tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
הסינגל הראשון מתוך דיסק זה, "Not an Addict", זכה להצלחה בינלאומית.
בתקופה זו ללהקה לא היה בסיסט קבוע, והמתופף קואן ליקנס הוחלף על ידי בארט ון דר זיו.
במשך שנה הם חיממו את אלאניס מוריסט, שבחרה בהם אחרי ששמעה אותם בפסטיבל אירופאי.
ב-1998 השלימה הלהקה את הקלטת הדיסק השלישי שלה, Cocoon Crash, אחרי שאריק גרוסמן האמריקאי נהיה הבסיסט הקבוע.
מדיסק זה יצא הסינגל "Everything for Free", שהצליח בכל אירופה וגם בישראל.
בשנת 2000 הוציאה הלהקה את הדיסק Almost Happy עם המתופף קואן ליקנס, שחזר והחליף את בארט ון דר זיו.
ב-2003 החליטו חברי הלהקה לחדול מפעילות משותפת, והאחים בטנס יצאו לעבוד על קריירות הסולו הנפרדות שלהם.
סאם הוציא את הדיסק Scream בשנת 2005, ובעקבותיו יצא למסע הופעות עולמי.
חרט הקים להקה בשם Woodface, והוציא את הדיסק הראשון שלו בספטמבר 2005.
בשנים 2007–2008 פתחו חרט ולהקתו Woodface מספר הופעות של סאם.
במהלך ההדרן של אותן הופעות ביצעו משיריה של קייס צ'וייס.
באוגוסט 2009 התקיימה הופעת איחוד רשמית של הלהקה במסגרת פסטיבל Folk Dranouter, ולאחריה שבה הלהקה לפעילות משותפת.
אלבומה החמישי של הלהקה "Echo Mountain" נקרא על שם האולפנים בהם הוקלט באשוויל, צפון קרולינה.
האלבום יצא לאור ב-26 במרץ 2010, כשהשירים "When I Lay Beside You" ו-"Come Live The Life" יצאו כסינגלים מתוכו.
ב-2011, הקליטו סאם וחרט אלבום אקוסטי עוקב ל-"Echo Mountain" שנקרא "Little Echoes".
לאלבום זה ולסיבוב ההופעות המוקדש לו, צירפו רק את הקלידן ריינאוט סווינן.
אלבומה השביעי של הלהקה, "The Phatnom Cowboy" יצא לאור ב-24 באפריל 2015. כשהשיר "Private Revolution" יצא כסינגל ב-6 בפברואר 2015. בעקבות האלבום יצאה הלהקה למסע הופעות בינלאומי, במסגרתו הופיעה ב-1 בספטמבר 2015 בפעם השישית בישראל, במועדון הבארבי.
במסגרת חגיגות 25 שנה, הלהקה הוציאה במרץ 2018 אלבום אוסף עם מיטב הלהיטים והגיעה להופיע בפעם השביעית בישראל ב-1 וב-2 במאי 2018 במועדון הבארבי בתל אביב.
במאי 2019 הודיע סולן הלהקה סאם בטנס (שהיה ידוע עד אז בשם 'שרה') בעמוד ה-YouTube שלו על היותו גבר טראנסג'נדר.
בנוסף הודיע שעקב נטילת הורמונים במסגרת התהליך צפוי קולו להשתנות ולהתעבות.
סגנון המוזיקה של הלהקה ניתן לשיוך לז'אנר הרוק או רוק פולק.
השירים מבוצעים על ידי הזמר היוצר ומבוססים על גיטרות.
השירים נמצאים בטווח הנע בין שירה עדינה ואישית של הזמר היוצר לבין שירים עזים, נמרצים ורועשים.
קולו המעושן והמסתורי של סאם הוא המאפיין הבולט ביותר של הלהקה.
בשבע השנים שבין The Great Subconscious Club ו-Almost Happy השתנה סגנון המוזיקה מסגנון גולמי המבוסס על גיטרות לסגנון מעודן יותר.
סאם וחרט כותבים ומלחינים את כל שיריהם.
בשיריו של סאם הוא מנסה בעיקר לבטא את רעיונותיו, ולעיתים כותב שירים שטותיים ואירוניים.
הנושא העיקרי שחרט כותב עליו הוא אובדן של אהוב.
דבר זה הוביל את חרט להגיב על השיר "Virgin State of Mind" כך: "כשתקשיב למילים בפעם הראשונה, תתקשה להבין את משמעותם.
בהאזנה שנייה, מכל מקום, תמצא את האמת הבסיסית במילים הצפונות.
אם כך היה, הבא זאת לידיעתי."
אוספים ואלבומים המוגבלים לחברי מועדון המעריצים
קייסהונד הוא גזע של כלב המשתייך למשפחה כלבי שפיץ.
בעבר היה כלב עבודה, אך כיום משמש בעיקר כחיית מחמד פופולרית.
גזע הקֵיסהונד הוא גזע עתיק, אך רק בתקופת המהפכה הצרפתית החל לצבור פופולריות.
במאה ה-18 הוא נבחר לסמל את מפלגת הפטריוטים שנתמכה על ידי פשוטי העם ההולנדים.
שמו הנוכחי של הגזע נגזר משמו הפרטי של מנהיג אותה מפלגה - קורנליס (קייס) דה חייזלאר שהיה ידוע בכינויו "קייס" ("הונד" בהולנדית פירושו כלב).
כאשר הוצא דה חייזלאר להורג, ופוזרה המפלגה, הגזע, שהיה כל כך מזוהה עם אותה מפלגה, הוצא מחוץ לחוק, ואנשים שבכל זאת גידלו אותו הסתכנו בהוצאה להורג.
הגזע איבד את פופולריותו וניצב בפני הכחדה, אך פשוטי העם ההולנדים המשיכו לגדלו והוא שרד.
במשך הזמן, החלו לשמש כלבים אלה לשמירה על דוברות נהר, ולליווי אנשי הדוברות ובני משפחותיהם (בהולנד הוא מכונה גם "כלב דוברות").
הגזע הוכר באופן רשמי רק במאה ה-20 .נערה אנגליה בשם גיינדלין המילטון שהגיעה לחופשה בהולנד בשנת 1905 התאהבה בכלבים האלה והביאה איתה שני גורים לאנגליה.
במשך הזמן ייבאה כלבים נוספים לארצה, ותודות למאמציה, הגזע הוכר ונרשם בשנת 1925 על ידי התאחדות הכלבים האנגלית כ"כלב דוברות" ויותר מאוחר כ"קייסהונד".
גובה - הגובה נע בין 45–50 ס"מ אך התקן מאפשר סטיה של 5 ס"מ לכל כיוון.
משקל - 17-25 ק"ג (צריך שהמשקל יהיה ביחס לגודל הכלב).
צבעים - גוני אפור-כסף עם קצוות שחורים.
עיניים - קטנות, לרוב כהות.
אוזניים - קטנות, זקופות ומשולשות.
זנב - פרוותי, מסתלסל אל מעל הגב.
רגליים - קצרות, כפות הרגליים קטנות.
פרווה - סמיכה, ארוכה, רכה וחלקה.
קיינה (באסטונית: Käina) היא עיירה (alevik) באי היומאה שבאסטוניה.
קיינה היא היישוב השני בגודל אוכלוסייתו באי (לאחר קרדלה).
בעיירה התגוררו 711 תושבים בתחילת ינואר 2019.
בין המבנים ההיסטוריים ישנה כנסייה מהמאה ה-15.
בשנים 1992–2016 התקיימה נפה כפרית באותו שם בשטח של 186 קמ"ר בדרום-מזרח היומאה, שמרכזה היה היישוב קיינה והיא כללה גם את האי קאסארי.
הנפה הייתה חלק ממחוז היו ואוכלוסייתה מנתה 2,053 תושבים בסוף 2016.
ב-20 בדצמבר 2016 חתמה נפת קיינה על הסכם מיזוג עם נפת היו ליצירת הנפה הכפרית החדשה – היומאה () שלתוכה מוזגו מאוחר יותר כל יתר הנפות באי היומאה ובמחוז היו (אמאסטה ופיהאלפה).
קייס נאשף הוא שחקן ערבי-ישראלי.
זוכה פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל ונציה לשנת 2018 על תפקידו הראשי בסרט "תל אביב על האש".
נאשף נולד בטייבה, לאם גרמנייה-נוצרייה ולאב ערבי-מוסלמי.
בוגר לימודי משחק בבית צבי.
בשנת 2001 ביצע הופעת אורח בעונתה השנייה של הסדרה מבית ערוץ הילדים; "החבר'ה הטובים" בדמותו של שיהאד.
בשנת 2005 הופיע לראשונה בסרט הקולנוע "גן עדן עכשיו" בבימוי האני אבו אסעד.
הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2006, פרס אמנסטי אינטרנשיונל בפסטיבל ברלין ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתסריט הטוב ביותר.
כמו כן, הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
בהמשך אותה שנה, השתתף בסרט "אלנבי רומאנס" בבימוי יוני זיכהולץ.
בשנת 2006 החל לשחק בסדרת הדרמה "פרשת השבוע" את דמותו של אמיר אל-נאשף, והשתתף בכל שלוש עונות הסדרה אשר שודרה ב-HOT.
בשנת 2007 גילם את עמאד בסרט "בשמיים אחרים" לצד מלאני פרס.
בשנת 2008 השתתף בסרט אמריקאי "גוף השקרים" של הבמאי רידלי סקוט, לצד לאונרדו דיקפריו וראסל קרואו.
באותה שנה השתתף בסרט אמריקאי נוסף "AmericanEast" אודות אוכלוסייה ערבית החיים בלוס אנג'לס לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
ב-2010 גילם את נחום, התפקיד הראשי בסרט "תכריכים" שכתב וביים שלום הגר.
בשנת 2012 שיחק בסדרה "אננדה" לצד משה אשכנזי ודנה מודן.
בשנת 2015 שב לשחק בעונה השנייה.
בשנת 2013 שיחק בסרט האימה של אהרון קשלס ונבות פפושדו "מי מפחד מהזאב הרע" לצד צחי גראד וליאור אשכנזי.
בנוסף שיחק בסרט הדרמה של יוסי ארצי "אושר עטוף בשמיכה" לצד הילה וידור ומוריס כהן, ובסרטו של מתן גוגנהיים "פרדייס קרוז" לצד עוז זהבי וגיל דסיאנו ביטון.
