב חד כלפי מעלה וממשיכה ישר אל התחנה בגבעות זמן אוויר ופיתולים).
Big One - פארק בלאקפול פלז'ר ביץ', בלקפול, אנגליה.
רכבת שפועלת בפארק זה, נכון ל-2024, כבר 30 שנים.
כבל המסילה מעלה את הנוסעים לגובה 72 מטר ומשם הם יורדים בשיפוע של 65 מעלות תוך כדי סיבוב לצד.
בין הרכבות הגדולות ביותר בבריטניה - בעת פתיחתה ב-1994 היא הייתה רכבת ההרים הגבוהה בעולם.
עד לשנת 2003 הייתה זו רכבת ההרים הגבוהה והמהירה בעולם.
גובה השיא 125 מטר ומהירותה המקסימלית 160 קמ"ש.
מונעת באמצעות מנוע ליניארי-סינכרוני בעל 2,000 כוח סוס.
לפני מספר שנים שופצה ונצבעה הרכבת מחדש והיא פועלת כיום כך שהרכבת משוגרת אחורנית.
לאחר שנת 2020 הרכבת לא פעלה באופן קבוע ובסוף שנת 2024 הוכרז שהרכבת תיסגר לצמיתות ולא תיפתח שוב, בעקבות ירידה חדה במספר הנושאים ובעיות תוכניות אם המנועים.
המגדל של הרכבת תישאר בגלל מגדל הנפילה "לקס לוטור" שבנוי עליו שהמשיך לפעול גם אחרי סגירת הרכבת.
זוהי הרכבת בעלת מספר הלולאות (לופים) השני הגבוה בעולם, עשירי במספר, אחרי הרכבת the smiler בפארק Alton Towers - הרכבת בעלת כמות ההיפוכים הגדולה ביותר.
Raptor - פארק סידר פויינט, אוהיו, ארצות הברית.
הנוסעים תלויים מתחת למסילה (inverted coaster), כאשר הם מבצעים 6 היפוכים שונים באוויר.
מזחלות מטרהורן- פארק דיסנילנד בקליפורניה.
רכבת זו היא רכבת ההרים הראשונה בעולם העשויה פלדה.
לרכבת 2 מסלולים, אשר נוסעים סביב דגם מוקטן של הרי המטרהורן בגובה 45 מטרים.
Blue Fire Megacoaster - אירופה פארק, רושט גרמניה.
אחת הרכבות המהירות באירופה, הכוללת שיגור במהירות 100 קמ"ש ו-4 היפוכים אשר רבים מחשיבים אותה לרכבת הטובה ביותר בפארק.
קראקן - פארק sea world, אורלנדו, פלורידה.
רכבת "ללא רצפה" (הנוסעים יושבים מעל המסילה כאשר רגליהם באוויר) המבצעת 7 היפוכים שונים.
סילבר סטאר - אירופה פארק, רושט, גרמניה.
רכבת הרים מסוג hyper, המעוצבת בסגנון של מכונית מרצדס.
הר החלל (Space Mountain) - רכבת הרים מקורה הנמצאת בארבעה מפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני.
רכבת הר הרעם הגדול (Big Thunder Mountain Railroad) - רכבת הרים הנמצאת בארבעה מפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני.
X2 - רכבת הרים שלקרונותיה יכולת סיבוב של 360 מעלות תוך כדי נסיעה, בפארק six flags magic mountain בקליפורניה.
רכבת זו היא הראשונה מסוגה בעולם.
החברה שבנתה אותה, Arrow Dynamics, פשטה רגל שנה לאחר בנייתה, וקנתה אותה חברת S&S שהמשיכה את פס הייצור של רכבות אלו, ובנתה עוד 2 כאלה בעולם (אחת בסין והשנייה היא ביפן).
רכבת הרים המבוססת על הקומיקס הענק הירוק.
הרכבת משתגרת תוך כדי עלייה איטית, ומבצעת מספר היפוכים.
פורמולה רוסה - רכבת ההרים המהירה בעולם.
גובה השיא הוא 53 מטרים, מהירותה המקסימלית היא 240 קמ"ש והיא נראית כמו מכונית מרוץ.
בגלל הרוחות החזקות באבו דאבי נדרש ללבוש משקפי מגן.
