tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הקונגרס הקונטיננטלי התכנס בעיר ניו יורק, וב-1789 הושבע הנשיא הראשון של ארצות הברית, ג'ורג' וושינגטון, בהיכל הפדרלי שבוול סטריט.
במאה ה-19, עוצבה העיר מחדש בגלל גל ההגירה הבלתי נפסק ובגלל הפיתוחים.
הצעת פיתוח בעלת חזון, תוכנית חברי הוועדה (1811), הרחיבה את רשת רחובות העיר כך שתכלול בתוכה את כל האי מנהטן, וב-1819 נפתחה תעלת אירי שחיברה את הנמל האטלנטי למרחבים החקלאיים של פנים צפון אמריקה.
ב-1835 עקפה ניו יורק את פילדלפיה כעיר הגדולה ביותר בארצות הברית כולה.
ב-1857 פעלו ידוענים רבים כשדולה להקמת הסנטרל פארק, שהפך לפארק העירוני הראשון שהוקם בארצות הברית.
אוכלוסייה שחורה גדולה התקיימה במנהטן, וכמו כן גם בברוקלין.
עד שנת 1827 עוד הוחזקו עבדים שחורים בניו יורק, אך במהלך שנות השלושים של המאה, הפכה ניו יורק למרכז בין-גזעי שפעל לביטול העבדות בצפון.
הכעס על הגיוס הצבאי במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית (1861–1865) הוביל למהומות הגיוס בניו יורק, אחת מהתקריות החמורות של איבוד אמון הציבור בהיסטוריה האמריקנית.
בשנת 1898, נוצרה העיר ניו יורק המודרנית עם ביסוסם של רובע ברוקלין, שעד אז היה עיר עצמאית, מחוז ניו יורק (שכלל חלקים מהברונקס), מחוז ריצ'מונד, וחלקו המערבי של רובע קווינס.
פתיחתה של הרכבת התחתית בניו יורק בשנת 1904 עזרה לחבר את חלקי העיר החדשה.
לאורך חציה הראשון של המאה ה-20, העיר הפכה למרכז עולמי לתעשייה, מסחר, ותקשורת.
אך למרות זאת, להתפתחות זו היה מחיר.
בשנת 1904, אוניית הקיטור "גנרל סלוקום" עלתה בלהבות הנהר המזרחי, ואיתה 1,021 נוסעיה.
בשנת 1911, נשרף מפעל תעשייתי בעיר ו-146 פועלים נהרגו.
בעקבות האסון גדל "איחוד עובדי הטקסטיל הבין-לאומי", וסטנדרטי הבטיחות במפעלים עלו.
בשנות ה-20 הפכה ניו יורק ליעדם של אפרו-אמריקאים רבים במהלך ההגירה הגדולה מהדרום.
ב-1916, ניו יורק הייתה לביתה של התפוצה השחורה העירונית הגדולה ביותר בצפון.
הרנסאנס הארלם שגשג במהלך תקופת האיסור, ביחד עם הצמיחה הכלכלית הגדולה שהגביהה את קו הרקיע של ניו יורק, עם בנייתם של גורדי שחקים רבים.
בשנת 1948 ניו יורק הפכה לעיר המאוכלסת ביותר בעולם, לאחר שעקפה את לונדון, שהייתה כזו למשך מעל למאה שנה.
השנים הקשות של השפל הגדול הובילו לבחירתו של פיורלו לה גוארדיה כראש העיר, ולנפילתה של המפלגה הדמוקרטית (שכונתה טמאני הול) לאחר 80 שנות שליטה פוליטית בעיר.
חיילים אמריקאים רבים שהשתחררו בתום מלחמת העולם השנייה וכן מהגרים רבים מאירופה שהגיעו בתום המלחמה הביאו לצמיחה כלכלית מהירה של העיר, ובניית שכונות חדשות במזרחה (בעיקר ברובע קווינס).
הפיתוח הכלכלי הרב, והיותה של העיר אחת מהערים הגדולות היחידות בעולם שלא נפגעו במלחמה הביאו להפיכתה למרכז הכלכלה העולמית.
בחירתה למיקום מטה האומות המאוחדות הדגישה את השפעתה הרבה של העיר, בתחום הפוליטיקה והכלכלה ואף בתחום האמנות.
בשנות ה-60 וה-70, הביאו מיתון כלכלי ובעיות כלכליות לעליה בפשיעה ובמתח הבין גזעי.
מצבה הכלכלי של העיר החל להשתפר בשנות ה-80, והפשיעה ירדה משמעותית הן בשל מדיניות עיריית ניו יורק וראש העיר החל משנת 1994 רודולף ג'וליאני, והן בשל השיפור במצב הכלכלי.
ב-11 בספטמבר 2001 נהרגו כ־3,000 בני אדם בפיגוע טרור שהביא לנפילתם של מגדלי התאומים.
תשעה עשר טרוריסטים מארגון אל-קאעידה, רובם סעודים, חטפו ארבעה מטוסי נוסעים גדולים.
שניים מהם רוסקו אל תוך מגדלי התאומים במרכז הסחר העולמי בניו יורק ומוטטו אותם.
היה זה פיגוע הטרור הגדול ביותר מאז ומעולם.
כיום נבנה במקום הפיגוע מגדל גבוה ממדים שהוקדש לזכרם של הקורבנות.
ב-17 בספטמבר 2011 החלו הפגנות המוניות ברחובות ניו יורק כחלק מהמחאה החברתית אשר קיבלה את השם כיבוש וול סטריט.
ההפגנות קמו במחאה על המדיניות הכלכלית של ארצות הברית ועל התנהלותם של מקבלי ההחלטות.
נכון לאמצע אוקטובר התרחבה הפעילות והיא מתקיימת בערים רבות נוספות, כמו וושינגטון, שיקגו ובוסטון, וזוכה לסיקור נרחב בתקשורת האמריקאית.
באוקטובר 2012 העיר שותקה למשך מספר יממות עקב פגיעת הוריקן סנדי, שהביאה לשיתוק הבורסה של ניו יורק, מערכת התחבורה של העיר: הרכבת התחתית של ניו יורק, האוטובוסים ונמלי התעופה חדלו מפעילות עם ביטולן של כ-18,000 טיסות מכל רחבי העולם אל העיר ניו יורק.
הפעילות אל העיר הושבה בהדרגה עם חלוף הסערה.
במרץ 2020 התפרץ בעיר נגיף הקורונה.
והיא הייתה מוקד ההתפרצות במדינת ניו יורק שהיא מוקד ההתפרצות הגדול ביותר בארצות הברית ובעולם כולו.
מערכות הבריאות של העיר התקשו לעמוד בעומסי החולים והמתים הרבים בעיר ובחומרי הציוד החמורים שהורגשו בכל רחבי ארצות הברית והעולם.
ניו יורק ממוקמת בצפון-מזרחה של ארצות הברית, בדרום-מזרחה של מדינת ניו יורק, בערך באמצע הדרך שבין וושינגטון ובוסטון.
מיקומה של העיר על אגנו של נהר ההדסון, אשר נשפך לנמל טבעי, ומשם לאוקיינוס האטלנטי, עזר לעיר להתפתח כעיר מסחר.
העיר ניו יורק ממוקמת בדרום-מזרח מדינת ניו יורק, על קבוצת איים לחוף האוקיינוס האטלנטי.
העיר נבנתה על שלושה איים עיקריים – מנהטן, סטטן איילנד ולונג איילנד (האי הארוך), וכן, בעיקר רובע הברונקס, על היבשה.
נהר ההדסון העובר ממערב לעיר הוא למעשה נהר גאות המפריד בין מדינת ניו יורק לניו ג'רזי.
מבנה האיים שעליהם נמצאת ניו יורק שונה בידי בני אדם שיבשו חלקים מן הים על מנת להגדיל את שטחי חלקו הדרומי של האי מנהטן.
שינויי הטמפרטורות בניו יורק קיצוניים.
בחורף שלג מכסה את העיר, ויכול להגיע לגובה של 30 ס"מ.
באביב הטמפרטורות משתנות בין 15–30 מעלות צלזיוס.
הקיץ חם מאוד ולח והטמפרטורות נעות בין 26–32 מעלות צלזיוס, ואף קרה שהטמפרטורות עלו ל-38 מעלות צלזיוס.
אם בשל התחממות כדור הארץ יעלו פני הים, יוצפו חלקים גדולים מהעיר.
מאז איחוד רובעי העיר בשנת 1898 מנוהלת העיר על ידי עירייה אחת מרכזית בראש עיר חזק-מועצה.
בראשה ניצב ראש עיר הנבחר על ידי תושבי העיר.
ראש העיר הנוכחי הוא אריק אדמס.
ראש העיר ומועצת העיר בת 51 החברים, נבחרים אחת לארבע שנים.
בעבר ראש העיר וחברי המועצה היו רשאים להיבחר לשתי תקופות כהונה בלבד עם אפשרות הארכה לכהונה שלישית.
החל מ-2010, בעקבות כישלון הקמפיין שאותו הוביל ראש העירייה מייקל בלומברג, לא יכולים ראש העיר וחברי המועצה להיבחר לכהונה שלישית ותקופת הכהונה מוגבלת לשנתיים בלבד.
לעיר ניו יורק מרכז עתיד שמטרתו השפעה על העתיד העירוני באמצעות מחקר והשפעה על מדיניות ציבורית.
העיר בנויה מחמישה רבעים, שכל אחד מהם הוא גם מחוז במדינת ניו יורק.
הערה: מספרי התושבים מעודכנים לשנת 2020:
מנהטן – Manhattan, עם אוכלוסייה בת כ־1.69 מיליון תושבים.
ברוקלין – Brooklyn, עם אוכלוסייה בת כ־2.73 מיליון תושבים.
קווינס – Queens, עם אוכלוסייה בת כ־2.40 מיליון תושבים.
הברונקס – Bronx, עם אוכלוסייה בת כ־1.47 מיליון תושבים.
סטטן איילנד – Staten Island, עם אוכלוסייה בת כ־495,000 תושבים.
סך כל האוכלוסייה בעיר ניו יורק נכון לנתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2020 היא כ־8,804,190 תושבים.
ראשי עיריית ניו יורק מאז איחוד רבעי העיר
לפי גודל האוכלוסייה, ניו יורק היא העיר הגדולה ביותר בארצות הברית והשנייה בגודלה בצפון אמריקה, אחרי מקסיקו סיטי.