בשנת 2017 שיחק בסרטה של שירין נשאט, "בעקבות אום כולתום" על חייה של האגדה המצרית אום כולתום.
בשנת 2018 זכה בפרס השחקן בפסטיבל הסרטים של ונציה במסגרת "אופקים" על תפקידו הראשי בסרט "תל אביב על האש" בבימוי סאמח זועבי.
בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה השנוי במחלוקת "אמירה", של הבמאי המצרי מוחמד דיאב (אנ'), שהיה אמור לייצג את ירדן בטקס פרסי האוסקר, אך לאחר שארגוני אסירים פלסטינים מחו נגד אופיו של הסרט, ירדן החליטה לא לשלוח אותו לאוסקר.
בשנת 2022, זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ברבאט על כיכובו ב"אבו עומאר", סרט הביכורים של רוי קריספל.
היה זה הסרט הישראלי הראשון שהוקרן במרוקו.
גרושתו של נאשף היא הבמאית לארה שהד זועבי.
קייס חסן כאמל עובייד , המכונה "אבו חסן", הוא סוכן לשעבר של המודיעין הישראלי וסייען טרור לרשות הפלסטינית שהפך לסוכן כפול לטובת חזבאללה, ומאוחר יותר לקצין מבצעים של הארגון בישראל ובשטחי הרשות הפלסטינית.
בין היתר, היה מעורב בחטיפתו של אלחנן טננבוים.
הענף הישראלי של המשפחה התמקם בטייבה, והפך לאחת החמולות הגדולות ביישוב.
הקשר בין הצדדים נשמר, כפי שניכר מהעובדה שסבו של קייס, דיאב עובייד, בן לענף הישראלי של המשפחה, התגורר בשנים 1944-1937 בלבנון, בבית דודו - אביו של המחבל השייח' עבד אל-כרים עובייד (לימים האחראי על כל אזור דרום לבנון בחזבאללה).
ב-1944 שב דיאב עובייד לארץ ישראל, ולימים אף כיהן כחבר הכנסת וכיועץ לשר החקלאות.
כמו משפחות ערביות ישראליות רבות אחרות, גם משפחת עובייד שילבה שתי זהויות סותרות-לפרקים: הלאומית-פלסטינית (על אף שמוצאו בכלל בעיראק) והאזרחית-ישראלית.
בהקשר זה, ראויה במיוחד לציון הצבעתו של דיאב עובייד בכנסת, בפברואר 1963, לטובת המשך הממשל הצבאי על ערביי ישראל, הצבעה שהוכרעה על חודו של קול.
בתו של דיאב עובייד, נדא, נישאה לחסן עובייד, ולשניים שמונה ילדים; קייס הוא הצעיר שבהם.
חסן עובייד כיהן כסגן וכממלא-מקום ראש מועצת טייבה, אך ב-1989 נידון לעשר שנות מאסר על סחר בסמים עם גורמים לבנוניים.
ב-1994 התעורר במערכת הביטחון הישראלית חשד כי קייס עובייד הבריח ארבעה מקלעי מאג ליריחו (שכבר הייתה בשלטון פלסטיני מלא באותה עת).
ב-1995 הוא נחקר במשטרה בחשד לירי טיל לאו בטייבה.
ב-1996 נחקר שוב, בחשד להברחת 2.5 מיליון כדורי נשק לשטחי הרשות הפלסטינית.
בכל המקרים הללו לא הוכחה אשמתו.
ב-1997 נידון עובייד לעבודות שירות, לאחר שבביתו נתפס אקדח ללא רישיון.
על פי מידע שנאסף במערכת הביטחון, בשנים 1998-1999 הבריח עובייד בין עשרות למאות כלי נשק לשטחי הרשות הפלסטינית, ביניהם רובי גליל ו-M16, טילי לאו ורימוני יד.
פעילי טרור פלסטינים העידו כי הצהיר שמעשיו מונָעים מתמיכה במאבק הפלסטיני; כך או כך, פעילותו זו הניבה לו רווח ניכר, בלא רישומים פליליים משמעותיים.
ב-2002 דיווח העיתון "מעריב" כי עובייד זכה ליחס מועדף מהמשטרה, כיוון ששימש כסוכן של השב"כ עד שנת 2000. מקורותיו של העיתון מסרו כי השב"כ התייחס אל עובייד כאל עבריין פלילי, ולא כאל סיכון ביטחוני, ותגמל אותו על המידע שסיפק באמצעות הקלות ביחסה של המשטרה כלפיו.
ב-2007 הציג רונן ברגמן מידע אחר, ולפיו נמנו מפעיליו של עובייד עם יחידה 504 שבאגף המודיעין בצה"ל.
על-פי דיווח ב־ynet התארח עובייד בדצמבר 1999 בסעודה שערך עבדאללה השני בארמונו לכבוד שבירת צום הרמדאן; סעודה בה התארחו גם אישי ציבור פלסטינים-ישראלים.
אחד הנוכחים דיווח לאתר כי עובייד זכה לכבוד מיוחד, כשהובל לארמון ברכב נפרד, ולא באוטובוס עם שאר המוזמנים.
זאת, אף שלא היה איש ציבור.
משפחת עובייד קיימה קשרים עם משפחת בירו הלבנונית, שמהווה את אחד ממוקדי הכוח המרכזיים בסחר הסמים בלבנון.
אבי המשפחה, מוחמד בירו, שיתף פעולה עם צה"ל בשנות ה-80; הוא הכיר את חסן עובייד בעסקאות סמים משותפות, או מאוחר יותר, בכלא הישראלי - בו נאסרו בירו, ומאוחר יותר גם בנו עלי.
בעת מאסרם של חסן עובייד ושל מוחמד ועלי בירו, התהדקו הקשרים בין המשפחות.
לאחר שחסן עובייד שוחרר מהכלא, הוא ביקש מבניו להמשיך ולבקר בכלא את מוחמד ועלי בירו.
במסגרת ביקורים אלה שמע קייס עובייד ממוחמד בירו על בנו קאיד, ששיתף גם הוא פעולה עם המודיעין הישראלי, ונאלץ לברוח מלבנון ללוס אנג'לס.
במהלך שנות ה-90 ביקר קייס עובייד בארצות הברית ופגש את קאיד בירו, ובין השניים נרקמו קשרים חמים.
ב-1998, בעקבות התהדקות הקשר בין המשפחות, פנו בני משפחת עובייד למערכת הביטחון וביקשו את שחרורו של מוחמד בירו.
מערכת הביטחון העריכה כי המידע שבידם אינו אמין, ודחתה את בקשתם.
ב-1999 החליט קאיד בירו לחטוף אזרחים ישראלים ולהעבירם לידי חזבאללה, שישתמש בהם כקלפי מיקוח תמורת שחרורם של אסירים לבנונים, ובהם אביו מוחמד ואחיו עלי.
קייס עובייד הסכים לשתף פעולה, מתוך הכרה בפוטנציאל הרווח של מכירת החטופים לחזבאללה, והשניים החלו בהכנות בשני מסלולים שונים:
מסלול החטיפה בכוח התבסס על שני פלסטינים תושבי רצועת עזה, שפעלו כסוחרי סמים והיו גם פעילי חזבאללה.
שני אלה אמורים היו לחטוף אזרח ישראלי, להעבירו לרצועה, להוציאו ממנה באמצעות מפגש של סירות דיג או באמצעות מנהרות הברחה למצרים, ואז למסרו לעובייד ובירו, שיעבירו אותו ללבנון.
התוכנית נכשלה עקב מעצרם של שני השותפים העזתים בינואר 2001.
מסלול העסקה המפתה כלל את פיתויו של אזרח ישראלי למדינה ערבית, במסווה של עסקה מוצלחת, ואז חטיפתו והברחתו ללבנון.
תחילה תכנן עובייד לחטוף את שר האנרגיה והתשתית לשעבר גונן שגב, ואף טווה עמו קשרים עסקיים דרך צד שלישי, אך שגב התגלה כזהיר מדי.
כחלופה, הציע עובייד לחטוף את אלחנן טננבוים, שהיה קצין מילואים בדרגת אלוף-משנה, וקיים קשרים עסקיים עם אביו, חסן, ומאוחר יותר שיתף פעולה עם קייס עצמו בניכיון המחאות ובמכירת ציוד ומוצרים בשטחי הרשות הפלסטינית.
קייס עובייד העביר לקאיד בירו את כרטיס הביקור של טננבוים, וזה העביר את הכרטיס למזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, שהסכים לקנות את טננבוים.
במהלך שנת 2000 פנה עובייד לטננבוים והציע לו שותפות רווחית בעסקה לייבוא סמים לישראל.
על-פי החשד, באותה שנה ביצעו טננבוים ועובייד מספר עסקאות מסוג זה, בהן גם ניסיון להברחת עשרות ק"ג קוקאין מקולומביה לישראל, שסוכל על ידי שלטונות ירדן.
בספטמבר יצא עובייד לגרמניה והמשיך לארצות הברית.
טננבוים יצא לבריסל ב-4 באוקטובר 2000, ופגש שם את עובייד ואת קאיד בירו, שסיפקו לו דרכון מזויף של ונצואלה.
מבריסל טס טננבוים לפרנקפורט ומשם לדובאי, שם הותקף ונחטף ללבנון.
על-פי מספר דיווחים, בעבור חטיפת טננבוים שילם חזבאללה לעובייד סך של 150 אלף דולרים.
לאחר משא ומתן ממושך, הגיעו ישראל וחזבאללה להסכמה על עסקת שבויים, במסגרתה הוחזרו לישראל טננבוים וגופות שלושת חטופי הר דב, ב-29 בינואר 2004. תמורת השבתם שחררה ישראל כ-400 אסירים פלסטינים, 35 אסירים אחרים (רובם לבנונים) ו-59 גופות של לבנונים.
בין האסירים המשוחררים היו גם עבד אל-כרים עובייד ועלי בירו, ובין הגופות הוחזרה גם גופתו של מוחמד בירו, שמת ב-2003 במהלך מאסרו.
בכך, מבחינתו של עובייד, הושגו מטרות החטיפה במלואן (או כמעט במלואן, בהתחשב במותו של מוחמד בירו).
בספטמבר 2001, לאחר חשיפת הקשר בין עובייד לחטיפת טננבוים, נחקרו שניים מאחיו (האחות מונה חסן-עובייד והאח אכרם עובייד) בחשד לסיוע לחזבאללה, אך שוחררו במהרה בלא כל אישום.