נמצאת בפארק עולם הפרארי, בעיר אבו דאבי, שבמחוז אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות
דו-דודונפה (Do-Dodonpa) - רכבת ההרים בעלת התאוצה החזקה ביותר בעולם: מ-0 ל-180 קמ"ש בתוך 1.56 שניות בלבד, כאשר נוסעים חווים תאוצה בשיעור של 3.3 G.
מנגנון השיגור עובד על אוויר דחוס.
הרכבת נמצאת בפארק Fuji-Q Highland בפוג'יושידה, מחוז יאמאנאשי ביפן.
אורך המסילה 1240 מטר וגובהה המרבי 49 מטר.
משך הנסיעה הוא 55 שניות.
בשנת 2021 הרכבת נסגרה למבקרים בגלל נוסעים שסבלו מפציעות כתוצאה מהנסיעה.
tower of terror [מגדל הטרור] - פארק Gold Reef City, יוהנסבורג, דרום אפריקה.
רכבת הרים זו החזיקה בשיא עולמי של 6.3 כוח G.
לרכבת יש נקודת נפילה של 35 מטר ועוד 15 לתוך בור באדמה - סהכ 50 מטר, בזווית נפילה של 90 מעלות.
מהירות הרכבת היא 100 קמש.
הרכבת בנויה בתוך מגדל ענק [ואותנטי] של מכרה זהב שהיה בסביבה.
מעלית מרימה את הרכבת לראש המגדל, ומשם הרכבת צוללת בזווית של 90 מעלות כלפי מטה ולתוך הבור, נכנסת למנהרה ומתיישרת בחדות אגב ייצור 6.3 כוח G.
בשנת 2007 הרכבת עברה שיפוץ על מנת להפחית את כמות הכוח G וכעת הוא עומד על כ-4 כוח G.
רכבת ההרים היקרה ביותר בעולם.
מחיר הקמתה עמד על 300 מיליון דולר- פי 3 מהרכבת הבאה בתור.
זו הרכבת היחידה בעולם שלה 7 שיגורים.
אורך המסילה 1540 מטר, מהירות מרבית 80 קמ"ש.
הנושא של הרכבת הוא "הארי פוטר" - והרכבת ממוקמת בתוך טירת הרפתקאות ענקית ומלאה מוטיבים מסרטי הארי פוטר כגון דמויות [חד קרן למשל], גשרים, טירות, קסמים/כישופים, מנהרות חשוכות, עשן וכו'.
עקב המורכבות הרבה של המתקן הוא נתקל בקשיים תפעוליים רבים ואף נסגר לתקופה מסוימת.
רכבת הר הרעם הגדול (Big Thunder Mountain Railroad) היא רכבת הרים הממוקמת בדיסנילנד באנהיים, קליפורניה; בממלכת הקסם בדיסניוורלד באורלנדו, פלורידה; בדיסנילנד בטוקיו, יפן; וביורודיסני בפריז, צרפת.
הרכבת ממוקמת ב"ארץ המערב הפרוע" ומאופיינת כרכבת מתדרדרת במדבריות דרום מערב ארצות הברית.
רכבת ההרים נפתחה לראשונה בדיסנילנד ב-1979, ובממלכת הקסם ב-1980.
בדיסנילנד ביפן נפתחה רכבת ההרים ב-1983, וביורודיסני ב-1992.
רכבת זו לא מתוכננת להיבנות בדיסנילנד (הונג קונג).
המתקן תוכנן על ידי טוני בקסטר על פי רעיונות של מרק דייוויס עבור המתקן מסע מחקר לנהר המערבי שלא נבנה מעולם.
Hearty) - אהיה עז לב
Fearless) - אני חסר פחד
גובה קצה ההר: 32 מטרים
פתיחה רשמית: 15 בנובמבר 1980
פתיחה בפועל: 23 בספטמבר 1980
גובה המתקן: 60 מטרים מעל פני הים
מספר דמויות אודיו אנימטרוניקס: 20
מתכננים: וולט דיסני אימג'ינירינג, וקומה
מספר נסיעות: 2424 הקפות לשעה
מספר רכבות: 5 רכבות, 5 קרונות בכל רכבת
בצלילים של הרכבת הנוסעת על המסילה נעשה שימוש בסרט "אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור" בסצנת המכרה.
בדיסנילנד שבקליפורניה, המתקן החליף מתקן קודם שכלל נסיעה ברכבת מכרות דרך הרים וכפר מכרות קטן (לא היה מדובר ברכבת הרים) - הכפר שעוברים דרכו בסוף הנסיעה ברכבת ההרים הוא שריד של מתקן קודם זה.