צפיפות האוכלוסין היא 10,194.2 נפשות/לקמ"ר.
מעריכים כי מספר תושבי העיר יגיע ל-9.5 מיליון תושבים עד שנת 2030.
מספר התושבים בעיר גדל במיליון בין השנים 1940 ו-2000. ב-39 ממדינות ארצות הברית מספר התושבים קטן מזה שבניו יורק.
מספר התושבים בעיר כפול ממספר התושבים בעיר השנייה בגודלה בארצות הברית – לוס אנג'לס ופי 27 יותר תושבים מאשר בעיר השנייה בגודלה במדינת ניו יורק – באפלו.
אילו היה כל אחד מרבעי העיר ניו יורק עיר עצמאית, הייתה ברוקלין העיר השלישית בגודלה בארצות הברית, קווינס – הרביעית, מנהטן – השישית, ברונקס – התשיעית, וסטטן איילנד – ה-42 בגודלה מבין ערי ארצות הברית.
בעיר ניו יורק התגוררו בשנת 2011 כ-1,086,000 יהודים, נתון ההופך את העיר ניו יורק לעיר עם מספר היהודים הגבוה בעולם.
אסלאם הוא הדת השלישית בעיר ומהווה כ-10% מאוכלוסיית העיר.
על פי דירוג רשימת הערים העשירות בעולם שפרסמה חברת ייעוץ ההגירה הנלי אנד פרטנרס בתחילת 2024, ניו יורק היא העיר המועדפת ביותר על עשירי העולם, ונכון ל-2024 גרים בה 350,000 מיליונרים (אחד מכל 24 אנשים בעיר).
מתוכם, 60 מוגדרים כמיליארדרים ו-744 הם בעלי שווי הון של לפחות 100 מיליון דולר.
בעיר ניו יורק פועלים מעל 120 מוסדות להשכלה גבוהה וביניהם מערכת האוניברסיטאות של אוניברסיטת העיר ניו יורק (CUNY) – האוניברסיטה העירונית הגדולה ביותר בארצות הברית.
לאוניברסיטת העיר ניו יורק מבנים בכל חמשת הרבעים של העיר.
בעיר מצויות גם אוניברסיטת קולומביה, ואוניברסיטת ניו יורק המפורסמות, וכן קולג' בארנארד, אוניברסיטת פורדהאם, ישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטת פייס, אוניברסיטת סנט ג'ון וקולג' קופר יוניון.
העיר ידועה במוסדות מחקר בתחומי הרפואה ומדעי החיים, ובהם אוניברסיטת רוקפלר והמכללה הרפואית וייל קורנל וכן מרכז מחקר הסרטן סלואון קייטרינג הנחשבים למובילי המחקר הרפואי בעולם.
בתי החולים בעיר משמשים אף הם כמוסדות מחקר רפואיים מן הדרגה הראשונה.
הידוע בהם הוא המרכז הרפואי מאונט סיני.
בעיר פועל גם בית הספר ג'וליארד – מבתי הספר למוזיקה הידועים בעולם.
בעיר ניו יורק קיים מערך החינוך הציבורי הגדול ביותר בארצות הברית.
למעלה ממיליון תלמידים לומדים ב-1,200 בתי הספר בעיר.
כמו כן בעיר כ-1,000 בתי ספר פרטיים (הן חילוניים והן דתיים).
קו הרקיע של ניו יורק
לעיר ניו יורק יש אחד מקווי הרקיע הידועים בעולם.
בשל הצפיפות בעיר ובשל עלות הקרקע הגבוהה התפתחה העיר במרכזה לגובה, ובעיר נבנו מספר גדול מאוד של בנייני מגורים ועסקים גבוהים.
למעשה מהווה קו הרקיע של ניו יורק שלושה קווי רקיע – קו הרקיע של מידטאון מנהטן (מרכז מנהטן), קו הרקיע של דאונטאון מנהטן וקו הרקיע של דאונטאון ברוקלין.
באזור מידטאון (מרכז) מנהטן מצויים כמה מהבניינים הידועים בעולם – בניין אמפייר סטייט, בניין קרייזלר ומרכז רוקפלר.
באזור דאונטאון מנהטן היו מצויים בעבר מגדלי התאומים אשר נהרסו בפיגועי 11 בספטמבר.
כיום נמצא במקום מגדל החירות ואתר הנצחה בשם Ground Zero.
לעיר ניו יורק יש היסטוריה של בנייה לגובה.
בעיר עשרה בניינים שונים, אשר כל אחד מהם החזיק בתואר "הבניין הגבוה בעולם" במועד זה או אחר בהיסטוריה.
בעיר ניו יורק פועלים מוסדות תרבות רבים, והיא מהווה מרכז תרבותי עבור ארצות הברית כולה.
כמרכז ספרותי ואינטלקטואלי פעלו בה החל מהמאה העשרים האינטלקטואלים של ניו יורק, ביניהם סול בלו, חנה ארנדט, סוזן סונטג ורבים אחרים.
כמו כן, החלה לפעול בעיר תנועת הרנסאנס של הארלם אשר מהווה קנון של יצירות השחורים בארצות הברית.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 הפכה העיר למרכז הג'אז, ובשנות ה-50 למרכז האקספרסיוניזם המופשט באמנות.
בעיר נמצאים כמה מן המוזיאונים החשובים בעולם, בהם מוזיאון סולומון ר.
גוגנהיים, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, המוזיאון לאמנות מודרנית (MoMA) והמוזיאון האמריקאי לידיעת הטבע וכמה מהתזמורות החשובות, בהן הפילהרמונית של ניו יורק.
בעיר ניו יורק פועלים למעלה מ-2,000 מוסדות תרבות ואמנות ולמעלה מ-500 גלריות לאמנות.
ראשיתם של מוסדות התרבות בעיר, בתרומות של תעשיינים עשירים אשר תרמו במהלך המאה ה-19 כספים להקמת מוסדות, כגון קרנגי הול ומוזיאון המטרופוליטן לאמנות שהפכו למוסדות תרבות בין-לאומיים.
המצאת החשמל הביאה להקמת תיאטראות רבים במפגש הרחובות ברודוויי ו-42, ואלה פיתחו את סגנון מחזות הזמר.
מרכז לינקולן הכולל את המטרופוליטן אופרה, האופרה של ניו יורק, הפילהרמונית של ניו יורק, הבלט של העיר ניו יורק, תיאטרון ויויאן בומונט, בית הספר ג'וליארד למוזיקה ואת אולם אליס טולי הוא מרכז אמנויות הבמה הגדול ביותר בארצות הברית.
מיזם בימת הקיץ בסנטרל פארק הפיק למעלה מ-750 מחזות ואופרות לתושבי העיר הנערכות בלא תשלום תחת כיפת השמיים בסנטרל פארק ובאתרים אחרים בעיר.תעשיית הקולנוע בעיר ניו יורק מפותחת ביותר, והעיר מהווה מרכז הפקת הסרטים השני בגודלו בארצות הברית (אחרי הוליווד).
ענף התיירות מהווה ענף כלכלי מרכזי בעיר, ומבקרים בה למעלה מ-40 מיליון תיירים מדי שנה.
מספר התיירים עלה בהדרגה מ-33 מיליון תיירים בשנת 1998 לכ-51 מיליון תיירים בשנת 2011. אתרי התיירות העיקריים בניו יורק כוללים את בניין האמפייר סטייט, פסל החירות, אליס איילנד, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון הילדים היהודי השוכן במרכז שכונת קראון הייטס, מרכז רוקפלר, כיכר טיימס, התיאטראות של ברודוויי ועוד.
כ-25 מיליון תיירים מבקרים מדי שנה בסנטרל פארק.
בנוסף, פסטיבל הסרטים טרייבקה הוא אחד מאירועי התרבות המתוירים ביותר בעיר.
תרבות המזון בעיר כוללת סוגי מזון שונים ומגוונים, וזאת בשל המהגרים הרבים שעברו דרך העיר ומתגוררים בה, וכן רמות מזון שונות – החל מכ-4,000 דוכני מזון הפועלים ברחבי העיר והמוכרים נקניקיות, פלאפל, תירס חם, וקבב, וכלה במסעדות היוקרה היקרות ביותר בארצות הברית.
בעיר כ-113 קמ"ר של שטחי פארקים וכ-22 ק"מ של חופים ציבוריים.
לחלק מתושבי ניו יורק היה מבטא (דיאלקט) ייחודי הנקרא מבטא ניו יורקי או "מבטא ברוקלינאי".
מבטא זה הוא אחד המבטאים המוכרים והמאוזכרים ביותר בתרבות (יחד עם "המבטא הדרומי").
מקורו של מבטא זה בשפתם של מהגרים יהודים שהיגרו לארצות הברית בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 והתיישבו בניו יורק.
יהודים אלה, שהיו בני המעמד התחתון, שילבו בשפתם ביטויים ביידיש, והמבטא מושפע משפה זו.
אחד המאפיינים של מבטא זה הוא היעדר הצליל "ר", כך למשל שם העיר מבוטא "ניו יוק" (New Yawk), "כאן" יהגה "היה" (hiə) והפארק המרכזי בעיר יכונה "סנטוול פאאק" (pɔːk).
מאפיין נוסף הוא הארכת תנועת החוֹלָם, כך המילה "לדבר" (באנגלית "talk" – טוק") תהגה "טווק" והמילה קפה (באנגלית "coffee" "קוֹפי") תהגה "קווֹפי".
שילוב שני מאפיינים אלה יביא להגיית המילה "גירל" (girl – נערה) בצורה "גוֹייל", ו"ניו ג'רזי" תיקרא "ניו ג'ויזי".
מבטא זה הונצח בסדרה "הכל נשאר במשפחה" בה דמותו של ארצ'י בנקר דיברה במבטא זה.
כיום השימוש במבטא זה הולך ופוחת.
העיר ניו יורק נחשבת למרכז עולמי בתחום הטלוויזיה, הפרסום, המוזיקה והעיתונאות.
העיר מהווה את צרכן ויצרן התקשורת הגדול ביותר בארצות הברית.
בעיר פועלים ענקי התקשורת טיים וורנר, הרסט וויאקום.
כמו כן שמונה מעשר חברות הפרסום הגדולות בעולם ממוקמות בניו יורק.
שנים משלושת העיתונים העיקריים של ארצות הברית מודפסים בניו יורק: הוול סטריט ג'ורנל והניו יורק טיימס.