שנה אחר-כך, בספטמבר 2002, נשללה אזרחותו של עובייד על ידי שר הפנים, אלי ישי.
על-פי מספר דיווחים, עובייד שהה זמן מוגבל בלונדון, וניסה לפתות ישראלים נוספים לעסקאות שיובילו לחטיפה; בין השאר, המשיך במאמציו לפתות את השר לשעבר שגב.
לאחר מכן עבר לביירות, בה הוא מתגורר גם כיום עם רעייתו, חולוד, ובנותיהם התאומות, שחברו אליו בתקופת הביניים שבין החטיפה לדיווח על אודותיה.
הצלחת חטיפתו של טננבוים הובילה להשתלבותו של עובייד ביחידה 1800 של חזבאללה, האחראית על פעולות הטרור בישראל וברשות הפלסטינית.
היחידה הוקמה על ידי עימאד מורנייה, ואחריו פיקד עליה חאג' ח'ליל חרב.
על פי מקורות אחדים מונה עובייד לראש היחידה, ואולם מקורות אחרים טוענים כי עובייד הוא פעיל מן השורה ביחידה, שנותרה תחת פיקודו של ח'ליל חרב.
כך או כך, במסגרת תפקידו אחראי עובייד על הנחיית פעילי טרור ברשות הפלסטינית - בעיקר אנשי גדודי חללי אל-אקצא והתנזים של פת"ח - ומימון פעולותיהם.
על-פי בכירים במנגנוני הביטחון הפלסטיניים, חזבאללה הוא שעומד מאחורי פיגועי התאבדות רבים שיצאו מהעיר שכם.
אותם בכירים דיווחו גם כי חזבאללה הנחה את הפעילים באמצעות הטלפון והאינטרנט, ומימן את הפעילות באלפי דולרים לפיגוע.
מחקירתם של פעילי טרור פלסטינים העצורים בידי השב"כ עלה כי מספר פעילים קיבלו מענקים מיחידה 1800 על ביצוע פיגועים והרכבת מטעני חבלה.
בדיון במליאת הכנסת, ב-18 בפברואר 2004, אמר ח"כ רוני בר-און כי מי שקישרה בין עובייד בלבנון לפעילי הטרור הפלסטינים היא אחות בסהר האדום בשם פידא עבדאללה (ככל הנראה, הכוונה היא לסאדה סעיד אחמד עבדאללה, שנעצרה מספר ימים קודם לכן).
על-פי דיווח של סוכנות הידיעות הפלסטינית "מעאן", עובייד ניצל את המהומה שלאחר נסיגת ישראל מרצועת עזה בספטמבר 2005 כדי להגיע לעיר המצרית אל עריש, על גבול רצועת עזה, לשהות בה 36 שעות, ולהיפגש בה עם בכירי ארגון גדודי חללי אל-אקצא ברצועת עזה.
הנוכחים במפגש סיפרו כי עובייד בירך אותם "על הניצחון במאבק נגד ישראל ועל התבוסה הישראלית", ואמר כי "בחמש השנים האחרונות רק דיברנו בטלפון, ועכשיו רציתי לנצל את ההזדמנות ולפגוש אתכם בעצמי".
קייניזם או סינדרום הבל היא תופעה שכיחה בתהליך גידול הצאצאים אצל מספר משפחות עופות, בדגש על עופות דורסים גדולים כעיטים, אך גם אצל עופות אחרים ממשפחת החסידתיים, סולתיים, פרגטיים, שחפיים, אנפתיים, פזאיים, עורביים וכן אצל מיני צרעות.
התופעה מתבטאת בכך שבעקבות הטלה א-סינכרונית (לא בו-זמנית) של שתי ביצים או יותר פוגע הגוזל הבוגר (על פי רוב) בגוזלים הצעירים ולעיתים אף מביא למותם ימים ספורים לאחר בקיעתם.
את המונח טבע ונדלנד (Wandlend) במאמרו משנת 1958 בשל הדמיון בין התופעה לסיפור התנכ"י שבו הורג קין את הבל, אחיו הצעיר.
ונדלנד הבדיל אותו ממושג כללי יותר, Fratricide או Siblicide - רצח אחים, המאגד מקרים בעולם החי של גידול צאצאים רבים יותר משניים, או כאשר הגורם לתופעה הוא היעדר מזון בכמות מספקת.
ההבדל העיקרי בין קייניזם אובליגטורי לקייניזם פקולטטיבי טמון במידת הכרחיות ההתנהגות.
קייניזם אובליגטורי מתייחס למצב שבו אחים מפגינים תמיד התנהגות תוקפנית ולעיתים קרובות קטלנית זה כלפי זה.
התנהגות זו נקבעת גנטית והיא מופיעה תמיד במין, ללא תלות בתנאים חיצוניים כגון זמינות משאבים או תחרות.
לעומת זאת, קייניזם פקולטטיבי מתרחש רק בתנאים מסוימים, למשל כאשר המשאבים מוגבלים והתחרות בין האחים גוברת.
התנהגות זו אינה קיימת תמיד במין ותלויה בגורמים חיצוניים.
הבדל נוסף בין שני הסוגים הוא תדירות ההתרחשות: קייניזם אובליגטורי נצפה בשכיחות גבוהה יותר במינים שבהם התופעה קיימת, בעוד שקייניזם פקולטטיבי נפוץ יותר במינים המטילים יותר משתי ביצים בתטולה אחת.
במחקר שנערך על התופעה בעיט חורש (Aquila pomarina) תוצפתו קנים בהם הייתה אספקת המזון לגוזלים סדירה ומספקת.
ככלל נראה שאספקת מזון לא מהווה גורם לתופעה במרבית המקרים.
ידוע כי מספר גורמים יוצרים את התופעה במין זה:
ההטלה והבקיעה האסינכרונית יוצרים הבדל התפתחותי בין הגוזלים.
הגוזל הבוגר בוקע במשקל גדול יחסית לאחיו ומתוך ביצה גדולה יותר.
התנהגות אגרסיבית של הגוזלים במין זה.
איום והפחדה מצד הגוזל הבוגר, גם כאשר אין פער ברור לעין בגודל או במשקל, הגורם לגוזל הצעיר לדרוש פחות מזון ולהימנע מלהתקרב לגוזל הבוגר בזמן ההאכלה.
הגוזל הצעיר מקבל תשומת לב פחותה מאמו או מהוריו, על אף גודלו וקשיו בהשגת מזון.
קיימות מספר סברות לסיבת הטלת הביצה השנייה.
הסבר אחד מסתמך על קטנותה של הביצה ביחס לביצת הבוגר.
משערים כי התופעה מעידה על תהליך אבולוציוני הדרגתי במעבר בין הטלת שתי ביצים להטלת ביצה יחידה, והמשך הישרדות המין גם במקרה של הישרדות פרט יחיד מכל תטולה.
במחקר שדן בקייניזם המביא לקניבליות בקרב פרסים נבחנה ההיפותזה של הטלת הביצה השנייה כ"ביצת ביטחון" (insurance-egg).
במקרים הנידונים במחקר זה, הגוזל הצעיר מצליח לפרוח מהקן כאשר הביצה הראשונה לא בוקעת או שהאח הבוגר מת.
במין זה קיים פער גדול בין הטלה להטלה, תרחיש אחד מוביל לקייניזם אגרסיבי ותרחיש שני מוביל לשרידותו של הצעיר במקרים בהם מת האח הבוגר.
במחקר שבדק קייניזם פקולטטיבי בקרב דיות שחורות (Milvus migrans) נצפתה העדפה מצד האם להאכלת הגוזל הצעיר.
במין זה הודגמה אסינכרוניות מתונה (פער קטן בין צאצאים בתטולה) המהווה מעין פשרה אבולוציונית המקטינה את אלימות התופעה.
ניתן להסביר זאת בהרגלי שיחור מזון אופורטוניסטיים של הדיה המצויה ומוכנות למצב של מחסור במזון.
הסבר שכיח לתופעה מתבסס על כך שקייניזם אובליגטורי אובחן ב-23 מינים של דורסי יום, אשר כפריטים מתבגרים סובלים מתמותה מרובה ומתחרות על אתרי רבייה.
ניתן לשער שקייניזם מתפקד כברירה כלפי איכותו של השורד ויכולותיו התחרותיות.
מות "הבל" מבטיח עלייתו במשקל של "קין", דבר החיוני להישרדותו בתקופת ההתבגרות.
מצב שבו תחרותיות מוגברת של פרט יחיד עדיפה מבחינה אבולוציונית על חייו של פרט נוסף, אפשרי רק במינים בעלי תוחלת חיים ארוכה יחסית.
נמצא מתאם בין תטולה רבה ותוחלת חיים קצרה יחסית לבין נטייה קייניסטית.
בקייניזם פקולטטיבי המתרחש במינים רבי תטולה, מתאפשר גידול של יותר מצאצא יחיד ב-10% מהמקרים, למרות אגרסיביות בין אחים.
קייניזם אובליגטורי בעופות מאריכי חיים מתרחש כאשר אוכלוסייה מגיעה למצב רוויה (קרי תחרותיות רבה על משאבים), והשליטה במצב זה נמצאת לעיתים בידי ההורים, אשר לא מדכאים את התופעה.
גם במינים אובליגטורים התופעה תלוית זמן.
לפי אסטרטגיית השימור של עיט החורש מוציאים החוקרים את הביצה או הגוזל הצעיר מהקן, מגדלים אותה באמצעות עוף אומן ומחזירים אותה לאותו קן בסמוך למועד הפריחה, כאשר רמת התוקפנות בין האחים יורדת ואין סכנה להיווצרות קייניזם.
קייס עדואן אבו ג'בל היה טרוריסט פלסטיני ובכיר בגדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס באזור השומרון.
עדואן אחראי למותם של 77 ישראלים ולפציעתם של עשרות נוספים בפיגועים רבים, שהבולט בהם היה הפיגוע במלון פארק ב-27 במרץ 2002, שבו נרצחו 30 ישראלים ונפצעו 160. נהרג במבצע "הליכה מזרחה" על ידי הימ"מ וצה"ל.
עדואן נולד בשנת 1977 בכפר סיריס, כ-13 ק"מ מדרום לג'נין, אך התגורר במחנה הפליטים ג'נין.