מבקר אחד נהרג במהלך הנסיעה במתקן בשנת 2003 בשל תקלה שנגרמה עקב תחזוקה לקויה.
משפחתו קיבלה פיצויים בהסדר מחוץ לבית המשפט והוקמה על שמו מלגה באוניברסיטת קליפורניה הדרומית.
המנהל שנחשב אחראי היה פול פרסלר, מנכ"ל הפארקים בקליפורניה שהיה ידוע בקיצוצי התקציב הרבים שדרש.
רכבת משא מורכבת מקטר, אחד או יותר, הגורר קרונות משא.
חלק ניכר משינוע משאות ביבשה ברחבי העולם נעשה באמצעות רכבות משא.
רכבות משא הן הרכבות הארוכות ביותר בעולם, ולעומת רכבות נוסעים, אשר אורכן בדרך כלל אינו עולה על 500 מטר, רכבות משא עשויות להגיע לאורך של קילומטרים אחדים.
שינוע משאות ברכבות הוא אמצעי שינוע זול ביחס לשינוע במשאיות הנעות על כבישים ואף חסכוני יותר בהשפעתו של זיהום האוויר.
ככל שרכבות משא נוסעות למרחק גדול יותר ונושאות מטענים גדולים יותר, גדל אף יתרונן הכלכלי על פני שינוע במשאיות.
רכבות משא מאבדות יתרון זה בשינוע מטענים קטנים יחסית למרחקים קצרים.
בארצות הברית רכבת משא ארוכה, ועליה 3–5 אנשי צוות, יכולה לגרור מאה קרונות עמוסי מכולות בשתי קומות, בעוד שמשאית יכולה לשנע רק מכולה בודדת בכביש.
חסרונותיה העיקריים של רכבת משא נעוצים בחוסר גמישותה באשר ליעדי הנסיעה.
מסיבה זו חלק ניכר משינוע משאות נעשה ברכבי משא בכבישים.
ממשלות רבות בעולם מעודדות פיתוח תנועת רכבות משא מתוך דאגה לאיכות הסביבה ולאור החיסכון בדלק באמצעי תחבורה זה.
שינוע סחורות דרך נמלי הים בעולם גרם לעליה בתנועת רכבות המשא.
חברות רכבת רבות בעולם מחשבו את פעולותיהן והצליחו להגדיל את קיבולת המסילות ולשפר את לוחות הזמנים של רכבות משא.
קיים מגוון גדול של רכבות משא לשינוע סוגי מטען שונים באמצעות קרונות המותאמים לסוג המטען.
רכבות המשא הנפוצות ביותר הן אלה המשנעות מכולות על גבי קרונות שטוחים, בעלי פיני אחיזה המותאמים לגודל המכולות.
השינוע במכולה גרם לירידה חדה בשימוש בקרונות המשא הסגורים המסורתיים, עם דלתות צד נגררות.
באירופה נפוצות רכבות משא המצוידות בקרונות שטוחים המותאמים למשאיות.
המשאיות עולות בנסיעה על הקרונות בתחנת משא והרכבת נושאת מספר רב של משאיות לתחנת היעד, משם ממשיכות המשאיות ליעדן בנסיעה על הכביש.
במסילת מנהרת התעלה עוברות באופן קבוע רכבות הנושאות משאיות בין אנגליה לצרפת.
קיימות אף משאיות המצוידות בשתי מערכות גלגלים, האחת לנסיעה על הכביש והשנייה לנסיעה על מסילות.
משאיות מסוג זה נרתמות יחד ומרכיבות רכבות משא למרחקים ארוכים.
רכבות משא כוללות סוגים נוספים של קרונות משא כמו קרונות מכלים (חומרים כימיים שונים, דלק וגז) וקרונות תפזורת (גרעינים, חצץ, פחם, מלט וכדומה).
רכבות המשא הכבדות ביותר בעולם הן אלה המשנעות עפרת ברזל ופחם.
כושר הנשיאה של קרונות משא לנשיאת עופרות מגיע כדי 130 טון לקרון ורכבת משא הנושאת עופרות עשויה לשאת עשרות אלפי טונות מטען בנסיעה אחת.
רכבות ענק שכאלה נפוצות באוסטרליה, דרום אפריקה, ברזיל ומאוריטניה.
רכבות כבישים (אנגלית - באוסטרליה: Road Train; בארצות הברית ובקנדה: LCV) הן משאיות דמויות רכבת הנעות בעיקר ברחבי אוסטרליה, אך גם בארצות הברית ובמערב קנדה.