עיתונים נוספים היוצאים לאור בעיר הם הדיילי ניוז, הניו יורק פוסט (שנוסד בשנת 1801 על ידי אלכסנדר המילטון), וכן 270 עיתונים נוספים בהם עיתונים אתניים רבים בשפות שונות.
"אל דיאריו לה פרנסה" הוא היומון הספרדי הגדול ביותר בניו יורק, והוותיק בארצות הברית.
כמו כן יוצא לאור בהארלם ה"ניו יורק אמסטרדם ניוז" – עיתון אפריקאי אמריקאי, והוילג' ווייס שיוצא לאור בגריניץ' וילג' שנחשב לעיתון אלטרנטיבי.
תעשיית הטלוויזיה של ניו יורק היוותה גורם מרכזי בפיתוחה הכללי של העיר.
בעיר פועלות ארבע רשתות אמריקאיות עיקריות: ABC, CBS, NBC ופוקס, וכן רשתות הכבלים HBO, MTV, שואוטיים וקומדי סנטרל.
נכון לשנת 2005, פעלו בעיר למעלה מ-100 תחנות טלוויזיה בכבלים.
בעיר ניו יורק פועלות קבוצות מכל הליגות המקצועניות הבכירות של ארצות הברית.
בניגוד למרבית ערי ארצות הברית, דווקא בייסבול פופולרי יותר מהפוטבול.
העיר ניו יורק היא אחד מחמישה אזורים מטרופוליניים בהם פועלות שתי קבוצות בייסבול (האחרים הם שיקגו, וושינגטון-בולטימור, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו): הניו יורק יאנקיז והניו יורק מטס.
בעבר פעלה בעיר קבוצת הניו יורק ג'איינטס (כיום הסן פרנסיסקו ג'איינטס) והברוקלין דודג'רס (כיום הלוס אנג'לס דודג'רס) אשר עברו לקליפורניה בשנת 1958.
כמו כן פועלות בעיר קבוצות הבייסבול מהליגה הנמוכה: הסטטן איילנד ינקיז והברוקלין סייקלונז.
קבוצות הפוטבול מה-NFL בעלות זיקה לעיר הם הניו יורק ג'טס והניו יורק ג'איינטס (בפועל שתי הקבוצות מארחות את משחקי הבית שלהם באצטדיון מטלייף שבניו ג'רזי).
קבוצת ההוקי קרח הפועלת בניו יורק וחברה בליגת ה-NHL היא ניו יורק ריינג'רס.
קבוצת NHL נוספת, ניו יורק איילנדרס הפועלת היום בחלק של לונג איילנד שלא שייך לעיר, תעבור גם היא לפעול בשטח המוניציפלי של העיר עם מעברה לברוקלין ב-2015.
קבוצות הכדורגל של העיר ניו יורק הן ניו יורק רד בולס ניו יורק סיטי המשתתפות בליגת הכדורגל הלאומית של ארצות הברית.
קבוצות הכדורסל ניו יורק ניקס וברוקלין נטס חברות בליגת ה-NBA.
קבוצת הנשים ניו יורק ליברטי חברה בליגת ה-WNBA.
ברובע קווינס נערכות תחרויות הטניס הפתוחות של ארצות הברית – אחת מארבע תחרויות הגראנד סלאם.
מרתון ניו יורק נחשב לריצת המרתון הפופולרית ביותר בעולם – בשנת 2006 סיימו את ריצת המרתון 37,866 משתתפים.
העיר ניו יורק מהווה מרכז כלכלי בין-לאומי, והמהווה למעשה אחד משלושת המרכזים הכלליים הגדולים בעולם (יחד עם טוקיו ולונדון).
העיר מהווה מרכז בתחומי הביטוח, התקשורות, הפיננסים והנדל"ן בארצות הברית.
התוצר הגולמי של אזור העיר ניו יורק מוערך ב-952.6 מיליארד דולרים, בשנת 2005, והעיר ניו יורק מהווה על כן את המרכז הכלכלי הגדול ביותר בארצות הברית.
האזורים הכלכליים של העיר מתרכזים בדרום האי מנהטן (אזור וול סטריט) ואזור מידטאון מנהטן – ובאזורים אלה מצויים ריכוזי גורדי שחקים הגדולים בעולם.
השירותים הפיננסיים הפועלים בעיר מהווים 33% מהמעסיקים של העיר.
תעשיית הנדל"ן מהווה אף היא גורם בר השפעה בכלכלת העיר, ותעשיית הטלוויזיה והסרטים הפועלת בעיר היא השנייה בגודלה בארצות הברית.
תחום התעשייה היווה בעבר מרכיב תעסוקתי מרכזי, אולם החל משנות ה-80 יורד חלקו של מרכיב זה בכלכלה העירונית.
תחומי התעשייה העיקריים של העיר הם תחומי הביגוד, הכימיקלים, תעשיית המתכת, הרהיטים והמזון המוכן.
בתחום המזון מועסקים כ-19,000 עובדים, מהם רבים הם מהגרים שאינם דוברי אנגלית.
המחזור של תחום המזון בניו יורק מגיע ל-5 מיליארד דולרים בשנה.
מוצר המזון הייחודי המוביל של העיר ניו יורק הוא השוקולד – העיר מייצאת שוקולד בשווי 234 מיליון דולרים מדי שנה.
מקורם של מי הברז בניו יורק הוא באגן ניקוז שנמצא בהרי הקטסקיל.
90% ממי הברז בניו יורק מגיעים ממקור זה והם נחשבים לאיכותיים וטעימים במיוחד.
נכון ל-2024, ניו יורק נמצאת במקום השביעי בדירוג הערים היקרות בעולם של חברת הייעוץ האמריקאית מרסר.
I Love New York (מעוצב כ-I ❤ NY) הוא סלוגן, לוגו ושיר שהם הבסיס לקמפיין פרסומי שפותח על ידי חברת השיווק וולס, ריץ', גרין בניהולה של מרי וולס לורנס, מאז שנת 1977, במטרה לקדם את התיירות במדינת ניו יורק בכלל ובעיר ניו יורק בפרט, אשר היו אז במשבר תיירותי.
הלוגו מכניס למדינת ניו יורק 30 מיליון דולר בכל שנה.
עם יציאתו החלו חנויות מזכרות בעיר למכור מגוון מוצרים מעוטרים בלוגו המפורסם, החל מכוסות קפה ועד חולצות וכובעים.
ליגת ברודוויי דיווחה שהופעות ברחוב ברודוויי מכרו כרטיסים בשווי כולל של כ-1.27 מיליארד דולר בשנים 2013–2014, עלייה של 11.4% מ-1.139 מיליארד דולר בעונת 2012–2013. מספר התיירים בעיר בשנת 2021 עמד על כ-32.9 מיליון, כשמתוכם 30.2 מבקרים מקומיים (אמריקאים) וכ-2.7 מבקרים בין-לאומיים.
מרבית תושבי העיר ניו יורק משתמשים בתחבורה הציבורית – ולמעשה אחד מכל שלושה מהמשתמשים בתחבורה ציבורית בארצות הברית, מתגורר בעיר ניו יורק.
66% ממספר המשתמשים בקווי הרכבת ברחבי ארצות הברית – הם תושבי הפרוורים של ניו יורק המשתמשים בקווי הרכבת כדי להגיע לעבודתם (וממשיכים, לרוב, את דרכם למקום עבודתם תוך שימוש במערכת התחבורה הציבורית של העיר ניו יורק).
בכך שונה העיר ניו יורק באופן משמעותי מייתר חלקי ארצות הברית, שבהם 90% מהעובדים מגיעים למקומות עבודתם במכונית פרטית.
ניו יורק היא העיר היחידה מבין ערי ארצות הברית שבה מחצית משקי הבית אינם מחזיקים בבעלותם מכונית, וברובע מנהטן, ל-75% ממשקי הבית אין כלי רכב בבעלותם (הממוצע בארצות הברית הוא 8%).
מערכת הרכבת התחתית של ניו יורק היא הגדולה בעולם במספר תחנותיה (468 תחנות), והשלישית בגודלה בעולם במספר נוסעיה (למעלה ממיליארד נוסעים בכל שנה).
מערכת זו ייחודית בכך שהיא פועלת 24 שעות ביממה (בחלק מהקווים), בניגוד לרכבות תחתיות אחרות בעולם הפועלות רק חלק משעות היום (כגון לונדון, פריז, וושינגטון וטוקיו).
ישנן כ-12,000 מוניות בניו יורק, הידועות בצבען הצהוב.
בעיר ניו יורק פועלת מערכת האוטובוסים ומערכת הרכבות הגדולה ביותר בצפון אמריקה.
מערכת קווי הרכבות מקשרת את העיר לפרבריה
(בשלוש מדינות נפרדות: קונטיקט, ניו יורק וניו ג'רזי) ומשתרעת על פני 20 קווי רכבת נפרדים בהם כ-250 תחנות.
קווי הרכבת יוצאים משתי התחנות הרכבת העמוסות ביותר בארצות הברית: גרנד סנטרל ותחנת פן.
תחנה אחרת, שידועה דווקא בשל עיצובה הייחודי, היא תחנת מרכז הסחר העולמי במנהטן תחתית.
העיר ניו יורק מהווה את השער האווירי המרכזי של ארצות הברית, ופועלים בעיר שלושה שדות תעופה עיקריים: נמל התעופה הבין-לאומי קנדי, נמל התעופה הבין-לאומי ניוארק ליברטי ונמל התעופה לה גוארדיה.
ישנן תוכניות להקמת נמל תעופה בין-לאומי נוסף: נמל התעופה הבין-לאומי סטיוארט.
100 מיליון נוסעים עוברים דרך שדות תעופה אלה מדי שנה.
שדות התעופה מנוהלים על ידי רשות הנמלים של ניו יורק.
כרבע מהנוסעים היוצאים מארצות הברית עוברים דרך שדות התעופה קנדי וניוארק.
אחוז המשתמשים באופניים או הולכים ברגל מבין תושבי ניו יורק הוא הגבוה ביותר בארצות הברית.
מדי יום נוסעים כ-120,000 נוסעים באופניהם, ו-21% מתושבי ניו יורק נוסעים באופניהם או הולכים ברגל לעבודתם (הממוצע הארצי בארצות הברית הוא 8%).
מערכת נרחבת של כבישים ומנהרות מקשרת את העיר לסביבתה, אולם עומסי התנועה רבים, ופקקי התנועה יכולים להימשך מספר שעות.