הוא למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת א-נג'אח בשכם באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 והיה ראש מועצת הסטודנטים וה"גוש האיסלמי" באוניברסיטה מאז 1999.
כן היה מעורב בתכנון, באיתור המחבל המתאבד ובהוצאה לפועל של הפיגוע במסעדת מצה בחיפה ב-31 במרץ 2002, בו נרצחו 16 בני אדם.
עדואן היה מעורב גם בבניית רקטות קסאם ובהפצת הידע להכנתם ברחבי הגדה.
עדואן היה אחראי לפיגוע במלון פארק, הידוע גם כ"טבח ליל הסדר", שאירע במלון פארק בנתניה בליל הסדר תשס"ב, 27 במרץ 2002. בפיגוע נרצחו 30 ישראלים.
הפיגוע נחשב לעילה העיקרית למבצע חומת מגן.
עבד אל-באסט עודה, שנשלח על ידי בכירי החמאס קייס עדואן (מטובאס) ועבאס א-סייד (מטול כרם), נכנס לחדר האוכל ופוצץ את עצמו במרכזו.
מהפיצוץ עצמו נהרגו 28 איש ו-2 מתו מאוחר יותר מפצעיהם.
כ-140 נפצעו באירוע, מהם 20 נפצעו קשה.
עדואן חוסל ב-5 באפריל 2002 במהלך מבצע חומת מגן אחרי שכותר עם עוד 5 מחבלים על ידי כוח משולב של צה"ל, השב"כ והימ"מ בפיקוד חטיבת מנשה, בכפר טובאס שבשומרון.
במקום התפתחו חילופי אש כבדים שכללו ירי נק"ל, ירי טנקים, וירי צלפים לעבר המחבלים בבית.
המחבלים השיבו באש מנשק קל ובפיצוץ מכונית תופת.
בשיא הקרב הרס דחפור D9 משוריין של חיל ההנדסה הקרבית את הבית בו היו המחבלים, ואלה מהם ששרדו את הירי נהרגו בהתמוטטות.
עדואן עצמו נורה בראשו ונהרג, וגופתו נמצאה בהריסות הבית.
במהלך הקרב נהרגו חברי החוליה הנוספים שהיו מבוקשים בשל פעילות טרור.
מבצע הסיכול של עדואן נקרא "מבצע הליכה מזרחה".
קייס עבד אל-כרים (אבו ליילא, נולד ב-1944) הוא חבר הלשכה הפוליטית של החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ומנהיג בכיר בארגון.
אל-כרים, תושב רמאללה, למד כלכלה באנגליה והיה חבר החזית העממית לשחרור פלסטין.
לאחר מכן נמנה עם מייסדי החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין.
בשנת 2006 נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית בראשות רשימת אל-בדיל, המשותפת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין, המפלגה העממית הפלסטינית והאיגוד הפלסטיני הדמוקרטי.
כחבר המועצה נבחר לשמש יו"ר הוועדה לעניינים חברתיים, ובשנת 2009 הוזכר כמועמד מטעם מפלגתו לשר בממשלה הפלסטינית.
באוגוסט 2001 אירע פיצוץ בביתו שברמאללה, ללא נפגעים בנפש.
קייסוקה הונדה (ביפנית: 本田 圭佑; נולד ב-13 ביוני 1986 בסצו, אוסקה, יפן) הוא כדורגלן עבר יפני, ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ.
הונדה הוא גם מאמנה של נבחרת קמבודיה.
הונדה נחשב לשחקן התקפה מצטיין ולאחד השחקנים המובילים בתולדות הכדורגל היפני.
קייסוקה הונדה נולד בסטסו שבאוסקה ובכיתה ב' החל לשחק במועדון כדורגל מקומי.
בשנת 1999 הצטרף לקבוצת הנערים של גמבה אוסקה, אך לא קיבל דקות משחק רבות ולא קודם לקבוצת הנוער של המועדון.
לאחר מכן עבר לשחק בנבחרת בית הספר התיכון סיירו שבמחוז אישיקווה, אותה הוביל לחצי גמר אליפות בתי הספר הארצית לראשונה בתולדותיה.
בזכות יכולתו בסיירו הוא סומן בשנת 2004 על ידי הליגה היפנית והתאחדות הכדורגל היפנית כאחד השחקנים המבטיחים בכדורגל היפני שלימים יובילו את נבחרת יפן.
בעקבות כך, עם סיום לימודיו התיכונים הוחתם בקבוצת הבוגרים נגויה גראמפוס וכבר בעונת 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק גביע הליגה היפנית.
בעונת 2005, העונה המלאה הראשונה שלו בנגויה, הונדה לא הרשים ביכולתו וכבש שני שערים בלבד ב-31 משחקי ליגה והוביל את קבוצתו לעונה הגרועה בתולדותיה, כאשר היא מסיימת במקום ה-14 מתוך 18 קבוצות ומודחת כבר בשלב הבתים של גביע הליגה.
בעונה הבאה התהפכה המגמה לחלוטין ועם שישה שערים ב-29 משחקים הוביל הונדה את קבוצתו למקום השביעי בליגה ולסיבוב החמישי בגביע היפני.
עם זאת, לא שמר על יציבות ובעונה הבאה ירד לשלושה שערים ב-30 משחקים ונגויה סיימה במקום ה-11 בליגה.
בסיום עונה זו עזב את יפן ועבר לאירופה, כאשר לזכותו 13 שערים ב-105 משחקים בכל המסגרות במדי נגויה.
ב-16 בינואר 2008 חתם הונדה בקבוצת פנלו מליגת העל ההולנדית.
כבר במשחקיו הראשונים באירופה הפגין יכולת טובה ועד סיום העונה כבש שני שערים ב-14 משחקי ליגה, אך לא סייע רבות לקבוצתו שירדה לליגת המשנה.
עם זאת, בעונה הבאה פנלו שלטה בליגת המשנה ביד רמה ובהובלתם של הונדה שנבחר לשחקן המצטיין בליגה וסנדרו קלאבו שזכה בתואר מלך השערים, זכתה הקבוצה באליפות ושבה לליגת העל לאחר עונה את בלבד.
הונדה סיים במקום השישי בטבלת מלך השערים של הליגה עם מאזן מצוין של 16 שערים ב-36 משחקים.
עם תחילת עונת הפגין הונדה יכולת שיא ובארבעת המשחקים הראשונים של העונה נגד HVV דן האג, פ.ס.וו.
איינדהובן, אוטרכט וחרונינגן כבש חמישה שערים ובישל אחד נוסף.
בעקבות הצלחתו הרבה בפנלו, הונדה זכה להערכה רבה לא רק מאוהדי הקבוצה שקינו אותו "קייזר קייסוקה" אלא גם מראשיה שהחליטו למנות אותו לקפטן הקבוצה.
אף על פי כן, הונדה החליט לעזוב את פנלו ובדצמבר 2009 עבר לצסק"א מוסקבה הרוסית תמורת 6 מיליון אירו.
בסך הכל סיים הונדה את שלוש שנותיו בפנלו עם 26 שערים ב-71 משחקים בכל המסגרות מתוכם 24 שערים ב-68 משחקי ליגה.
ב-12 במרץ 2010 כבש את שער הליגה הראשון שלו, כאשר בדקה השלישית של תוספת הזמן הבקיע את השער היחיד במשחק והעניק לקבוצתו ניצחון 0–1 על אמקאר פרם.
בהמשך הודחה צסק"א מליגת האלופות לאחר הפסד כפול (0–1, 0-1) בצמד המשחקים נגד אינטר מילאנו ברבע הגמר.
ב-11 בדצמבר 2013 הודיעה קבוצת הכדורגל מילאן כי הונדה יעבור אליה בחלון ההעברות האירופי של חורף 2014 וילבש את החולצה מספר "10".
ב-14 ביולי 2017 חתם הונדה בפצ'וקה המקסיקנית.
באוגוסט 2018 חתם במלבורן ויקטורי מהליגה האוסטרלית שם שיחק עד תום עונת 2018/2019. ב-9 בנובמבר 2019 חתם בויטסה ארנהם ההולנדית אך שוחרר מהקבוצה לאחר ארבעה משחקי ליגה.
ב-31 בינואר 2020 חתם בבוטפוגו הברזילאית.
ב-4 בפברואר 2021 חתם בפורטימוננסה הפורטוגזית אך לא נרשם לליגה מכיוון שלפי חוקי הליגה ניתן להחתים שחקנים חופשיים שלפחות 3 חודשים ללא קבוצה והונדה חתם כאשר היה שחקן חופשי כאשר הוא חודש ללא קבוצה, לכן שוחרר לאחר כמה ימים.
ב-13 במרץ 2021 חתם בנפטצ'י באקו עד לסוף העונה.
ב-14 בספטמבר 2021 חתם בסודובה מריאמפולה הליטאית עד לסיום העונה.
עם זאת, בטורניר עצמו הפגינה יפן יכולת חלשה והודחה כבר בשלב הבתים לאחר שהפסידה בכל שלושת משחקיה וסיימה עם שער זכות אחד בלבד.
ב-22 ביוני 2008 הונדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן הבוגרת במשחק נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע בניצחון 0–4 על במשחק הפתיחה של גביע קירין, בו זכתה יפן לאחר ניצחון בתוצאה דומה על .
לאחר מכן הבקיע שלושה שערים נוספים במשחקי הידידות נגד ו ובמשחק נגד בחריין במוקדמות אליפות אסיה 2011.
במונדיאל 2010 הגיע הונדה לשיאו ופרץ לראשונה לתודעה בכדורגל העולמי.
הוא הוביל את יפן לניצחון 0–1 מפתיע על כבר במחזור הפתיחה של שלב הבתים, לאחר שכבש את השער היחיד במשחק בדקה ה-39 ונבחר לשחקן המצטיין.
בשלב הבא פגשו יפן והונדה את במה שהיה לאחד המשחקים הרעים בטורניר ובתום ההארכה שהסתיימה ב-0-0, נגשו הקבוצות לדו-קרב בעיטות עונשין.
הונדה הבקיע את בעיטת העונשין שלו, הרביעית במספר, אך החטאה מוקדמת של יואיצ'י קומאנו קבעה ניצחון 3–5 של פרגוואי.
יפן הודחה מהטורניר, אך עם זאת הונדה נבחר על ידי רבים לאחת התגליות הגדולות של המונדיאל.