אלה הם כלי רכב ענקיים, המורכבים מגורר רב-עוצמה וממספר נגררים, להבדיל מסמי טריילרים הכוללים נגרר אחד.
רכבות הכביש מיועדות להובלת מטענים בקנה מידה גדול לאזורים מרוחקים שאינם מקושרים למסילות ברזל.
באוסטרליה מגיעות רכבות הכבישים לממדי ענק: עד ארבעה נגררים לגורר אחד, ולמשקל של עד 170 טון.
רכבת כבישים ממוצעת שוקלת בין 80 ל-120 טון, ועשויה להגיע לאורך של 54 מטר (ארבעה נגררים).
המטענים שמובילות רכבות הכבישים הם מגוונים: דלק, מחצבים, חיות משק ומטענים אחרים.
רכבות עם יותר משני נגררים מורשות בנסיעה רק באזורים מוגבלים, וגם זאת רק בחלק ממדינות אוסטרליה.
המדינות ויקטוריה וטסמניה אינן מתירות שימוש - גם לא באזורים כפריים.
קיימת רגולציה מחמירה לגבי רישוי וניסיון הנהיגה של נהגי הרכבות.
על הרכבת להיות מסומנת משני צדדיה בשילוט ברור ובולט ובאותיות שחורות על גבי רקע צהוב: ROAD TRAIN.
בדרך כלל אין כלי רכב אלה מורשים להיכנס לערים.
במדינות אלו רכבות הכבישים נקראות LCV (ראשי תיבות של Longer Combination Vehicles - כלי רכב בתצורה מוארכת).
הרכבות קצרות יותר מאלו שבאוסטרליה, מוגבלות לשלושה נגררים, ובחלק מהמדינות לשניים.
בקנדה על הנוהגים ברכב להיות בעלי רישיון מתאים לפחות שנתיים, להיות בעלי עבר תעבורתי נקי ולעבור קורסים מקצועיים לשיפור הנהיגה.
הנהיגה בכלי רכב אלה מסובכת, ומתאפשרת בעיקר באזורים הנידחים והבלתי מיושבים, שם פני השטח מישוריים והכבישים ישרים.
עקיפת הרכבות על ידי כלי רכב אחרים מסוכנת, ודורשת מהנהג העוקף טווח ראייה רחב בכביש שלפניו.
נהגי הרכבות עצמם עשויים לסייע בהפעלת אורות הבהוב לפנייה ימינה, המסמנים לנהג העוקף כי הדרך פנויה.
רכבות כבישים ללא מטען שנגרריהן שטוחים (נגררי "פלטה"), עשויות לערום את הנגררים אחד מעל השני, כדי להימנע מנסיעה בתצורת רכבת.
ב-1999 נכנסה רכבת הכבישים לספר השיאים של גינס: בעיר מרדין, מערב אוסטרליה, הוכרזה רכבת הכבישים הארוכה בעולם, כאשר גורר משך 45 נגררים במשקל 603 טון ובאורך 610 מטר למרחק של 8 קילומטר.
השיא נשבר מספר פעמים עד 2006 כאשר בקווינסלנד נגררו 112 נגררים באורך של 1,474 מטר על ידי משאית אחת.
רכבת ונגרנאלפ הוא קו רכבת ברמה הברנית שבשווייץ, המתחיל בלאוטרברונן ומסתיים בגרינדלוולד.
תמונה תחנה גובה (במטרים) שנת הפתיחה חיבור לקווים נוספים לאוטרברונןLauterbrunnen 797 1890 הרמה הברנית, לאוטרברונן-מירן ונגוואלטWengwald 1,182 1910 ונגןWengen 1,275 1892 אלמנטAllmend 1,509 ונגרנאלפWengernalp 1,874 קליינה שיידגKleine Scheidegg 2,061 1892 יונגפראו אלפיגלןAlpiglen 1,616 בראנדגBrandegg 1,333 גרינדלוולד גרונטGrindelwald Grund 944 1893 גרינדלוולדGrindelwald 1,034 1890 הרמה הברנית
רכבת הרמה הברנית הוא קו הרכבת הראשי ברמה הברנית שבשווייץ, המתחיל באינטרלאקן ומסתיים בגרינדלוולד ולאוטרברונן.
רכבת לילה לליסבון הוא רומן פילוסופי מאת הסופר פסקל מרסיה.