גשר ג'ורג' וושינגטון נחשב לגשר העמוס בעולם במספר כלי הרכב העוברים בו.
העיר ניו-יורק שמה לה כמטרה להפחית משמעותית את תאונות הדרכים בשטחה, מתוך התמקדות בהפחתת התאונות של משתמשי הדרך הפגיעים ביותר כמו הולכי רגל ורוכבי אופניים.
כחלק ממטרה זו אימצה העיר ניו-יורק את מדיניות חזון אפס.
מחקרים שבחנו את יישום השיטה מצאו השפעה מיטיבה על שיעור התאונות בעיר.
כיכר טיימס, פסל החירות, פסל וסל, מטה האומות המאוחדות, האנדרטה והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר, הגראונד זירו והסנטרל פארק.
גוגנהיים, מוזיאון קווינס לאמנות, מוזיאון קופר יואיט לעיצוב, המוזיאון לאמנות מודרנית (מומה), מוזאון הילדים היהודי.
למוזיאונים נוספים ראו: מוזיאוני העיר ניו יורק.
סנטרל פארק – הפארק המרכזי
גראונד זירו – שרידי מגדלי התאומים שנהרסו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר
בית כנסת בית ישראל-אנשי אמת (ברוקלין)
בית כנסת עזרת ישראל (The Actors Temple)
אוהל קברו של הרבי מליובאוויטש
קתדרלת פטריק הקדוש (קתדרלה נאו-גותית)
קתדרלת סנט ג'ון דה דיוויין
360° פנורמה של ניו יורק
לעיר ניו יורק יש 12 ערים תאומות:
ניו זילנד היא מדינת אי בדרום-מערב האוקיינוס השקט המורכבת משני איים גדולים, האי הצפוני והאי הדרומי, וכן מספר איים קטנים יותר .
ניו זילנד ידועה כמדינת איים מבודדת – היא רחוקה כ-2,000 קילומטרים מאוסטרליה, וביניהן חוצץ ים טסמן.
שכנותיה הקרובות ביותר מצפון במרחק של כ-1,000 ק"מ הן קלדוניה החדשה, פיג'י וטונגה.
בניו זילנד חיים כחמישה מיליון תושבים על שטח של 268,680 קמ"ר.
בירת ניו זילנד היא ולינגטון, והעיר הגדולה ביותר היא אוקלנד עם כ-1.3 מיליון תושבים.
שפתה הרשמית בפועל היא אנגלית.
המאורים הפולינזים הם ילידיה של ניו זילנד.
ניו זילנד חברה בחבר העמים הבריטי ובממלכות חבר העמים הבריטי, ומבחינה רשמית ראש המדינה הוא מלך ניו זילנד, המיוצג בידי המושל הכללי.
ממלכת ניו זילנד מורכבת מכל האזור בו משמש המלך של ניו זילנד כראש המדינה.
המתיישבים הראשונים בניו זילנד היו פולינזים שהגיעו לאיים בין המאות ה-13 ל-15, וחיו באיים במנותק מתרבויות אחרות תוך יצירת תרבות ייחודית.
מתיישבים אלו נקראים מאורים, וניו זילנד מכונה במאורית "אאוטארואה" (Aotearoa - ארץ הענן הלבן הארוך).
טסמן ניסה לעגון באי, אך הותקף על ידי הילידים המאורים ונסוג.
ב-1645, משעמדו על טעותו של טסמן, העניקו קרטוגרפים הולנדים למקום את השם נובה זילנדיה, על שם מחוז זילנד שבהולנד.
קוק הסב לאנגלית את שמו ההולנדי של המקום, והעניק לאיים את שמם העכשווי: ניו זילנד.
הגעתו של קוק סימנה את תחילתה של התיישבות אירופאית בניו זילנד.
המתיישבים האירופים הביאו לאיים רובים, שהפרו את האיזון העדין בין השבטים המאורים וגרמו לתקופה של קרבות בין השבטים המאורים השונים, שנודעה בשם מלחמות המוסקט.
בשנת 1834 איחד ג'יימס בוסבי מספר שבטים מאורים בחלקו הצפוני של האי הצפוני, שבחרו בתמיכתו וב-28 באוקטובר 1835 הכריזו על עצמאותה של ניו זילנד - הכרזה שמטרתה העיקרית הייתה למנוע מההשפעה הצרפתית להתפשט באזור, ולשמר אותו כאזור בעל השפעה בריטית.
בינואר 1840 סיפחה בריטניה את ניו זילנד, ובפברואר נחתם בין הבריטים למאורים הסכם ואיטנגי, שהכריז על ניו זילנד כמושבה בריטית, וקבע את זכויותיהם של המאורים ואת בעלותם על השטחים שבהם ישבו.
בתחילה נחשבה ניו זילנד לחלק ממדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה, ובנובמבר 1840 הוכרזה כקולוניה עצמאית וזמן קצר לאחר מכן הוכרזה אוקלנד כבירתה.
ההסכם כובד רק זמן קצר וב-1845 החלה סדרת קרבות בין המתיישבים האירופים (פָּקֶהָה בלשון המאורים) לבין השבטים המאורים בנוגע לשליטה על השטח, קרבות שנמשכו לסירוגין עד 1872. בשנת 1861 התגלה זהב במחוז אוטאגו שבאי הדרומי.
עקב החשש שתושבי האי הדרומי ירצו להכריז על קולוניה נפרדת, הוחלט ב-1865 להעביר את עיר הבירה לוולינגטון, הנמצאת בדרום האי הצפוני.
ניו זילנד השתתפה בוועידת החוקה של הקולוניות האוסטרליות שהתקיימה בסידני ב-1891, שבה נדונה אפשרות להקים פדרציה של כל הקולוניות הבריטיות באוסטרליה ובניו זילנד, עם זאת החליטה ניו זילנד שלא להצטרף לפדרציה.
ניו זילנד קיבלה מעמד של דומיניון עצמאי ב-26 בספטמבר 1907. הפרלמנט הבריטי העניק לה עצמאות מלאה ב-1931, אך רק ב-25 בנובמבר 1947 הכריז הפרלמנט הניו זילנדי על ניו זילנד כמדינה עצמאית.
מאז שהסתיימו הסכסוכים בין המתיישבים האירופים למאורים במאה ה-19 לא הייתה ניו זילנד נתונה באיום מלחמה על שטחה.
עם זאת, חיילים ניו זילנדים נלחמו לצד הבריטים במלחמת העולם הראשונה והשנייה.
ב-1951 התאגדו ניו זילנד, אוסטרליה וארצות הברית בברית ANZUS, אך בשל מדיניות הגרעין של ניו זילנד, שהכריזה ב-1985 על כל שטחה כאזור מפורז מנשק גרעיני, לא יכלו עוד ספינות צבא ארצות הברית לעגון בנמלי ניו זילנד וזו הודיעה שלא תוכל לקיים את התחייבויותיה.
ניו זילנד מתפקדת כמונרכיה חוקתית עם דמוקרטיה פרלמנטרית.
מלך ניו זילנד צ'ארלס השלישי מוגדר כראש המדינה, והוא מיוצג על ידי המושלת הכללית סינדי קירו.
בפועל מנוהל הממשל על ידי הקבינט ובראשו ראש הממשלה כריסטופר לקסון.
הפרלמנט של ניו זילנד מורכב מבית אחד, בית הנבחרים, המונה 120 חברים שנבחרים בבחירות המתקיימות אחת לשלוש שנים.
לניו זילנד אין חוקה פורמלית, אך חוק משנת 1986 (Constitution Act 1986) קובע את מבנה השלטון את העקרונות החוקתיים של המדינה.
חברי הפרלמנט נבחרים בבחירות דמוקרטיות בשיטה הנקראת Mixed Member Proportional (או MMP) בבחירות כלליות אחת לשלוש שנים.
המושל הכללי ממנה את ראש הממשלה (לרוב – ראש המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט), ויש בידו הסמכות גם לפזר את הפרלמנט ולפטר את ראש הממשלה.
הרשות המבצעת היא הקבינט, המורכב על ידי ראש הממשלה.
בראש מערכת המשפט בניו זילנד עומד בית המשפט העליון של ניו זילנד שהוקם ב-2004 בעקבות חוק בית המשפט העליון מ-2003 (Supreme Court Act 2003).
עד להקמתו של בית המשפט העליון הייתה ועדת שיפוט בריטית (Judicial Committee of the Privy Council) הסמכות העליונה לערעורים במערכת המשפט הניו זילנדית.
בתי משפט מחוזיים דנים ברוב הפשעים, פשעים חמורים נידונים בבית המשפט הגבוה וקיים גם בית משפט לערעורים.
המתיישבים האירופים המוקדמים בניו זילנד חילקו אותה לפרובינציות אשר היו מחוזות עם מידה מוגבלת של אוטונומיה.
עקב לחצים פיננסיים שונים והרצון לאחד את המדינה על ידי פריסת מערכת רכבות ארצית, רשת חינוך אחידה כמו גם ענייני מקרקעין, בשנת 1876 הממשלה ביטלה את הפרובינציות ותחת זאת הנהיגה מנהל ריכוזי יותר.
החל מאותה השנה, מועצות מקומיות שונות ניהלו רבדים רבים בחיי התושבים על פי חקיקה של השלטון המרכזי שישב בולינגטון הבירה.
בשנת 1989 ארגנה הממשלה מחדש את השלטון המקומי למבנה הנוכחי שלו: שכבה עליונה של שישה עשר חבלים המחולקים בעצמם ל-67 רשויות אזוריות, אשר אלו בתורן כוללות מחוזות וערים.
מערכת מנהל זו החליפה את 249 המועצות המקומיות שהיו מונהגות במדינה עד לאותה העת.
לאיי צ'טהאם ניתן מעמד מיוחד המקביל לזה של רשות מקומית.
ממלכת ניו זילנד היא אחת מ-16 ממלכות חבר העמים הבריטי ולצד ניו זילנד עצמה היא כוללת אזורים נוספים המשויכים עליה אך זוכים למעמד מיוחד תחת הכתר הניו זילנדי.
אזורים אלו כוללים את האי טוקלאו שנמצא במעמד של טריטוריה תלויה (Non-self-governing territory) ושטח חסות רוס שהוא התביעה הטריטוריאלית של ניו זילנד באנטארקטיקה.