השתתף גם במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2014, מהם העפילה יפן למונדיאל 2014 מהמקום הראשון בבית.
במונדיאל עצמו לא הצליחה הנבחרת והודחה בשלב הבתים לאחר שצברה נקודה אחת בלבד.
הונדה הבקיע שער אחד מול חוף השנהב בהפסד 2:1.
באוגוסט 2018 מונה הונדה למאמנה ומנהלה המקצועי של נבחרת קמבודיה, במקביל להמשך קריירת המשחק שלו.
על פי ההסכם עם קבוצתו, מלבורן ויקטורי, יצטרף הונדה אל נבחרת קמבודיה רק בזמן פגרות בינלאומיות ויעבוד עם הצוות המקצועי באמצעות שיחות וידאו.
אחיו הבכור של הונדה היה גם הוא כדורגלן ואף שיחק בקבוצת אויטה טריניטה מהליגה היפנית הראשונה, אך פרש ממשחק בעקבות פציעה בברכו.
דודו של הונדה, דייזאבורו היה שייט שייצג את יפן באולימפיאדת טוקיו 1964, בעוד בנו של דייזאבורו ובן-דודו של קייסוקה, טאמון הונדה, השתתף בטורניר ההיאבקות חופשית בשלוש אולימפיאדות, ב-1984, 1988 ו-1992 וכיום הוא מתאבק מקצועי.
כולל גביע הקיסר, גביע הליגה היפנית, הגביע ההולנדי, הגביע הרוסי, גביע הליגה הרוסית, הסופר קאפ הרוסי, והגביע האיטלקי.
כולל ליגת האלופות האסיאתית, ליגת האלופות האירופית והליגה האירופית.
קייס מאדי פירו היה היסטוריון ישראלי ממוצא דרוזי, פרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה.
תחומי מחקרו הם העדה הדרוזית, החברה במזרח התיכון במאה ה-19, העלווים והשיעים בסוריה ובלבנון.
פירו נולד בשנת 1944 בכפר עספיא במשפחה דרוזית בימי שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל.
למד בבית ספר יסודי ואחר כך ב בחיפה, כיום המכללה האורתודוקסית הערבית בחיפה.
שירת בצה"ל בגדוד הדרוזי ובמהלך שירותו סיים קורס מ"כים.
בשנת 1966 נרשם לאוניברסיטת חיפה ובהמשך סיים בה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה כללית וספרות ערבית ותואר שני באוניברסיטת חיפה, ואת לימודי הדוקטורט השלים במחלקה למזרח התיכון באוניברסיטת ניס שבצרפת בשנת 1979. נושא עבודתו - "הקשרים בין מרסיי לאימפריה העות'מאנית ולמצרים בין 1860 ל-1914".
לימד בבית ספר תיכון ומשנת 1982 לימד באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1996 יצא לשנת שבתון כחוקר במרכז המזרח התיכון באוניברסיטת אוקספורד.
כסטודנט באוניברסיטת חיפה הציע להקים ארכיון שירכז חומרים כתובים בנושא הדרוזים.
נשיא האוניברסיטה אימץ את הרעיון והחליט על הקמת המדור הדרוזי באוניברסיטת חיפה.
פירו עמד בהמשך בראש המדור.
בשנים 1997–2000 עמד בראש החוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה.
הוא היה המנחה של תדי כ"ץ בעבודתו לתואר שני בנושא הקרב בטנטורה במלחמת העצמאות שנפסלה על ידי האוניברסיטה.
התגורר ביישוב הולדתו, מועצה המקומית עספיא, בה נפטר בשנת 2019 בגיל 75. היה נשוי והשאיר ארבעה ילדים: שלוש בנים - גסאן, מרצה במתמטיקה תאורטית, וטארק, מרצה וחוקר בתחום האסלאם, נזאר מורה לחינוך גופני ובת - סאוסן, מורה.
קיס פירו, המשי והתמורות החברתיות-כלכליות בלבנון: 1860–1914, חיפה: אוניברסיטת חיפה - המרכז היהודי-הערבי, המכון לחקר המזרח התיכון ע"ש גוסטאב היינמן, 1986 (סדרת מונוגרפיות בחקר המזרח התיכון, 5).
קייס פירו, לבנון – אתגר השונות (ספר 5 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ג–2013.
קינאן עבדי ורסאמה (בסומלית: Keynaan Cabdi Warsame; נולד ב-1 בפברואר 1978), ובשם הבמה שלו קיינאן הנכתב הוא זמר, משורר, ראפר, פזמונאי ומוזיקאי סומלי-קנדי.
קיינאן התפרסם ברחבי העולם עם הצלחת שירו Wavin' Flag.
קיינאן נולד בסומליה וגדל במוגדישו בה גר גם במהלך מלחמת האזרחים בסומליה.
פרוש שמו "קיינאן" בסומלית הוא "עובר אורח".
בילדותו האזין למוזיקת היפ הופ אותה שלח אביו עבורו מאמריקה.
כשהיה בן 13 עבר יחד עם משפחתו לניו יורק, בה נשארו תקופה קצרה, וממנה עברו לטורונטו, קנדה.
קיינאן הוציא שלושה אלבומים: "My Life מתוכו, Is a Movie", "The Dusty Foot Philosopher" ו-"Troubadour" שהיה המצליח מכולם ונכלל בו השיר "Wavin' Flag" שזכה, על גרסאותיו השונות, להצלחה ברחבי העולם.
קיין פארקר הוא דמות בדיונית של גיבור-על/נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Web of Spider-Man #119 מדצמבר 1994, ונוצרה על ידי הכותב טרי קאוואנו והמאייר סטיבן באטלר.
קיין הוא ניסיונו הכושל הראשון של נבל בשם "התן" ביצירת שיבוט לפיטר פארקר, כאשר עקב תהליך שיבוט פגום, קיין נותר מעוות ובלתי יציב מבחינה נפשית.
קיין מזוהה מאוחר יותר בשם "פארקר 3.0" על ידי התן.
דמותו משמשת הן כבעל ברית והן כאויב לספיידרמן.
התן דחה את קיין מכיוון שהשיבוט החל להראות סימנים מוקדמים של תהליך ניוון.
עקב כך קיין חווה תחושה חזקה של דחייה דומה לזו שבין אב ובנו.
קיין מבין שההתנוונות החלקית גם גרמה להגברה קלה של הכוחות אותם "ירש" מפיטר.
לא רק כוחו, מהירותו וזריזותו הועתקו מפיטר פארקר אלא הוא קיבל גם "חוש נבואי" המראה לו הבזקים של העתיד (גרסה מוגברת של חוש העכביש של פיטר).
הוא גם בעל "הסימן של קיין", כלומר מגע צריבה שקיין משאיר את סימן ידו על הפנים של קורבנותיו.
בהמשך, התן ממשיך בניסיונותיו ליצור שיבוט חדש וטוב יותר, ויוצר את בן ריילי.
במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!", קיין מופיע כסקרלט ספיידר בכרך השני של הדמות.
קורנליס תאודורוס מריה "קייס" ואן דונגן (בהולנדית: Cornelis Theodorus Maria "Kees" van Dongen; ) היה צייר הולנדי אשר פעל בעיקר בפריז, המזוהה עם זרם הפוביזם.
ואן דונגן נולד בדלפסהאפן (Delfshaven) ישוב בעל עירייה עצמאית צמוד לרוטרדאם אשר ב-1886 חובר לעיר.
בשנת 1892, כשהוא בן 16, החל ללמוד באקדמיה לאמנות יפה ברוטרדאם.
בתקופה הזאת נהג לפקוד את רובע החלונות האדומים בנמל העיר ולצייר סצנות של מלחים וזונות.
בשנת 1897 חי מספר חודשים בפריז ובדצמבר 1899 חזר אליה, ושם נישא בשנת 1901 לציירת אוגוסטה פריטינגר (Augusta Preitinger).
הזוג התגרש בשנת 1921. הוא הציג בפריז והשתתף בתערוכה בשנת 1905 עם אנרי מאטיס וציירים אחרים אשר הצבעים החזקים שבהם השתתפו זיכו אותם בכינוי "החיות הפראיות" אשר ממנו הכינוי פוביזם לקבוצה בצרפתית.
במשך תקופה קצרה היה חבר בקבוצה הגרמנית האקספרסיוניסטית "הגשר".
ב-1906 עבר הזוג לרובע המונמארטר בפריז, שם התחברו עם פבלו פיקאסו וחברתו פרננד אוליביה.
ב-1926 הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי ובשנת 1927 הוענק לו אות מסדר המלך הבלגי.
בשנת 1929 החלו להציג את יצירותיו במוזיאון לוקסמבורג בפריז וזכה לאזרחות צרפתית.
בשנת 1968 נפטר בביתו במונטה קרלו.
קייסוקה (ביפנית: ケイスケ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר חלק מהתאים בה מושחרים.
בנוסף, מחוץ לטבלה, ניתנים כמה ערכים מספריים, כמה מהם מוגדרים כמאונכים, וכמה מהם מוגדרים כמאוזנים.
המשחק פועל כמו תשבץ מספרים פשוט.
המטרה היא למלא את התאים הריקים עם ספרות, כך שהערכים שניתנו יופיעו בטבלה בכיוון שצוין.
הדרך הטובה ביותר להתחיל בפתירת קייסוקה היא לחפש ספרות מצטלבות בצירופים אפשריים בטבלה.
לדוגמה, אם בטבלה ישנו רק מקום אחד בו מספר בעל 2 ספרות ומספר בעל 4 ספרות מצטלבים, ובין המספרים בעלי 2 ספרות ובעלי 4 ספרות ישנו רק צירוף אחד שמתאים לספרה בהצטלבות, בוודאות שאלו הם המספרים הנכונים להצבה במקום זה.
קיין רמירז ולסקז (נולד ב-28 ביולי 1982) הוא מתאבק אמריקאי, ולוחם לחימה משולבת (MMA) לשעבר.
הוא פעמיים אלוף לשעבר של ה-UFC בקטגוריית משקל כבד.
קיין ולסקז נולד בסאנגר, קליפורניה וגדל ביומה, אריזונה במהלך ארבע שנותיו בתיכון צבר קיין מאזן של 10–110 בהיאבקות כולל זכייה פעמיים באליפות אריזונה להיאבקות ("5A Arizona Wrestling Championship").