הספר פורסם בשנת 2004, היה לרב-מכר עולמי ונבחר לספר השנה בשווייץ בשנת 2004. הספר תורגם לאחת עשרה שפות ונמכר ביותר משני מיליון עותקים.
הספר עובד בשנת 2013 לסרט קולנוע מצליח בשם "רכבת לילה לליסבון", בכיכובו של ג'רמי איירונס.
הספר נכתב בשפה הגרמנית, ותורגם לעברית על ידי טלי קונס, בשנת 2008.
הספר מתאר את מסעו של ריימונד גרגוריוס, מורה ללימודים קלסיים בברן שבשוויץ, לליסבון שבפורטוגל, בעקבות אמדאו דה פראדו, רופא מליסבון שחי בימי שלטונו של הדיקטטור אנטוניו דה אוליביירה סלזר.
אמדאו דה פראדו, הוא אדם חושב, המעלה על הכתב, בספר, מכתבים, מסמכים ופתקים, את מחשבותיו, חקירותיו הפילוסופיות על חיי האדם, התלבטויותיו, ייסוריו וקורותיו, יחסיו עם משפחתו והקרובים אליו.
גרגוריוס נתקל במקרה בספרו של אמדאו דה פראדו, בחנות ספרים בעיר מגוריו, ברן בשווייץ, והוא נוסע בעקבותיו לליסבון.
בליסבון הוא מתוודע לאנשים קרובים לאמדאו דה פראדו, המספרים לו על דמותו וקורותיו, ומשתפים אותו במכתבים ודפים שכתב אמדאו דה פראדו.
גרגוריוס נשאב לדמותו של אמדאו דה פראדו, למחשבותיו, דעותיו, ומכאוביו.
מהקשרים הנרקמים בין הדמויות השונות הקרובות לאמדאו, ולגרגורגיוס, נוצרת תמונה רבת ממדים של אמדאו דה פראדו, המרתקת בעוצמתה ובמידותיה.
המסע הפיסי והרוחני של גרגוריוס בעקבות אמדאו דה פראדו, גורם לשינוי משמעותי בחיי הדמויות וכן בחייו של גרגוריוס.
פסקל מרסיה הוא שם העט של פטר בירי, פרופסור לפילוסופיה, יליד ברן, שחי בברלין.
בהקדמה לספר מצוטטים אמרות סופרים ואנשי הגות, המבטאים את התמה של הספר:
"חיינו הם הנהרות הזורמים אל הים וזהו המוות".
מישל דה מונטן:"אכן האדם כולו עשוי קרעים קרעים, המחוברים באופן משובש, נטול צורה ורבגוני כל כך, שכל קרע וקרע עושה מעשה לעצמו כל רגע ורגע.
ורב ההבדל בין אדם לבין עצמו ממש כהבדל בין אדם ובין זולתו".
פרננדו פסואה:"כל אחד מאיתנו הוא כמה, הוא רבים, הוא מערך סדור של עצמויות.
לכן מי שבז לסביבה אינו אותו אדם ששמח בה או סובל ממנה.
במושבה הגדולה של הוויותינו יש בני אדם מסוגים רבים, החושבים ומרגישים באופנים שונים".
רכבת לילה (ידוע גם בשם רכבת לילה לקהיר) הוא סינגל שנכתב על ידי אהוד בנאי, הולחן על ידי שלומי ברכה ובוצע על ידי להקת הפופ רוק משינה.
השיר זכה להצלחה גדולה ונחשב לאחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה.
השיר נכתב בהשראת השיר "Night Boat to Cairo" (סירת לילה לקהיר) של להקת הסקא-פופ הבריטית "מאדנס", ששימשה מקור השראה עיקרי למשינה בראשית דרכה, מאלבום הבכורה שלה משנת 1979. "רכבת לילה" שאב את הלחן והסגנון שלו מהשיר "Night Boat to Cairo", אך המילים שונות מאוד.
שלומי ברכה כתב והלחין את השיר בתקופת שירותו הצבאי, עם מילים שונות מהגרסה המוכרת.
ברכה לא היה שלם עם הטקסט, ולכן העביר יובל בנאי את השיר לבן דודו, אהוד בנאי, שכתב את מילותיו.
מגרסתו המקורית של השיר נותרו בגרסתו המוקלטת רק שתי השורות הראשונות: "אני כל כך עצוב לי ושמש על העיר / ודיזנגוף נראה לי כמו רכבת לילה לקהיר".