בנוסף בנמצא גם מספר טריטוריות המצויות תחת מנהל ניו זילנדי ישיר.
איי קוק והאי ניואה חונים במעמד של מדינות בעלות שלטון עצמי בהשתייכות חופשית לניו זילנד (States in free association).
קטגוריה שלישית היא אזורים מחוץ לתחום רשות אזורית (Area Outside Territorial Authority) – סדרת איים ללא שלטון מקומי הכוללים את האיים הסאב-אנטארקטיים, איי קרמדק ואיי שלושת המלכים.
חלוקה מנהלית של ניו זילנד ממלכת ניו זילנד ניו זילנד 16 חבלים 67 רשויותאזוריות 53 מחוזות 13 ערים איי צ'טהאם אזורים מחוץלרשות אזורית האיים הסאב-אנטארקטיים איי קרמדק איי שלושת המלכים שטח חסות רוס
שם החבל שם עיר המועצה של החבלשטח החבל
ההיסטוריה הצבאית של ניו זילנד מתחילה מימי המלחמות נגד שבטי המאורים, ממשיכה בהשתתפותם של כוחות ההגנה במלחמת הבורים, במלחמות העולם, במלחמת קוריאה ומאז תחילת המאה ה-21 באפגניסטן, בעיראק ובמשימות שמירת שלום במקומות שונים בעולם.
זרועות כוחות ההגנה של ניו זילנד מהווים כוח צבאי קטן בקנה מידה עולמי.
האחריות להגנתה של ניו זילנד מוטלת על כוחות ההגנה של ניו זילנד, גוף תלת-זרועי צבאי הכפוף למשרד ההגנה בממשלת ניו זילנד.
נכון לשנת 2010 שירתו בכוחות ההגנה 8,617 אנשים בשירות קבע ו-2,377 אנשי מילואים.
ניו זילנד היא מדינה מערבית מפותחת, ורמת החיים בה גבוהה.
המטבע הוא דולר ניו זילנדי המחולק ל-100 סנט.
כלכלת ניו זילנד מסתמכת במידה רבה על מסחר ועל ייצוא, במיוחד של מוצרי חקלאות, דיג, בשר, מיכון וטקסטיל, ענף מרכזי נוסף הוא התיירות.
על פי נתוני 2022, הייצוא הסתכם ב-46.5 מיליארד דולר (כשליש מוצרי חלב, בשר וכדומה), והשווקים המרכזיים הם סין (כ-18%) אוסטרליה (9%), ארצות הברית (9%), יפן ודרום קוריאה.
הייבוא מסתכם ב-51.5 מיליארד דולר בשנה, בעיקר נפט (12%), אלקטרוניקה, כלי רכב, ופלסטיק.
רוב הייבוא מגיע מסין (20%), מאוסטרליה (14%), מארצות הברית (7%), דרום קוריאה וסינגפור.
החוב החיצוני נכון ל-2024 מוערך ב-216 מיליארד דולר.
מאז הקמתה של ניו זילנד עד לסוף המאה ה-20 התבססה כלכלתה במידה רבה על סחר עם הממלכה המאוחדת, ועד שנת 1965 הופנה אליה יותר ממחצית הייצוא.
הצטרפות הממלכה המאוחדת לאיחוד האירופי ב-1973 גרמה להעדפת תוצרת אירופית והקטינה באופן משמעותי את הסחר בין המדינות.
שינוי זה, במקביל לעליית מחירי הנפט ולהאטה בכלכלה העולמית בשנות ה-70 וה-80, גרמו למיתון עמוק בניו זילנד ולירידה משמעותית ברמת החיים ביחס למדינות מערביות אחרות.
בשנת 1984 החלה ניו זילנד בשינוי מקרו-כלכלי משמעותי, מכלכלה מגוננת המושתתת על מערכת רגולציה חזקה לכלכלת שוק חופשי ליברלית.
בהתאם למדיניות זו הפריטה ניו זילנד חברות ממשלתיות רבות, בהן – מערכת הרכבות, מוסדות פיננסיים, תחנות רדיו וחברת תקשורת.
מאז תחילת שנות ה-2000 שינתה ניו זילנד מסלול במידת מה, ההפרטות והקיצוצים גרמו לביקורות רבות, ונחשבו לכישלון על-ידי חלק לא מבוטל מתושבי ניו זילנד.
ממשלות לייבור בראשות הלן קלארק וג'סינדה ארדרן ביצעו מדיניות של הלאמות, הגדלת התקציב, העלאת שכר המינימום והרחבת זכויות העובדים.
עם זאת, ניו זילנד עדיין נחשבת למדינה שבה החופש הכלכלי הוא מהגבוהים בעולם.
כלכלת ניו זילנד כיום מבוססת על שוק חופשי והסכמי סחר חופשי, ניו זילנד הייתה אחת המדינות הראשונות שדנו בהסכם סחר חופשי עם סין כבר ב-2004. כ-65% מהעובדים מועסקים בשירותים, 25% בתעשייה ו-10% בחקלאות.
רמת האבטלה בניו זילנד היא 3.7%, מהנמוכות בעולם.
רמת האינפלציה היא 3% בשנה.
אורכו הכולל של קו החוף הוא כ-15,000 ק"מ.
ניו זילנד מורכבת משני איים עיקריים - האי הצפוני והאי הדרומי המופרדים על ידי מצר קוק.
באי הצפוני (North island) שנקרא במאורית או טה-איקה-א-מאוי (Te-Ika-a-Maui) נמצאות אוקלנד ווילנגטון והאי הדרומי (South island) שנקרא במאורית טה-ואי-פוונאמו (Te Wai Pounamu) הוא האי הגדול.
בנוסף מורכבת ניו זילנד ממספר איים קטנים יותר, בהם האי סטיוארט (Stewart Island) ראקיאורה (Rakiura) במאורית, האי וואיהקה (Waiheke), גרייט ברייר (Great Barrier Island) ואיי צ'טהאם (Chatham Islands).
האי הדרומי הוא הגדול ביותר, הוא חצוי לאורכו על ידי האלפים הדרומיים בהם נמצאות הפסגה הגבוהה בניו זילנד, הר קוק (3,754 מטר) ו-18 פסגות נוספות מעל לגובה של 3,000 מטר.
האי הצפוני הוא הררי פחות אך מאפיינים אותו אזורי פעילות געשית.
ההר הגבוה ביותר באי הצפוני, רואפהו, התפרץ בפעם האחרונה ב-2007.
עונת הקיץ נמשכת מדצמבר עד פברואר, והחורף – מיוני עד אוגוסט.
האקלים הרגיל במדינה הוא נוח, ולעיתים נדירות חורג מ-30 מעלות צלזיוס כלפי מעלה או מ-0 מעלות כלפי מטה.
בבירה ולינגטון נעה הטמפרטורה הממוצעת בין 6 ל-20 מעלות.
כמות המשקעים רבה, ונעה ברוב האזורים בין 600 ל-1,800 מ"מ בשנה.
באזורים מסוימים, בעיקר בחוף המערבי של האי הדרומי, מגיעה כמות המשקעים אף ל-12,000 מ"מ בשנה.
בשל בידודה הגאוגרפי, התפתחו בניו זילנד בעלי חיים וצמחים אנדמיים.
מעל 80% מהצמחייה באיים אנדמית לאיי ניו זילנד.
בולטים בעיקר עצי הקאורי העצומים ויותר מ-40 מינים של בעלי חיים אנדמיים לניו זילנד.
עד להגעת האדם לניו זילנד, לפני כאלף שנים, היונקים היחידים שחיו בה היו שלושה מיני עטלפים (אחד מהם נכחד בינתיים).
עקב כך, התפתחו מינים רבים של עופות חסרי יכולת תעופה, בהם הקיווי, הקאקאפו, המואה, והטאקאהה.
בניו זילנד 14 פארקים לאומיים ושמורות טבע באחריות מחלקת השימור של ניו זילנד, המכסים יחדיו כמעט שליש משטחה של המדינה.
הפופולריים שבהם הם פיורדלנד, אבל טסמן וטונגרירו.
כיום חיים בניו זילנד כ-5 מיליון תושבים.
תוחלת החיים במדינה היא 82 שנים (80.3 שנים לגבר ו-83.7 שנים לאישה).
שיעור הפריון הוא 1.5 צאצאים לאישה.
74% מהאוכלוסייה הם ממוצא אירופי, בעיקר בריטים, אירים, גרמנים, צרפתים ואיטלקים.
הם מכונים פקאהה (Pākehā) בפי המאורים.
11.8% מהתושבים הם ממוצא אסייתי ו-6.5% ממוצא פולינזי.
צפיפות האוכלוסייה במדינה נמוכה ומרבית האוכלוסייה (כשלושה רבעים) מרוכזת באי הצפוני, מתוכה מעל למיליון באוקלנד ובפרבריה.
האי הדרומי מיושב בדלילות, והאי סטיוארט דליל אף יותר, ומרבית האיים הקטנים יותר אינם מיושבים.
כ-51.6% מהתושבים בניו זילנד הם חילונים חסרי שיוך דתי.
הדת השלטת בניו זילנד היא הנצרות: 10% מגדירים עצמם קתולים ו-6.8% אנגליקנים.
זרם דתי בולט נוסף הוא הרטאנה (Ratana) תנועה נוצרית שמקורה בניו זילנד ואומצה בעיקר על ידי המאורים.
המיעוטים הדתיים כוללים הינדים, יהודים, מוסלמים, סיקים ובודהיסטים.
הקהילה היהודית כוללת כ-5,274 איש ומרוכזת בעיקר בערים הגדולות – אוקלנד, ולינגטון וכרייסטצ'רץ'.
נכון ליוני 2023, אוכלוסיית ניו זילנד מרוכזת בצפון המדינה, כאשר כ-76.5% מהאוכלוסייה מתגוררת באי הצפוני ו-23.5% באי הדרומי.
ניו זילנד היא מדינה עירונית בעיקרה, כאשר 83.6% מהאוכלוסייה מתגוררת באזורים עירוניים, ו-50.4% מהאוכלוסייה מתגוררת בשבע הערים שאוכלוסייתן עולה על 100,000 תושבים.
אוקלנד, עם למעלה מ-1.4 מיליון תושבים, היא העיר הגדולה ביותר.
הערים בניו זילנד מדורגות בדרך כלל גבוה במדדים בין-לאומיים לאיכות חיים.