ולסקז החל בקריירת לחימה משולבת (MMA) לאחר סיום לימודיו בקולג' וב-7 באוקטובר 2006 ערך את קרב הבכורה שלו נגד ג'סי פוג'ארייק (Jesse Fujarczyk) במסגרת ארגון StrikeForce (שנקנה
בשנת 2011 על ידי ה-UFC) קרב אותו ניצח בנוקאאוט בסיבוב הראשון.
קיין ערך את הופעת הבכורה שלו ב-UFC באירוע UFC 83 שנערך ב-19 באפריל 2008 וניצח בקרב בנוקאאוט בסיבוב הראשון.
ולסקז המשיך בדומיננטיות שלו ובאירוע UFC 121 שנערך ב-23 באוקטובר 2010 ניצח את אלוף ה-UFC במשקל כבד ברוק לסנר.
במהלך הקרב מול ברוק לסנר ולסקז קרע את מסובבי הכתף פציעה שהשביתה אותו לתקופה ארוכה כאשר הקרב הבא שלו נערך ב-12 בנובמבר 2011, קרב בו הפסיד בנוקאאוט את האליפות לג'וניור דוס סנטוס כעבור דקה ו-4 שניות בסיבוב הראשון.
באירוע UFC 155 שנערך ב-29 בדצמבר 2012 ולסקז נלחם בשנית בג'וניור דוס סנטוס וזכה בשנית באליפות בהחלטה פה אחד של השופטים.
מאז שזכה בשנית באליפות ולסקז הגן על האליפות בהצלחה ב-2 קרבות נוספים אותם ניצח בנוקאאוט.
ב-13 ביוני 2015 באירוע UFC 188 הפסיד לפאבריציו וארדום ואיבד את תואר האליפות.
בפברואר 2019 הוא הפסיד לפרנסיס נגאנו.
ב2019 הוא חתם בארגון הWWE ובאותה שנה באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-31 באוקטובר, ולסקז כשל בניסיונו לזכות באליפות ה-WWE לאחר שהפסיד לברוק לסנר כתוצאה מהכנעה.
לאחר מספר הופעות קצרות ועיסוק מוגבל בעלילות, עזב ולסקז את ה-WWE.
ב-2016 שיחק בסרט "קיקבוקסר: הנקמה", סרט המשך ל"קיקבוקסר" משנת 1989, לצד ז'אן-קלוד ואן דאם ודייב בטיסטה.
ב־28 בפברואר 2022 נעצר קיין ולסקז במחוז סנטה קלרה, קליפורניה, לאחר שהיה מעורב בירי במהלך מרדף רכוב.
האירוע התרחש על רקע פרשה בה גבר בשם הארי גולארטה הואשם בעבירות ניצול מיני על ילדו הקטן של ולסקז.
במהלך המרדף ירה ולסקז לעבר הרכב שבו נסע גולארטה, אך פגע בטעות בסבו החורג, שנפצע באורח שאינו מסכן חיים.
ולסקז הואשם במגוון עבירות, ביניהן ניסיון רצח מדרגה ראשונה, ירי לעבר רכב, תקיפה עם כלי נשק ואי־השלכת נשק באופן מסוכן מרכב, ונכלא במרכז הכליאה במחוז סנטה קלרה.
ב־16 באוגוסט 2024 הגיש ולסקז הודעת "לא מתנגד" (no contest) לאישומים, וב־24 במרץ 2025 נגזר עליו עונש מאסר של חמש שנים, תוך התחשבות בזמן שכבר שהה במעצר ובתנאי שחרור מוקדם הכוללים מעצר בית
קיינודונטיים (שם מדעי: Cynodontia) היא קבוצה קדומה של יצורים ממחלקת הסינאפסידה שהיו מאבותיהם של היונקים המודרניים ודמויי היונקים.
הקיינודונטים הראשונים הופיעו בתקופת הפרם ושגשגו עד לתקופת הטריאס, אז החלו להגיע הדינוזאורים ולדחוק אותם הצידה.
רוב מאובניהם נמצאו ביבשות הדרומיות, באמריקה הדרומית, אפריקה, הודו ואנטארקטיקה אך גם באמריקה הצפונית, בלגיה וצרפת.
יצורים אלה היו דומים גם לזוחלים וגם ליונקים.
הם נעו עם רגליים שהזדקרו לצדדים והטילו ביצים אך היו להם לסתות דמויות לסתות יונקים וכנראה שהם עטו שיער על גופם.
חלקם היו ציידים ואחרים ניזונו מעשב.
משפחה טרוורסודונטיים (Traversodontidae) - נכחדה
קיינאן מארו (ביפנית: 開南丸) הייתה אוניית מפרשים עשויה עץ של הצי הקיסרי היפני.
האונייה שימשה את המשלחת היפנית לאנטארקטיקה.
האונייה הייתה בתחילה בבעלות פרטית ונקראה אזארה מארו.
היא נרכשה בידי הצי היפני באוקטובר 1910, ובהוראתו של מרשל הצי היהאצ'ירו טוגו שונה שמה לקיינאן מארו.
האונייה עברה התאמה לתנאי קור ונוספו לה מנועי עזר של 18 כוח סוס, אשר לא יכלו לספק סיוע של ממש במהלך ההפלגה אלא רק להקל את היציאה מהנמל.
בדצמבר 1910 הפליגה הקיינאן מארו מטוקיו כשעל סיפונה המשלחת היפנית לאנטארקטיקה בפיקוד נובו שיראזה.
היא הגיעה אל הקרח ב-26 בפברואר 1911 והפליגה הלאה, אל תוך ים רוס.
קיינאן מארו חזרה ליפן; היא הגיעה ליוקוהמה ב-20 ביוני 1912.
קיינודיכטיס (שם מדעי: Cynodictis; מילולית: "כלב-דלק צנום") הוא סוג של טורף נכחד מהמשפחה הקדומה כלבי דב שהיה קרובו של האמפיקון.
הוא חי לפני 28–37 מיליון שנה בכמה אזורים באירואסיה מסין עד האי וייט שבבריטניה וכמה מאובנים בצרפת.
יצור זה הגיע לגובה 27-30 סנטימטרים והיה בעל גוף נמוך ורגליים קצרות בעלות 5 אצבעות.
ליצור היו פנים מוארכות כמו כלבים מודרניים וניבים גדולים שהותאמו לאכילת בשר.
צורת גופו מזכירה גם צורה של דלק וייתכן שחי כמותו בין ענפי העצים וצד יונקים קטנים עם ניביו.
קיינגנתוס (שם מדעי: Caenagnathus; מילולית: "לסת טרייה") הוא סוג של דינוזאור תרופוד.
הוא חי בקרטיקון העליון לפני 75.5 מיליון שנה.
מאובניו כללו שרידי לסת תחתונה, עצמות גפיים וחוליות שנמצאו ליד הפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבאלברטה, קנדה.
המאובנים קיבלו שם ב-1940 בידי החוקר צ'ארלס הזליוס שטרנברג.
במקור הוא נחשב לעוף קדום אך התברר שהיה דווקא דינוזאור מקבוצת המנירפטורים, שהייתה קרובה לעופות, אך עקב דמיון למיני אובירפטורוזאוריה קרובים הוא שויך למשפחת הקנגנתיים.
דינוזאור זה היה קרוב לצ'ירוסטנוטס מאותו אזור ותקופה והיה בעל מבנה קל אך עדייך הגיע למשקל 96 ק"ג.
הוא היה בעל מקור קרני וחסר שיניים שאיתו ניזון מיצורים קטנים או מצמחים.
הרגליים הארוכות שלו עזרו לו לנוע במהירות והוא היה בעל זרועות בעלות טפרים ארוכים בקצוות ידיו.
ביחס למשפחתו היה מעט פרימיטיבי.
קיינוגנתוס (שם מדעי: Cynognathus; מיוונית: "לסתות כלב") הוא סוג תראפסיד מתור הטריאס אשר חי באזור דרום אפריקה, נמיביה וארגנטינה של ימינו ואף באנטארקטיקה (בהרים הטראנס-אנטארקטיים).
הוא השתייך לקיינודונטיים שהיו מאבותיהם הקרובים ביותר ליונקים המודרניים.
לקיינוגנתוס הייתה גולגולת גדולה באורך 30 ס"מ עם לסתות חזקות וניבים בולטים וחדים.
הוא הגיע לאורך 1.2 מטר וככל הנראה היה טורף.
בדומה ליונקים היה הקיינוגנתוס בעל צורות שיניים מותאמות כאשר הקדמיות מביניהם הותאמו לחתיכת בשר.
יצור היה יכול לנוע ולנשום בעת ובעונה אחת אך הוא היה בעל גפיים הנוטות לצדדים, צורה נדירה אצל היונקים המפותחים.
ממבנה תעלות לאורך העצמות, ייתכן שגופו כוסה בפרווה או שיער והוא היה בעל דם-חם.
הוא נכחד לאורך אמצע הטריאס והוחלף בידי קיינודונטים קטנים יותר ודומים יותר ליונקים.
קיינו (בנורווגית: KEiiNO) היא סופרגרופ נורווגית המורכבת מזמר היוייק הסאמי פרד-רנה בוליו ושני הזמרים הנורווגים אלכסנדרה רוטאן וטום הוגו - בעלי קריירה עצמאית ענפה ומצליחים בנורווגיה.
הסופרגרופ נוצרה בעקבות ההכנות לקדם הנורווגי לאירוויזיון - Melodi Grand Prix 2019.
הלהקה נוצרה בתקופת קיץ 2018 כאשר טום הוגו ובעלו אלכס אולסון החלו לכתוב את השיר "Spirit in the Sky".
בהמשך צורפו ללהקה הראפר הסאמי פרד-רנה בוליו והזמרת הנורווגית אלכסנדרה רוטאן.
הלהקה השתתפה בתחרות ה-Melodi Grand Prix 2019 עם השיר "Spirit in the Sky" שעוסק בקבלה של כל מגדר באשר הוא, על פי הלהקה.
לאחר ניצחונה של הלהקה ב-Melodi Grand Prix 2019 נקבע כי היא נציגת נורווגיה באירוויזיון לשנת 2019 בתל אביב שבישראל.
בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2019 שנערך ב-16 במאי 2019, העפילה הלהקה לגמר.
בגמר האירוויזיון הביצוע שלה קיבל את הניקוד הגבוה ביותר בהצבעות הקהל - 291 נקודות, אך עקב ציון ניקוד נמוך בהצבעות השופטים הם סיימו במקום השישי.