לדברי חוקר הזמר העברי נחומי הרציון, בשיר "ממלאת הרכבת משאלת לב חזקה של בריחה מכאן ועכשיו".
יובל בנאי סיפר שהשיר הוא על החוויה שלו כחייל במלחמת לבנון הראשונה, ועל הקושי שלו להתמודד עם חיי השגרה של תל אביב, שמנוגדת למצב המלחמה אותו חווה בלבנון.
השורה "ודיזנגוף נראה לי כמו רכבת לילה לקהיר" שיקפה בעיני בנאי את התחושה שתל אביב הוא יעד זר ומרוחק כמו קהיר, בעקבות המלחמה.
במקור הקליטה הלהקה את השיר עם צעקת "One, two, three, four!" לפני הפזמון החוזר.
בעצתו של יובל בנאי הוחלפה הצעקה לשתי שורות בפרסית, שאותן למד מבן דודו שמוליק בנאי (מוצאה של משפחת בנאי הוא בפרס).
הקריאות, "גילה גילה קוג'ה בודי" ו"גילה גילה צִ'י כָּאר כַּרְדִי", פירושן "גילה, איפה היית?" ו"גילה, מה עשית?".
השיר היה תקליט השדרים השלישי שהופיע מאלבום הבכורה של הלהקה, "משינה".
הוא יצא בנובמבר 1985, זמן קצר לפני צאת האלבום.
באותה שנה, עם פריצתה של הלהקה, היא הוזמנה להופיע בתוכנית האירוח המרכזית של הערוץ הראשון, "סיבה למסיבה" עם רבקה מיכאלי.
ביצועם לשיר בתוכנית היה לקליפ אייקוני.
לימים, ב-2017, שחזרו חברי הלהקה באולפן ynet את הקליפ.
השיר הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-29 באוקטובר 1985 וצעד 12 שבועות, מהם שבוע אחד בראש המצעד (31 בדצמבר 1985).
במצעד העברי השנתי לשנת תשמ"ו (1986) של רשת ג' הגיע השיר למקום הרביעי; באותו המצעד זכתה הלהקה לתואר "להקת השנה".
בהמשך היה "רכבת לילה" השיר שפתח את אלבום האוסף "גבירותי ורבותי: משינה" (1989).
השיר משמש גם כשיר עידוד עבור קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב והפזמון אף מושמע במשחקי הבית לאחר שהקבוצה מבקיעה שער.
בשנת 1988 ביצעה משינה את השיר עם מאיר בנאי (בן-דודו של יובל) בפסטיבל ערד.
ביצוע חי של השיר נכלל בשני אלבומי הופעה של משינה: "מכונת הזמן: משינה בהופעה 1995" ו"משינה Live 2003".
בעקבות הצלחת השיר של הלהקה הצעירה יצרו ארבעת השחקנים הוותיקים שמואל (מולה) רודנסקי, שמוליק סגל, רפאל קלצ'קין ואלכסנדר יהלומי הופעה פרודית של השיר, שאותה הציגו בתוכנית "ממני" עם מני פאר (1987) ובמופע של אמ"י.
בשנת 2010 יצר הזמר עידן יניב גרסת כיסוי של השיר, שאותו עיבד והפיק עם הבסיסט, המעבד והמפיק המוזיקלי דני שניידרמן.
רכבת לילה היא רכבת נוסעים הפועלת בשעות הלילה.
על פי רוב מדובר ברכבת הנוסעת למרחק ארוך, עם עצירות ביניים מועטות, בשעות השינה של הנוסעים.
רכבות לילה בדרך כלל מציעות קרונות נוסעים מצוידים במיטות – קרונות שינה או קוּשֶט (couchette ).
המונח "רכבת לילה" עשוי לתאר גם רכבת למרחקים קצרים הפועלת בלילה.
רכבת לקוטב הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי מסוגת הרפתקאות משנת 2004, המבוסס על ספר הילדים בשם זה מאת כריס ואן אלסברג משנת 1985. ואן אלסברג שימש גם כאחד המפיקים בפועל בעיבוד הקולנועי.
הסרט נכתב, הופק ובוים על ידי רוברט זמקיס ומציג דמויות אנושיות המונפשות באמצעות לכידת תנועה.
בסרט מככב טום הנקס, שהיה גם אחד המפיקים בפועל, במספר תפקידים בולטים שונים, לצד דריל סברה, נונה גיי, ג'ימי בנט ואדי דיזן בתפקידי משנה.