לדוגמה, בשנת 2016, אוקלנד דורגה כעיר השלישית הטובה ביותר למגורים בעולם, וולינגטון במקום ה-12 לפי סקר איכות החיים של מרסר.
התרבות הניו זילנדית כיום מבוססת על שילוב בין התרבות המאורית לבין התרבות הבריטית, בתוספת השפעות של תרבויות מפולינזיה ומהמזרח הרחוק.
התרבות הדומיננטית במדינה היא בריטית.
וכמעט כל התושבים דוברים אנגלית.
ההגירה המתמדת מבריטניה מחזקת את הזיקה התרבותית הזו.
מנגד, מתאמצים המאורים לשמר את תרבותם, אך כיום נותרו רק אזורים מעטים בהם משמשת המאורית כשפת יום יום והתושבים מקיימים אורח חיים מאורי שבטי.
כיום, ריקודים וטקסים מאורים, דוגמת ההאקה, מתקיימים בעיקר כאטרקציה תיירותית.
אזרחי ותושבי ניו זילנד אימצו לעצמם באופן לא-רשמי (ויש הטוענים כי בעל-כורחם) את הכינוי "קיווים" (Kiwis), ככינוי חיבה מקוצר על-שם עוף הקיווי, האנדמי לאיים של ניו זילנד, ושמקור שמו בשפה המאורית-הילידית המקומית.
הכינוי קיווי דבק גם בדולר הניו זילנדי (עוף הקיווי מופיע על מטבע של דולר ניו זילנדי אחד) וכן גם כזיהוי לצבא ניו זילנד (ככל הנראה עקב השימוש במשחת הנעליים "קיווי").
ניוּ יוֹרק היא מדינה בצפון-מזרח ארצות הברית.
סימון מקוצר לשמה של ניו יורק (בין היתר, לצורכי משלוח דואר) הוא NY.
ערים מרכזיות נוספות הן ניו יורק, באפלו, רוצ'סטר, יונקרס וסירקיוז.
בצפון גובלת ניו יורק באונטריו וקוויבק שבקנדה, בדרום-מערב בפנסילבניה, בדרום בניו ג'רזי והאוקיינוס האטלנטי ובמזרח במדינות קונטיקט, מסצ'וסטס וורמונט.
ניו יורק היא המדינה הרביעית בארצות הברית בגודל אוכלוסייתה, והיא המדינה שהובילה את הפוליטיקה, התרבות והכלכלה בארצות הברית.
היא יעד ההגירה הנפוץ ביותר עבור הגירה חוקית לארצות הברית.
היא מכונה The Empire State – מדינת האימפריה.
ניו יורק גם עשירה בהיסטוריה, שמתחילה באינדיאנים שכבשו את חופיה.
המדינה נקראה על שם הדוכס של יורק ב-1660, אף על פי שערים ומקומות רבים במדינה זו מקורם עוד בזמן שהאזור היה בשליטה הולנדית.
ניו יורק נכנסה לברית של ארצות הברית ב-26 ביולי 1788 כמדינה ה-11 של ארצות הברית.
ההתיישבויות הראשונות בשטח בו מצויה כיום המדינה היו התיישבויות של מתיישבים הולנדיים במושבה שנקראה מאוחר יותר ניו אמסטרדם.
אנגליה השתלטה על המושבה בשנת 1664 ושינתה את שמה ל"ניו יורק" על שמו של דוכס יורק – יורש העצר שהפך מאוחר יותר למלך ג'יימס השני.
ב-1 בנובמבר 1683 התעגנה צורת הממשל במושבה וניתן לה שם רשמי פרובינציית ניו יורק, אשר הייתה מחולקת מבחינה אדמיניסטרטיבית לשנים עשר מחוזות, שכל אחד היה מחולק לעיירות.
גבולה המערבי של הטריטוריה לא נקבע באופן רשמי.
שטח הפרובינציה היה גדול משטח המדינה של ימינו וחלק ממחוזותיה שייכים כיום למדינות ורמונט, מיין ומסצ'וסטס.
ניו יורק הייתה אחת משלוש עשרה המושבות שהפכו לארצות הברית.
בשנת 1827 נאסרה העבדות במדינה.
חלקה המערבי של המדינה היה מיושב על ידי שבטים אינדיאנים ובייחוד שש אומות האירוקוי החל משנת 1000 לספירה בערך.
עם הקמת המושבה החלו המתיישבים לדחוק את רגלי האינדיאנים ולהתיישב יותר ויותר מערבה.
האינדיאנים לחמו במלחמת העצמאות של ארצות הברית לצידם של האנגלים ונגד העצמאות האמריקאית.
בשנת 1779 הגנרל ג'ון סליבן הביס את האינדיאנים, ושרף את כל כפרייהם במה שנקרא מסע סליבן (Sullivan Expedition).
במהלך מסע זה התקדם סליבן לאור אגמי פינגר ומחוז ג'נסי ושרף את כל בתי האינדיאנים, יבוליהם ומטעיהם.
פליטים אינדיאנים רבים ברחו לפורט ניאגרה ושם מרביתם מתו ברעב בחורף.
לאחר תום המהפכה האמריקאית רבים מהם ברחו לקנדה.
במהלך המאה ה-19 נתיב התחבורה המסחרי העיקרי במדינת ניו יורק היה נתיב נהר ההדסון ונהר מוהוק שאפשרו העברת סחורות למרכז המדינה, וכן הנהר סנט לורנס שאיפשר העברת סחורות עד ימת אונטריו.
לא ניתן היה להגיע מעבר לימה זו בשל העובדה שלא ניתן היה לעבור את מפלי ניאגרה.
מסיבה זו, היה קושי רב להעביר סחורות לחלקה הצפון מערבי של מדינת ניו יורק.
על מנת לפתור בעיה זו ב-1817 החלו בבניית תעלת אירי.
העבודות הסתיימו בשנת 1825. בניית התעלה אפשרה הקמת נמל בבאפלו, ופיתוח מסחרי של מערב המדינה.
תעלת וולנד שבנייתה הסתיימה בשנת 1833 איפשרה מעבר סחורות בין הימות אונטריו ואירי, תוך עקיפת מפלי ניאגרה.
במהלך מלחמת האזרחים, ניו יורק סיפקה יותר מ-370,000 חיילים לצבאות האיחוד.
מעל 53,000 תושבי ניו יורק נהרגו בשירות, יחס של הרוג ל-7 חיילים שמשרתים.
בראש הרשות המבצעת עומד מושל ניו יורק.
מושלת המדינה הנוכחית היא קת'י הוקול, ששימשה קודם לכן כסגנית המושל אנדרו קואומו, שהתפטר ב-2021 בעקבות האשמתו בהתנהגות בלתי מוסרית.
הרשות המחוקקת של מדינת ניו יורק כוללת שני בתים – בית מחוקקים וסנאט.
נכון ל-2020, בשני הבתים רוב גדול למפלגה הדמוקרטית.
בין השנים 1984–2004 לא הצליח בית המחוקקים להעביר את תקציב המדינה במועדו, וכן במשך שנים רבות לא הצליחו בתי המחוקקים לחוקק כלל.
לבית המחוקקים של מדינת ניו יורק מספר העובדים הגדול ביותר מבין כל בתי המחוקקים של מדינות ארצות הברית – 3,428 עובדים (בפנסילבניה, בה מספר העובדים השני בגודלו – רק 2,947 עובדים, ובקליפורניה – בה מספר העובדים השלישי בגודלו – 2,359 עובדים).
לבית המחוקקים מספר ועדות גדול יותר מאשר כל בית מחוקקים אחר במדינה.
ניו יורק היא המדינה השישית בארצות הברית שאישרה נישואים חד-מיניים.
הערכאה הנמוכה של מדינת ניו יורק נקראת דווקא בית המשפט העליון של ניו יורק ואילו הערכאה שמעליה נקראת בית המשפט לערעורים של ניו יורק.
מאז שנת 1988, במערכות בחירות לנשיאות ארצות הברית, נוטה מדינת ניו יורק לתמוך במועמדי המפלגה הדמוקרטית, וזאת בשל משקלה הרב של אוכלוסיית העיר ניו יורק, הידועה בתמיכתה הגורפת במפלגה הדמוקרטית, באוכלוסיית המדינה.
לעומת זאת, המחוזות הכפריים של המדינה תומכים בדרך כלל במפלגה הרפובליקנית.
מאז שנות השישים, הצביעה המדינה למועמד רפובליקני רק בשלוש מערכות בחירות; בזו של ריצ'רד ניקסון ב-1972, ובשתי מערכותיו של רונלד רייגן.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2012 זכה הנשיא ברק אובמה ב-63.35% ממניין הקולות במדינה.
הסנאטורים המייצגים את ניו יורק בסנאט הם היהודי צ'אק שומר (המכהן כסנאטור הבכיר) וקירסטן ג'יליברנד.
רוב הנציגות של המדינה בבית הנבחרים היא דמוקרטית.
בבית הנבחרים של ארצות הברית מייצגים את המדינה 26 חברי קונגרס ונכון לשנת 2023, 15 מהם חברים במפלגה הדמוקרטית ו-11 חברים במפלגה הרפובליקנית.
כלכלת העיר ניו יורק מהווה המרכיב העיקרי בכלכלת המדינה כולה.
העיר מהווה מרכז בנקאות, פיננסים ותקשורת עולמית בכלל, ומרכז העסקים של ארצות הברית בפרט.
בוול סטריט נמצאת הבורסה של ניו יורק (NYSE) המהווה בורסה המובילה את כל הכלכלה העולמית.
בשנת 2007 התוצר המדינתי הגולמי היה 1.1 טריליון דולר אמריקאי, בכך מדינת ניו יורק שלישית בתוצרתה מבין מדינות ארצות הברית (אחרי קליפורניה וטקסס).
התוצר הגולמי לנפש היה $46,364 (ניו יורק היא המדינה השישית בתוצר גולמי לנפש מבין מדינות ארצות הברית).
המוצרים החקלאיים העיקריים כוללים: חלב ומוצריו, בקר, גידול ירקות ותפוחים – המהווים סמל של המדינה.
המוצרים התעשייתיים העיקריים הם מוצרי דפוס, מכשירים אלקטרוניים ומוצרים כימיים.
ענף התיירות תורם מבחינה משמעותית לכלכלת המדינה.
העיר ניו יורק מהווה מרכז מסחר, פרסום ובנקאות ברמה עולמית.