באפריל 2019 הוציאו קאבר לשיר "Shallow" של ליידי גאגא ובראדלי קופר מהסרט "כוכב נולד".
ב-21 ביוני 2019 הוציאו את הסינגל השני שלהם, "Praying".
בתחילת שנת 2021 הוכרז כי הלהקה תחזור לקדם הנורווגי ותנסה לייצג את ארצה באירוויזיון 2021, עם השיר "Monument".
הלהקה הגיעה למקום השני בגמר המלודי גרנד פרי בהפרש של כ-100,000 קולות מהמנצח - TIX.
לאחר המלודי גרנד פרי 2021
לאחר ההפסד בקדם האירוויזיון הנורווגי, שחררה הלהקה ארבעה שירים חדשים, מתוכם שלושה שירים מקוריים וקאבר אחד.
ב-22 באפריל 2021, עלתה פינת בישול מאכלים נורווגים בערוץ היוטיוב של הלהקה, אותה מגיש חבר הלהקה טום הוגו.
לפינה יש פרק אחד בלבד והיא אינה חודשה מאז עלייתה.
ב-26 בספטמבר 2021, זכתה הלהקה עם השיר "MONUMENT" בתחרות OGAE Secong Chance (תחרות ההזדמנות השנייה) של מועדוני OGAE, הכוללת שירים מקדמי אירוויזיון בכל אירופה שלא זכו לייצג את מדינתם באירוויזיון.
במסגרת התחרות, הלהקה זכתה ב-441 נקודות ו-'12 נקודות' (דוז פואה) מלא פחות מ-41 מועדוני OGAE מרחבי העולם.
ב-23 ביוני 2023 הוציאה הלהקה מיני-אלבום עם ארבעה שירים חדשים.
ב-5 בינואר 2024 נחשף כי חברי להקת קיינו תתמודדו בפעם השלישית בקדם האירוויזיון הנורווגי וינסו לייצג את ארצם באירוויזיון 2024, עם השיר "Damdiggida".
הלהקה הגיעה למקום השני בגמר המלודי גרנד פרי בהפרש של 6 נקודות מהמנצחת - להקת Gåte.
קיינו הוא דמות בדיונית בזיכיון משחקי המכות מורטל קומבט, שפותחו בידי חברת Midway Games (ולאחר מכן NetherRealm Studios ) דמותו של קיינו היא אחת משבע דמויות השחקן המקוריות שהופיעו במשחק הראשון של מורטל קומבט שיצא בשנת 1992 קיינו הוא המנהיג של הדרקון השחור, ארגון פשע בדיוני.
קיינו מתאפיין בעין הקיברנטית שלו, שמסוגלת לירות לייזר.
כאחד הנבלים החוזרים על עצמם של הסדרה, הוא לעיתים קרובות משתף פעולה עם הכוחות המאיימים על ממלכת הארץ.
הוא גם האויב המושבע של קצינת הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית סוניה בלייד , המבקשת להביא אותו לדין.
הדמות הופיעה במדיות שונות מחוץ למשחקים, כולל העיבוד הקולנועי מ-1995 והסרט מ-2021. הקבלה של הדמות הייתה חיובית בעיקר; מהלך הפטלטי (Fatality) שלו ממשחק הראשון, שבו הוא עוקר את הלב של יריבו נחשב לאחד ממהלכי הסיום הסמליים ביותר בזיכיון מורטל קומבט.
דמותו של קיינו מתוארת לראשונה בקאנון של "מורטל קומבט" כיפני-אמריקאי שהתייתם בגיל צעיר ונפל לחיי פשע, קיינו הוא המנהיג של ארגון הפשע הדרקון השחור, לאחר שגורש הן מיפן והן ארצות הברית, והפך למבוקש ב-35 מדינות אחרות.
ההופעה הכרונולוגית הראשונה של דמותו של קיינו היא במשחק הפלטפורמה Mortal Kombat: Special Forces משנת 2000, שבו הוא משחרר את טאסיה, נו פייס, ג'ארק וטרמור, חבריו מארגון הדרקון השחור ממתקן כליאה של הכוחות המיוחדים מתוך כוונה שהם יבצעו רפורמה בארגון.
יחד, הורגים יחידה שלמה של חיילי הכוחות המיוחדים במהלך הפריצה למתקן הכליאה.
לאחר מכן קיינו הולך לממלכת העולם החיצון, שבה הוא משחזר את העין של צ'יטיאן, חפץ קסום שדרכו הוא יוכל לקבל כוחות קסומים.
בעוד מייג'ור ג'קסון "ג'קס" בריגס מהכוחות המיוחדים תופס את החפץ ראשון ומשגר את עצמו ואת קיינו בחזרה לממלכת כדור הארץ שבה ג'קס עוצר את קיינו אולם קיינו נמלט במהרה מהמעצר.
במשחק מורטל קומבט משנת 1992, לאחר ששמע שמועות שארמונו של מארח טורניר "מורטל קומבט", שאנג טסונג מלא בזהב ובאוצרות קיינו מחליט להשתתף בטורניר, מתוך כוונה לבזוז את אוצרותיו של שאנג עבור ארגון הדרקון השחור.
עם זאת, הוא נרדף על ידי קצינת הכוחות המיוחדים של ארצות הברית סוניה בלייד, ששומרת טינה אישית לקיינו שלא פורטה בקו העלילה של המשחק.
הוא נמלט מסוניה על ידי זינוק אל הג'ונקה של שאנג טסונג שאיתה הוא שט אל האי הפרטי של שאנג.
בהמשך סוניה עוקבת אחריו אל האי הפרטי, אולם היא נתפסת ונאלצת להתחרות.
היא וקיינו הם בין השורדים הבודדים של התחרות, ובמהלך הקרב האחרון בין שאנג טסונג לנזיר השאולין ליו קאנג, סוניה נאלצת לשתף פעולה עם קיינו כדי להביס את גורו.
במהלך הקרב שלהם, האי מיד משמיד את עצמו בעקבות תבוסתו של שאנג טסונג, לוכד את קיינו וסוניה בעולם שנקרא Outworld (בתרגום חופשי לעברית: ממלכת העולם החיצון).
שניהם נלכדים ובזמן אירועי משחק ההמשך, מורטל קומבט 2 הם כבולים ומוצגים בזירה של קיסר ממלכת העולם החיצון שאו קאהן.
קיינו מופיע גם במשחק מורטל קומבט: ארמגדון , במשחק האל למחצה, טייבן מוצא אותו מוחזק בשבי על ידי ארגון הדרקון האדום.
לפני שקיינו בורח מכלאו הוא מסביר לטייבן שארגון הדרקון האדום ערך ניסויים עליו ועל אנשי הארגון שלהם במאמץ ליצור דרקונים מהונדסים גנטית והכלאה של בן אדם ודרקון.
במורטל קומבט 3, ג'קס מוצא ומחלץ את סוניה וקיינו, וקיינו ממשיך להימלט מסוניה.
לאחר מכן קיינו משכנע את שאו קאהן לא להרוג אותו בתמורה לכך שהוא ילמד את צבאותיו איך להשתמש בכלי נשק מממלכת כדור הארץ כדי שיכלו להשתמש בהם כששאו יחליט לפלוש לממלכת כדור הארץ.
בעוד סוניה זורקת את קיינו אל מותו לכאורה מגג רב קומות, הוא שורד ונמצא על ידי הקנטאור מוטארו, שמרפא וכלא אותו.
לאחר מכן שיבה הורגת את מוטארו, ומשחררת את קיינו מכלאו.
במשחק הבא בסדרה, מורטל קומבט: ברית קטלנית , הוא ושיבה תכננו תוכנית להתנקש בחיי שאו קאהן, אך קיינו בוגד בשיבה בכך שהוא מונע את המתקפה.
כפרס, הוא מקודם לגנרל של הצבא של שאו קאהן, כאשר נראה שהפלישה של שאו קאהן לממלכת הארץ עומדת להיכשל.
למרות סיכויו הקלושים קיינו מצליח להדוף את הצבא של הנסיכה קיטנה.
הוא חוזר לארמון של שאו קאהן בדיוק כשהברית הקטלנית, שאנג טסונג וקוואן צ'י, פותחים במתקפה שלהם על הקיסר.
לאחר הקרב, קיינו מצהיר על נאמנותו לברית הקטלנית.
לאחר מכן השנים נותנים לקיינו לפקח על שעבודו של כפר קטן, שתושביו נאלצים לבנות מקדש מעל קברו של אונגה.
במהלך בנייתו של המקדש, קיינו מותקף על ידי לי מיי, אך קואן צ'י מתערב, מכיוון שהברית עשתה עסקה עם מבאדו, המנהיג של ארגון הדרקון האדום, ארגון פשע יריב של "הדרקון השחור" שבמסגרתה נשלח מבאדו לחסל את קנשי בתמורה להזדמנות להילחם נגד קיינו ולהביס אותו בקרב.
במשחק האתחול לסדרת המשחקים, מורטל קומבט משנת 2011, המגולל מחדש את סיפורם של שלושת המשחקים הראשונים בסדרה, קיינו הוא המנהיג של ארגון הדרקון השחור שהונה את הכוחות המיוחדים בכך שפעל כמודיע ומסר להם בכוונה מידע כוזב שהוביל למותם של רבים מהחברים לנשק של סוניה וג'קס.
חברים, מקימים את הנקמה שלהם נגדו.
במהלך אירועי טורניר השאולין, קיינו נלחם בסוניה בעקבות הקרב שלה עם ג'וני קייג', אך הוא מובס.
בעוד שקיינו מוכה מאוחר יותר על ידי סוניה שוב לאחר ששאנג טסונג מציג בפניה אותו כאתגר, מארח הטורניר אוסר עליה לעצור אותו.
בעקבות זאת, קיינו הופך לספק הנשק של שאו קאהן, ומעניק לצבאותיו נשק ממלכת כדור הארץ עבור פלישתו הממשמשת ובאה.
לאחר שקבאל, חבר בארגון הדרקון השחור שעזב את הארגון והפך לקצין SWAT, נכווה קשות על ידי קינטארו, קיינו לוקח אותו ומשקם את בריאותו לצד שאנג טסונג קיינו מרכיב לו מכונת הנשמה ומסכה ומצייד אותו בצמד חרבות שיכולות לשמש גם כקרסים, למרות שקבאל ערק מהארגון שלו.