בסרט מופיעה גם הזמרת טינשיי בגיל 9 כמודל ההנפשה הממוחשבת עבור הדמות הנשית הראשית.
הסרט הופק בתקציב שעמד על $165 מיליון, שהיה סכום שובר שיאים עבור סרט הנפשה באותם ימים.
"רכבת לקוטב" הוקרן בבתי קולנוע רגילים ובתלת ממד בקולנועי IMAX ב-10 בנובמבר 2004. הסרט הכניס $311.3 מיליון ברחבי העולם ולימים נכנס למהדורת 2006 של ספר השיאים של גינס בתור הסרט הראשון שהופק כולו בלכידת תנועה ובעיבוד דיגיטלי.
כמו כן השתתף בו מייקל ג'טר בתפקיד המשחק האחרון שלו לפני מותו, והסרט הוקדש לזכרו מחמת עובדה זו.
בעיר גרנד ראפידס בערב חג המולד מתחיל ילד להטיל ספק בקיומו של סנטה קלאוס.
הילד המתקשה להירדם מבחין בקטר קיטור הנכנס לרחוב, ויוצא מביתו להתבונן בו.
כרטיסן הרכבת מציג אותה בפניו בשם "הרכבת לקוטב", הנוסעת לעבר הקוטב הצפוני.
הילד מהסס תחילה אבל עולה לרכבת בזמן יציאתה.
באחד מהקרונות פוגש הילד ילדה נלהבת וילד מתחכם.
הרכבת אוספת ילד אחר בשם בילי, שאף הוא מחליט שלא לעלות אך משנה את דעתו.
גיבור הסרט רואה את ניסיונו לעלות על הרכבת ומפעיל את הבלמים כדי לאפשר לו לעלות, למורת רוחו של הכרטיסן.
בזמן שבילי יושב לבדו בקרון התצפית של הרכבת מוגש שוקו חם בקרונות הנוסעים והילדה מביאה כוס גם לבילי.
בזמן שהיא והכרטיסן נכנסים לקרון המסעדה מבחין הילד שהיא שכחה את כרטיסה הלא נקוב, אבל מאבד את הכרטיס בין הקרונות כשהוא מנסה להשיבו.
הכרטיס נכנס חזרה לקרון הנוסעים, אך הכרטיסן מבחין בהיעדרו ומדחיק את הילדה חזרה לקרון האחורי.
כשהילד המתחכם טוען שהכרטיסן יגרש את הילדה מן הרכבת, משיג הילד הראשי את הכרטיס בחזרה וממהר לקרון המסעדה לחפש את הכרטיסן, תוך שהוא מטפס על גג הרכבת.
הוא פוגש נווד שיצא למחנאות על הגג, המציע לו קפה ומנהל איתו שיחה על קיומם של סנטה קלאוס ושל רוחות רפאים.
הנווד גולש יחד עם הילד לאורך הקרונות לעבר קרון העזר של הקטר, שם הנווד נעלם בראש מנהרת פלאט טופ.
בתא הנהג של הקטר מגלה הילד שהילדה לא סולקה מהרכבת, אלא נתבקשה להשגיח על נסיעתה בזמן שהנהג והמסיק סמוקי וסטימר מחליפים את פנס הקטר.
הילד מפעיל את הבלמים והרכבת נעצרת מול עדר איילי צפון החוסם את המסילה.
הכרטיסן מושך בזקנו של סמוקי וגורם לו להשמיע קולות חייתיים, ובכך הם מפנים את עדר איילי הצפון.
הרכבת ממשיכה במהירות גבוהה ומחבר המצערת נופל, ובכך הרכבת מאיצה ללא שליטה במורד 179 מעלות לעבר אגם קפוא.
בעוד הרכבת מחליקה על הקרח משתמש סמוקי בסיכת שיער לתיקון המצערת על מנת לחזור למסילה שניות ספורות לפני הישברות הקרח.
הילד משיב את הכרטיס הלא נקוב של הילדה לכרטיסן, ובזמן ששלושתם חוזרים לקרון הנוסעים משתמש הנווד בבובת אבנעזר סקרוג' על מנת להתגרות בילד ולכנותו ספקן.
הרכבת מגיעה לקוטב הצפוני, שם מכריז הכרטיסן שאחד הנוסעים יבחר לקבלת מתנת חג המולד הראשונה מסנטה בעצמו.