רבים מהתאגידים הגדולים בעולם ממקמים את משרדיהם הראשיים בעיר ניו יורק, או במחוז וסטצ'סטר הקרוב לעיר.
לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי פועלת תעשיית דייג ענפה ועיקר תוצרתה צדפות, סרטנים, תמנונים, ודיונונים.
תחום הכרייה במדינה מתרכז בשלושה אזורים עיקריים – הראשון, בקרבת העיר ניו יורק, ומשמש מקום למחצבים המשמשים בבנייתה של המטרופולין, וכן, במחוז וסטצ'סטר נמצאים מרבצי שמיר (emery) – אחד משני אתרים בארצות הברית בהם נכרה מחצב זה.
באזור הרי אדירונדאקס שבמדינה נכרים טלק, אבני נופך ואבץ.
בדרום מערב המדינה מצויים מכרות מלח.
למעט גז טבעי, אין במדינת ניו יורק דלקים טבעיים.
תפוקת החשמל מכוח המים נרחבת מאוד ומהווה 17% מתפוקת החשמל במדינה.
תחנת הכוח ההידרואלקטרית בנהר סיינט לורנס היא מהגדולות בעולם.
52% מתפוקת החשמל מקורה בשריפת פחם, והיתרה מתחנות כוח גרעיניות.
בשנת 2002 לניו יורק היו 183,497 ק"מ של כבישים מהירים, שמהם כ-2,600 ק"מ הם כבישים בין-מדינתיים.
העובדה שהעיר ניו יורק בנויה ברובה על איים, יצרה את הצורך לחיבורים בין האיים, ביניהם גשרים ותעלות.
מסילות הרכבת של ניו יורק הם באורך כולל של 6,000 ק"מ.
במדינה נמצאים כ-13 נמלי תעופה, הידועים שבהם הם נמל התעופה הבינלאומי ניו יורק קנדי ונמל התעופה לה גוארדיה.
ניו יורק היא המדינה ה-27 בגודלה בארצות הברית.
מדינת ניו יורק גובלת בצפונה בשתיים מהימות הגדולות – ימת אירי וימת אונטריו, ביניהם מחבר נהר ניאגרה ומצויים מפלי ניאגרה.
ניו יורק גובלת בפרובינציית אונטריו ופרובינציית קוויבק שבקנדה.
במזרחה גובלת המדינה בשלוש ממדינות ניו אינגלנד: ורמונט, מסצ'וסטס וקונטיקט.
כמו כן גובלת המדינה באוקיינוס האטלנטי.
בדרומה גובלת המדינה בפנסילבניה ובניו ג'רזי.
מדינת רוד איילנד חולקת גבול ימי עם מדינת ניו יורק.
בתוך מדינת ניו יורק מצוי השטח האקסטרה-טריטוריאלי של מטה האומות המאוחדות באי מנהטן שבעיר ניו יורק.
העיר ניו יורק (ניו יורק סיטי) הנמצאת בפינתה הדרומית מזרחית של המדינה, בקצה הדרומי של עמק נהר ההדסון מהווה את מרכזה של המגאפוליס המשתרעת בין בוסטון לוושינגטון ואשר כונתה בוסווש לראשונה בכתביו של ג'ין גוטמן בשנת 1961.
אזור המדינה הנמצא צפונית לעיר ניו יורק מכונה "אפסטייט ניו יורק" – "Upstate New York".
ולמעשה ניתן לחלק את המדינה לשני חלקים – העיר ניו יורק (בה נמצאים מחצית התושבים) ויתרת המדינה – בה נמצאת המחצית השנייה.
ובעוד שהעיר ניו יורק היא אזור אורבני, רוב שטחה של יתר המדינה הוא אזור כפרי ופחות מאוכלס.
בצפון המדינה נמצאים הרי קטסקיל והרי אדירונדק ורכס שוואמגונק וכן אזור הימות הגדולות הכולל אגמים רבים ובהם אגם אוניידה אגמי האצבעות וזורמים ממנו נהרות רבים דרומה – הדלוור, הג'נסי, ההדסון, המוהוק והסוסקהאנה.
הנקודה הגבוהה במדינה הוא הר מרסי שבהרי האדירונדק.
במזרחה של מדינת ניו יורק מצוי לונג איילנד – "האי הארוך" שאורכו 190 ק"מ.
הנהרות הגדולים במדינה הם סיינט לורנס, הדסון, מוהוק, ג'נסי, נהר סוסקהאנה, אלגני, ודלוואר.
נהר הדסון, הנהר הגדול ביותר מתחיל ב"אגם דמעות העננים".
ליד העיר טרוי מתחיל הנהר להיות צר, אך משם לניו יורק (העיר) הוא מתחיל להתרחב.
בניו יורק אקלים יבשתי עם ארבע עונות מובחנות.
העונה החמה ביותר היא הקיץ, שהוא חם וגשום, בעוד בחורף האקלים קר מאוד ומושלג.
עקב הקרבה לים, האקלים בדרך כלל לח.
שינויים בסוג האדמה, בגובה ובקרבה למים משפיעים על מזג האוויר.
לדוגמה, באזור החוף יותר חם מאשר בשאר המדינה, כאשר בצפונה קר מאוד בגלל האוויר הקר המגיע מקנדה.
בינואר למשל הטמפרטורה נעה בין 9- מעלות צלזיוס בהרים עד ל-1+ בחוף.
ביולי לעומת זאת, הטמפרטורה נעה בין 19 מעלות בהרים ל-25 מעלות בחוף.
רוב החיות הנפוצות בצפון ארצות הברית נפוצות גם בניו יורק.
היונקים הנפוצים כוללים בואשיים, דביבונים (רקון), סנאים, שועל מצוי ("אדום"), שועל אפור מצוי, אופוסום, סנאי מפוספס, שפנים, ארנבות, מרמיטה, חורפן, נמייה וסמור.
באשר לדו-חיים ניתן למצוא סלמנדרות, קרפדות וצפרדעים.
ציפורים הבאות לניו יורק כנקודת דרך במסעם, הם תרנגולי בר, תרנגול הודו, ברווזים ואווזים.
בטרם שהחלה ההתיישבות האירופית באזור, היה רוב שטח המדינה מיוער.
כיום, בשל הכריתה הרבה, 61% משטח היבשה מיוערים.
יערותיה של המדינה משופעים בעצי מחט ועצים נשירים.
העצים הנפוצים במדינה הם אורן לבן, אשוחית, אדר (מייפל), אשור, תרזה צהובה, קריה (עץ אגוז) ואלון.
מדינת ניו יורק היא מדינה מורכבת ומגוונת, המשקפת את מגוון הפנים של אמריקה.
מדינת ניו יורק היא בית למגוון עצום של קבוצות אתניות, כולל צאצאי מהגרים מאירופה, אסיה, אפריקה, לטינית והמזרח התיכון.
העיר ניו יורק, בפרט, ידועה כ"סיר היתוך" תרבותי.
החלק הדרומי של המדינה, ובמיוחד אזור ניו יורק, הוא אחד האזורים הצפופים ביותר בארצות הברית.
לעומת זאת, החלק הצפוני של המדינה, הכולל את אזורי האצבעות והאדירונאקס, הוא כפרי ופחות צפוף.
בנוסף לעיר ניו יורק, מדינת ניו יורק כוללת מספר ערים גדולות נוספות, כמו בופאלו, רוצ'סטר, סירקיוז ואולבני, שלכל אחת מהן מאפיינים דמוגרפיים ייחודיים.
מדינת ניו יורק מתגאה במערכת חינוך חזקה, עם מספר רב של אוניברסיטאות ומכללות, ובאוכלוסייה בעלת רמת השכלה גבוהה יחסית.
האוכלוסייה של המדינה מגוונת מבחינת גיל, עם אוכלוסייה צעירה יחסית באזורים העירוניים ואוכלוסייה מבוגרת יותר באזורים הכפריים.
במדינת ניו יורק מספר רב של מכללות ואוניברסיטאות.
המובילה באוניברסיטאות היא אוניברסיטת קולומביה אשר בעיר ניו יורק ואוניברסיטת קורנל הנמצאת באית'קה.
במנהטן פועלת גם אוניברסיטת ניו יורק.
ליגת הכדורגל האמריקאית הלאומית של ארצות הברית
ניו יורק פאוור, איגוד הכדורגל לנשים האמריקאי הלאומי
ליגת הפוטבול האמריקאית הלאומית של ארצות הברית (NFL)
ניו יורק ג'איינטס – אף ששתי הקבוצות האחרונות משחקות בניו ג'רזי הן נחשבות קבוצות ניו יורקיות.
ניו יורק ניקס, ליגת ה-NBA
ניו יורק ליברטי, ליגת ה-WNBA
ליגת ההוקי קרח הלאומית של ארצות הברית (NHL)
ליגת הבייסבול העליונה של ארצות הברית (MLB)
ליגת הלקרוס של ארצות הברית
רוצ'סטר ראטלרסהליגה הנמוכה של הבייסבול בארצות הברית
בטאביה מאקדוגס (כלבי הבוץ של בטאביה)
רוצ'סטר רד ווינגס (אדומי הכנפיים של רוצ'סטר)
ליגת הכדורגל העליונה של ארצות הברית (MLS)
ניו יורק רד בולס (ממוקמים בניו ג'רזי)
ליגת כדורגל ארנה של ארצות הברית
ליגת הלקרוס הלאומית של ארצות הברית
סמלי מדינת ניו יורק דגל סמל מוטו כינוי דגל ניו יורקFlag of New York סמל ניו יורקSeal of New York "תמיד למעלה""Excelsior" "מדינת האימפריה""Empire State" עץ פרח ציפור בעל חיים אדר הסוכרSugar Maple ורדRose קיכלי מזרחיEastern bluebird בונה קנדיNorth American beaver
ניו יורק דולס הייתה להקת גלאם רוק.
ייחודה של הלהקה היה בצליל מחוספס ומלוכלך, שהושפע בעיקר מהרולינג סטונז ומהסטוג'ס.
התלבושות האנדרוגניות של חברי הלהקה, וגישתם הניהיליסטית קרובים לטי רקס ולדייוויד בואי.
המוזיקה וההופעה החיצונית של הניו יורק דולס השפיעו על דור שלם בניו יורק ובלונדון, ובישרו את הפאנק.
הם השפיעו גם על ההבי מטאל של שנות ה-80 של המאה ה-20, שאימץ יותר את המראה ופחות את הצליל.