עם זאת, קבאל נבהל ממצבו וזועם על קיינו על כך שהוא מתייצב לצד האויבים של ממלכת הארץ, אז הוא מנצח אותו בקרב ומאלץ אותו לקחת אותו לשאו קאן ולאחר מכן הוא מעלף אותו.
מאוחר יותר קיינו מצטרף לגורו וקינטארו בהחזקת קבוצת חיילים כבני ערובה.
לאחר מכן סאב זירו שהפך לסייבורג מקפיא אותם אך קיינו מצליח לשחרר את עצמו ומודיע לבעל בריתו נוב סאיבוט שסאב זירו הצליח להשתחרר משליטתו של סקטור ששלט בו באמצעות בקר.
קיינו מופיע גם במשחק ה-10 בסדרה, מורטל קומבט אקס .
האישור שלו למשחק הודלף על ידי הגרסה הגרמנית של GamePro, לפני שהוכרז רשמית על הופעתו.
הוא מופיע לראשונה בפריקוול של קומיקס, המתרחש לאחר שקוואן צ'י הוציא לפועל את הפלישה שלו לממלכת כדור הארץ.
קיינו מצטרף לסאב-זירו בהסתננות לבסיס הדרקון האדום כדי לחלץ פגיון קסום, אולם הוא מעוניין לקחת אותו לעצמו וברגע שסאב זירו מוצא את הפגיון, קיינו גונב אותו ופוצע באמצעותו את סאב זירו, בלי לדעת שהוא מכיל שד.
השד שבפגיון משתלט על סאב-זירו שפוצע את קיינו במהירות, ומשאיר אותו לדמם, וסאב-זירו בורח.
קיינו נשכר מאוחר יותר על ידי קוטל קאהן, הקיסר החדש של ממלכת העולם החיצון לקיינו מצטרף שכיר החרב ארון בלאק ויחד הם נשלחים ללכוד את בנותיהם של סוניה וג'קס, קאסי קייג' וג'קי בריגס.
לאחר שהם הצליחו, הוא וחברי ארגון הדרקון השחור נתקלו במארב שערך מבאדו וחבריו מארגון הדרקון האדום.
קיינו בורח לאחר שנפצע בקרב, ונוטש את בלאק, לאחר מכן קיינו מסתנן למקדש השאולין וגונב את הקמע של האל הבכיר שינוק בשביל להעניק אותו לבתו של שאו קאהן, מילינה כדי לסייע לה במלחמתה נגד קוטל קאהן.
הוא מנסה להסיח את דעתו של קוטל קאהן בזמן שמילינה מציבה מארב, אבל קוטל קאהן מבין שקיינו עומד לבגוד בו ומביס אותו.
לאחר שד'בורה מביסה את מילינה, קיינו בורח לממלכת כדור הארץ.
הוא מסתנן למחנה הפליטים של ממלכת העולם החיצון, אך נתפס על ידי קנשי וסוניה, שלוקחים אותו למעצר.
במורטל קומבט 11 (2019), קיינו ברח וכרת ברית עם שומרת הזמן קרוניקה.
כדי לסייע לה עוד על ידי תיקון והפקה המוני של רובוטים בעלי אותן יכולות כמו סקטור, לאחר מכן קרוניקה גורמת להפרעה ברצף המרחב-זמן כשהיא מנסה למחוק את ריידן מההיסטוריה, בשל השיבוש גרסה צעירה של קיינו מהעבר משתגרת להווה.
ביחד, שתי הגרסאות תוקפות את בסיס הכוחות המיוחדים וחוטפים את הגרסאות צעירות יותר של ג'וני וסוניה כדי לאלץ אותם להילחם אחד נגד השנייה כדי לבדר את חברי הדרקון השחור.
לאחר מכן קאסי מחלצת את הגרסאות הצעירות של הוריה, במהלך החילוץ סוניה הורגת את הגרסה הצעירה של קיינו, ובכך מוחקת את גם את הגרסה המבוגרת שלו מקיומה.
דמותו של קיינו מופיעה לזמן קצר בסרט האנימציה מ-2012 ראלף ההורס, בסרט דמותו של קיינו מדובבת על ידי בריאן קסינגר.
בסצנה שבה קיינו מופיע הוא מבצע את מהלך תלישת הלב על דמותו של סיריל, זומבי שמופיע במשחק בית המתים במהלך השתתפותו בקבוצת תמיכה שבה השתתפו נבלים ממשחקי וידאו קלאסיים שונים.
השחקן האנגלי רובין אטקין דאונס דובב את קיינו בסרט האנימציה מ-2020, אגדות מורטל קומבט: נקמתו של סקורפיון.
השחקן האוסטרלי דייוויד ונהם דובב את קיינו בסרט האנימציה מ-2022 Mortal Kombat Legends: Snow Blind.
קיינו היה הלוחם האחרון שצורף למשחק הראשון, שבו המטרה של דמותו הייתה להיות האויב של הדמות הנשית סוניה.
לקיינו הייתה במקור קסדה גדולה עם שתי עיניים אדומות, הקונספט שונה לטובת חתיכת מתכת קטנה יותר על עינו הימנית.
העין הרובוטית של קיינו עוצבה בהתחלה כרטייה פשוטה, אבל אז היא הפכה ללוחית מתכת בהשראת העין הרובוטית של המחסל שאותו שיחק ארנולד שוורצנגר בשליחות קטלנית.
מהלכי הסיום של קיינו קיבלו ביקורות חיוביות למרות שמהלכי הסיום שלו בגרסת ה-SNES של המשחק הראשון צונזרו.
GamePro דירג ב-2008 את הגרסה המצונזרת של המהלך בגרסת ה-SNES, שבה קיינו במקום לתלוש את ליבו של יריבו מנפץ את כלוב הצלעות של היריב במכת אגרוף קטלנית, ראשון ברשימת שנים עשר מהלכי הסיום הגרועים בסדרה.
קרייג סקיסטימאס מ-ScrewAttack דירג את מהלך "הסרת השלד" שלו מ-Mortal Kombat 3 במקום השישי ברשימת עשרת מהלכי הסיום הטובים ביותר בסדרה.
קייס סעיד הוא משפטן ופוליטיקאי תוניסאי, נשיא תוניסיה ה-6 ופרופסור למשפט חוקתי לשעבר.
סעיד נולד בתוניס ב-22 בפברואר 1958 למונצף סעיד וללאלה זכייה, משפחה אינטלקטואלית שאינה מהמעמד הגבוה.
דודו, הישאם סעיד, היה מנתח הילדים הראשון בתוניסיה, ונודע ברחבי העולם בשל ניתוח הפרדת התאומים הסיאמיים בשנות השבעים של המאה ה-20.
מאז 1999, עבד סעיד כמרצה באוניברסיטת תוניס , ושימש כמזכיר הכללי של האגודה התוניסאית של משפט החוקתי בין השנים 1990 ו-1995, וכסגן יו"ר האגודה מאז 1995. כמו כן, סעיד עמד כדיקן בית הספר למשפטים באוניברסיטת סוסה בין השנים 1994 ו-1999, והיה מומחה משפטי ב של הליגה הערבית.
סעיד היה גם חבר בוועדת המומחים של תוניסיה, ועדה שמסרה את הערותיה על טיוטת חוקת תוניסיה ב-2014.
מאחר שלא זכה במרב הקולות, התמודד סעיד בסיבוב השני מול נביל אל-קרווי .
ב-14 באוקטובר 2019, הוכרז סעיד לנשיא תוניסיה ה-6 לאחר שנודע כי זכה בכ-72.71% מהקולות.
ב-23 באוקטובר 2019, הושבע סעיד כנשיא תוניסיה.
הוא הנשיא הראשון שנולד לאחר שתוניסיה קיבלה את עצמאותה מצרפת ב-20 במרץ 1956.
ב-25 ביולי 2021, על רקע ההפגנות המתמשכות הנוגעות לתפקוד לקוי של הממשלה בנושא מגפת הקורונה בתוניסיה וחשד לשחיתות שלטונית, השעה פיטר סעיד את ראש ממשלת תוניסיה, הישאם משישי, הקפיא את פעילות הפרלמנט ל-30 יום, ביטל את חסינות חברי הפרלמנט, ושמר לעצמו את הזכות לפטרם כרצונו.
רבים בעם התוניסאי הביעו חשש שצעדיו של סעיד יגררו את תוניסיה בחזרה למשטר סמכותני כפי שהיה בה עד 2011, ויבטלו את ההישגים השבריריים של מחאת האביב הערבי.
ב-29 בספטמבר מינה סעיד לראשות הממשלה את נג'לא בודן רמדאן, האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה, והגיעה לתפקיד ללא ניסיון פוליטי.
ב-6 בפברואר 2022 פיזר סעיד את מועצת השיפוט העליונה בטענות לשחיתויות ברשות השופטת, ובמקביל הודיע בתקשורת שיתיר הפגנות שלוות כנגד המהלך.
קייס סעיד קידם חוקה חדשה שאישורה דרש משאל עם, שהתקיים ב-25 ביולי 2022. חוקה זו נועדה להחליף את החוקה שנוצרה בשנת 2014, לאחר המהפכה ב-2011, פחות משליש מבעלי זכות הבחירה השתתפו במשאל העם על שינוי החוקה, שבו זכה קייס סעיד ב–94.6% מהקולות.
בעקבות ניצחון זה, הוא יוכל למנות ולפטר ראש ממשלה, שרים ושופטים ללא אישור פרלמנטרי.
בדצמבר 2022 התקיימו בחירות פרלמנטריות כאשר רק 8.8% השתתפו בבחירות.
חודש לאחר מכן פרסם בית הדין האפריקאי לזכויות אדם החלטה כי מהלכיו של סעיד שריכזו את מלוא הכוח הפוליטי בידיו לא היו חוקתיים.
בראיון שנערך ביוני 2019 לעיתון Acharaâ Al Magharibi, אמר סעיד שהוא תומך בעונש המוות, שהושעה ב-1991 בתוניסיה.
הוא גם הצהיר כי ההומוסקסואליות, או יותר נכון הביטוי הציבורי שלה, ממומנת ומעודדת על ידי מדינות זרות, ואמר לעיתון כי:
הוא נקט גם עמדות שמרניות בנושאי נשים ופמיניזם, ויצא נגד שוויון מגדרי בנושאי ירושה, בהתאם לפרשנות החוק הדתי שבמדינה.