הילד והילדה רואים שבילי עדיין לבדו בקרון התצפית ומשכנעים אותו להצטרף אליהם, אך הילד הראשי מנתק את הקרון בטעות והוא מגיע לסובבן רכבות בבית המלאכה של סנטה.
הילדים עושים את דרכם דרך מרכז פיקוד של אֶלפים ומשרד מיון מתנות טרם הם מושלכים לתוך שק מתנות ענק.
שם, הם מוצאים את הילד המתחכם והאֶלפים מוציאים אותם בהגיעו של סנטה.
פעמון נופל מן המושכות של אחד מאיילי הצפון הדוהרים; הילד לא מצליח תחילה לשמוע את צלצולו, עד שהוא אוזר עוז מתוך עצמו להאמין.
הוא מראה את הפעמון לסנטה, הבוחר בו לקבל את מתנת החג הראשונה.
סנטה מתיר לו לשמור את הפעמון לעצמו, והילד מכניס אותו לכיס גלימתו.
הקרון האחורי מוחזר אל הרכבת כשהילדים עולים לנסיעה הביתה, אך הילד מגלה שהפעמון אבד בגלל חור בכיסו.
הוא חוזר הביתה ומתעורר ביום חג המולד למראה מתנה ובה הפעמון.
הילד ואחותו הקטנה שרה מצלצלים בו בהנאה ואילו הוריהם, שאינם מאמינים בסנטה, טוענים שהפעמון מקולקל.
הילד משפיע על חבריו ועל אחותו שהחלו שלא לשמוע את הפעמון ככל שאמונתם דעכה.
עם זאת, הפעמון עדיין מצלצל עבורו כפי שעושה ל"כל מי שמאמין באמת".
ג'ימי בנט - בילי הבודד (דיבוב)
דריל סברה - הילד הגיבור (דיבוב)
טום הנקס - הילד הגיבור (לכידת תנועה) / מספר / אבא / הכרטיסן / נווד / בובת סקרוג' / סנטה קלאוס
מייקל ג'טר - סמוקי / סטימר
פיטר סקולרי - בילי הבודד (לכידת תנועה)
ג'וש האצ'רסון - הילד הגיבור (לכידת תנועה שנייה)
תמיר גינזבורג - גיבור הסרט
גל שמי - בילי הבודד
אוהד שחר - כרטיסן / נווד / סנטה קלאוס / אבא / מספר
אלברט כהן - סמוקי / סטימר
דביר בנדק - מנהיג האֶלפים
שרית וינו אלעד - אמא
רועי רביב - ילד גיבור הצעיר
אסף פריינטא - משרת / אֶלף
יגאל מזרחי - משרת / אֶלף
עדי רז - משרת / אֶלף
רכבת מוסקבה היא חברת בת של חברת הרכבות הרוסית שמתפעלת מחצית מקוי הרכבת הפרברית ברוסיה ורבע מתנועת הנוסעים במדינה.
מרכז פעילותה ממוקם סמוך לכיכר קומסומולסקאיה במוסקבה.
החברה מפעילה שירותי רכבות ברוב מרכז רוסיה, כולל מוסקבה ופרבריה (למעט הרכבת לסנקט פטרבורג, המנוהלת על ידי "רכבת אוקטובר"), סמולנסק, ולדימיר, ריאזן, טולה, קלוגה, בריאנסק, אורול, ליפצק ומחוז קורסק.
1862 מוסקבה - ניז'ני נובגורוד
1862 מוסקבה - סרגייב פוסאד
1865 מוסקבה - קולומנה - רייזאן
1868 סרפוחוב - טולה - אוריול - קורסק
1870 סרגייב פוסאד - אלכסנדרוב
1870 מוסקבה - מוז'ייסק - סמולנסק
1899 מוסקבה - סוחיניצ'י - בריאנסק
1908 רכבת הטבעת הקטנה במוסקבה
רכבת טרוצקי הוא כינויה של רכבת משוריינת אישית שהוקמה בהוראת לב טרוצקי בשנת 1918. הרכבת כללה תחנת טלגרף, ספרייה, בית דפוס, מרכז רדיו, מוסך מכוניות ואפילו טייסת קטנה; צוותו כלל מומחי אספקה צבאיים ואזרחיים רבים.
הרכבת פרסמה עיתון משלה, "בדרך", ששימש למסע פרסום בקרב חיילי הצבא האדום: אירועים רוסיים ועולמיים כאחד שכיסו בחומרי החדשות שלה.