חברי הלהקה ניגנו בלהקות שונות בניו יורק לפני הקמת ניו יורק דולס בסוף 1971. ההרכב הראשוני כלל את הגיטריסטים ג'וני ת'נדרס וריק ריווטס, הבסיסט ארתור קיין, המתופף בילי מורסיה והסולן דייוויד ג'והנסן.
בתחילת 1972, ריווטס הוחלף על ידי סילביין סילביין, והלהקה החלה לנגן באופן קבוע במנהטן, בעיקר במרכז מרסר לאמנות.
בתוך כמה חודשים, כבר החל להתגבש קהל מעריצים, אבל זה לא הספיק כדי לקבל חוזה מחברות התקליטים, שחששו מהלבוש הטרנסג'נדרי והוולגריות המוחצנת של חברי הלהקה.
ב-1972 ערכו סיבוב הופעות ראשון בבריטניה, במהלכו מורסיה נפטר משילוב קטלני של סמים ואלכוהול.
במקומו הצטרף ללהקה ג'רי נולן.
אחרי הצטרפותו של נולן, הלהקה הוחתמה בחברת התקליטים "מרקורי".
בקיץ 1973, יצא אלבום הבכורה New York Dolls בהפקת טוד ראנדגרן.
הביקורות על האלבום היו טובות, אך הצלחתו הייתה מוגבלת, והוא הגיע רק למקום ה-116 במצעדים באמריקה.
גם האלבום השני, שיצא בקיץ 1974, Too Much Too Soon, הצליח בביקורת יותר מאשר בשווקים, והגיע למקום 167.
בעקבות ההצלחה המוגבלת של שני האלבומים, מרקורי סיימה את החוזה על הניו יורק דולס, ושום חברת תקליטים אחרת לא החתימה אותם.
הלהקה החליטה לשכור אמרגן חדש, ובחרו את מלקולם מקלארן, שהתפרסם מאוחר יותר כאמרגנם של הסקס פיסטולס.
בהנחיית מקלארן, חברי הלהקה לבשו בגדי עור אדומים והופיעו כשמאחוריהם דגל ברית המועצות, כדי לסמל את המשיכה שלהם כביכול לקומוניזם.
למרות שתעלולי יחצ"נות מהסוג הזה הפכו את הסקס פיסטולס לכוכבים שנה אחר כך, הם לא הביאו לתוצאה המקווה לניו יורק דולס, ושום חברה לא החתימה אותם, מה שגרם לעזיבתם של החברים.
באמצע 1975, ג'וני ת'נדרס וג'רי נולן עזבו את הלהקה והקימו את להקת ההרטברייקרס עם ריצ'רד הל מטלוויז'ן.
דייוויד ג'והנסן וסילביין סילביין ניסו לפעול בכמה הרכבים שונים של הניו יורק דולס, עד שהחליטו לפרק את הלהקה רשמית ב-1977. לאחר הפירוק, ג'והנסן פיתח קריירת סולו שהובילה לפיתוח האלטר-אגו שלו, באסטר פוינדקסטר, באמצע שנות ה-80. סילביין ניגן איתו במשך שנתיים לפני שהחל בקריירת סולו משלו.
גם ת'נדרס הקליט מדי פעם אלבומי סולו במהלך ואחרי עבודתו עם ההרטברייקרס, עד למותו ממנת יתר ב-1991. שנה אחר כך, נולן נפטר משבץ.
ב-2004, חברי הלהקה הנותרים התאחדו במסגרת פסטיבל "Meltdown" שערך מוריסי, לשעבר סולן להקת הסמית'ס ונשיא מועדון המעריצים הבריטי של הניו יורק דולס.
את ת'נדרס החליף סטיב קונטה מלהקתו של ג'והנסן, ובמקום נולן ניגן גארי פאוול מלהקת הליברטינז.
הצלחת ההופעה הובילה להצעות מפסטיבלים אחרים, אבל כמה שבועות לאחר ההופעה ב"Meltdown", ארתור קיין נכנס לבית-החולים, בגלל חשד לשפעת.
הוא אובחן כחולה לוקמיה, ונפטר תוך כמה שעות ספורות מאשפוזו.
בהמשך 2004, חברי הלהקה הנותרים הופיעו עם נגן הבס סאם יאפה מלהקת האנוי רוקס, במופע מחווה לחבריהם המנוחים (מורסיה, ת'נדרס, נולן וקיין) בפסטיבל מוזיקה בעיר ניו יורק.
ב-28 בפברואר 2025 דייוויד ג'והנסן הלך לעולמו מסרטן.
ניו יורק דולס הושפעו באופן הישיר ביותר מלהקות הגלאם רוק הבריטיות, שהחלו לצבור פופולריות בזמן הקמתה של הלהקה.
הצליל הבסיסי והמלוכלך של הלהקה הושפע מאוד מאותן להקות, בעיקר מטי רקס, מנהיגת הז'אנר.
גם ההופעה החיצונית של חברי הלהקה הושפעה מהגלאם רוק הבריטי.
הם נהגו להופיע עם איפור כבד, תסרוקות מבולגנות ובבגדי נשים.
דייוויד בואי השפיע על התיאטרליות של הלהקה, שהתבלטה בעיקר בהופעות.
השפעה חשובה נוספת הן להקות המחתרת משנות ה-60, במיוחד הלהקות הגדולות מסצנת דטרויט: הסטוג'ס ו-MC5. הלהקות האלה הפכו את הצליל של ניו יורק דולס להרבה יותר רועש ואנרכיסטי מזה של עמיתיהם הבריטיים.
הלהקה גם הושפעה מהוולווט אנדרגראונד, בעיקר בכתיבת המילים, שהיו הרבה פעמים שערורייתיות ומזעזעות כמו המוזיקה עצמה.
כמו כן הושפעו מאמני רוק אנד רול קלאסי משנות ה-50 כמו צ'אק ברי ובו דידלי.
חלק חשוב בעיצוב הצליל של הלהקה היה גם לאמני בלוז כמו סוני בוי וויליאמסון, והלהקות שיצרו שילוב בין בלוז ורוק בשנות ה-60 כמו הרולינג סטונז והיארדבירדס.
ניו יורק דולס הייתה אחת הלהקות שהשפיעו ביותר על עיצוב הצליל של הפאנק.
הסגנון החובבני והגולמי של הלהקה והגישה של חברי הלהקה למוזיקה, באופן ששלל את כל ההיבטים האמנותיים שלה ונועד לזעזע, נתנו השראה לצעירים בארצות הברית ובבריטניה להקים להקות ולהתחיל לנגן בלי שום ידע מוקדם בנגינה.
מהראשונים שהושפעו מניו יורק דולס היו ראמונס, להקה מניו יורק שכיום מוכרת כלהקת הפאנק הראשונה.
גם הסקס פיסטולס הבריטיים הושפעו מהם, למרות שגם הושפעו ישירות מהראמונס.
האמרגן של הסקס פיסטולס היה מלקולם מקלארן,
אמרגנם של הניו יורק דולס לשעבר.
הניו יורק דולס השפיעו גם על ההבי מטאל של שנות ה-80, שהושפע למעשה מהגלאם רוק באופן כללי ונודע כגלאם מטאל.
הלהקה השפיעה על הלהקות היותר בלוזיות ומלוכלכות מלהקות ההבי מטאל: מוטלי קרו ו-Guns N' Roses.
השפעת הניו יורק דולס ניכרת גם בקרב להקות האינדי מאז שנות ה-80 של המאה ה-20. מוריסי, סולן הסמית'ס, שהיה בנעוריו נשיא מועדון המעריצים של הניו יורק דולס, אמר פעם שהלהקה השפיעה מאוד על להקתו, אחת מהחשובות שבלהקות האינדי.
אבל ההשפעה לא באמת הורגשה עד לגל להקות הרוק ששטף את המיינסטרים בתחילת שנות ה-2000. מלבד להקות הניו מטאל והפופ פאנק שהצליחו אז, היו גם להקות פאנק יותר אגרסיביות ולהקות שניסו להחיות את הגראג' רוק של שנות ה-60. להקות כאלה היו הסטרוקס, ההייבס והווייט סטרייפס.
הצליל של הלהקות האלו היה רועש וגולמי מאוד ביחס לצליל הנקי של הלהקות היותר מצליחות, ונשמע דומה מאוד לזה של הניו יורק דולס.
הוולווט אנדרגראונד ואיגי פופ השפיעו על צליל זה ביותר, אך גם לניו יורק דולס היה חלק בעיצובו של צליל זה.
קטע מהשיר "Trash" מתוך האלבום New York Dolls מ-1973
הניו יורק יאנקיז היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שמקורה ברובע הברונקס בניו יורק.
מאז שנת 1969 משחקת הקבוצה בבית המזרחי של האמריקן ליג.
החל מ-2010, הקבוצה משחקת ביאנקי סטדיום, אצטדיון שנבנה ליד מיקומו של האצטדיון הקודם שלה ובעל שם זה.
היאנקיז הם קבוצת הבייסבול המעוטרת ביותר ב-MLB עם 27 אליפויות וורלד סיריס ו-41 אליפות הליגה.
אף על פי שיש קבוצת בייסבול נוספת מהעיר ניו יורק המשחקת בליגה הבכירה, ניו יורק מטס, הרי שדווקא קבוצת הבוסטון רד סוקס נחשבת היריבה המיתולוגית של היאנקיז (ולא קבוצת מטס), ויחד הן יוצרות את אחת התחרויות המתוחות בספורט האמריקאי.
לפי אתר פורבס, המותג של האינקיז הוא בעל הערך הכספי השני בעולם לאחר קבוצת הפוטבול דאלאס קאובויס, בשווי מוערך ב-7.1 מיליארד דולר בשנת 2023.
הקבוצה זכתה ב-27 וורלד סיריס מתוך 40 פעמים בהן הגיעה למעמד זה.
בספורט הצפון אמריקאי, רק קבוצה אחת מתקרבת להישגי היאנקיז וזו קבוצת ההוקי קרח, מונטריאול קנדיאנס שזכתה ב-24 גביעי סטנלי.
הניו יורק יאנקיז הם הקבוצה היחידה שלה יש ייצוג בכל תפקיד אפשרי בהיכל התהילה של הבייסבול.
לוגו הקבוצה מוכר כמותג אופנה המזוהה עם העיר ניו יורק.
הקמה הראשונית: בולטימוס אוריולס (1901–1902)