tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא שימשה סגנית השירות החשאי הלאומי של ארצות הברית (אגף המבצעים החשאיים של הארגון), עמדה בראש חטיבת אירופה ואירו-אסיה ושימשה ממלאת מקום המשנה לראש ה-CIA.
בדצמבר 2018 מונתה לראש אגף המבצעים החשאיים של ה-CIA וכיהנה עד יוני 2021. היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה במינוי קבע (ג'ינה הספל שימשה בתפקיד במהלך 2013 אך לא זכתה למינוי קבע).
ב-2022, לאחר 37 שנות שירות ב-CIA פרשה והצטרפה להנהלת חברת "Two Six Technologies".
כמו כן היא משמשת חברת דירקטוריון בחברת ManTech ועמיתה בכירה במרכז ללוחמה בטרור של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
אליזבת' קופלנד הידועה יותר בשם הבמה שלה, בת' פיניקס, היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית הדגל Raw.
בתקופת עבודתה ב-WWE, היא פעם אחת אלופת הדיוות, שלוש פעמים אלופת הנשים והאדם הצעיר ביותר שנכנס להיכל התהילה של ה-WWE.
קוצ'יאנסקי ידעה קריירת היאבקות חובבנית מוצלחת בבית הספר התיכון, לפני שהחלה להתאמן בהיאבקות מקצועית.
לאחר הופעת הבכורה שלה במאי 2001, היא התאבקה עבור ארגונים עצמאיים רבים.
בשנת 2004, היא החלה לעבוד עבור הארגון Ohio Valley Wrestling (OVW) ולאחר מכן חתמה על חוזה פיתוח עם ה-WWE באוקטובר 2005. היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במותג Raw במאי 2006, אך שברה את הלסת שלה חודש לאחר מכן.
כתוצאה מכך, היא נאלצה לעבור מספר ניתוחים וחזרה אל OVW לאימונים נוספים.
היא זכתה פעמיים באליפות הנשים של OVW, אף על פי שהזכייה השנייה שלה לא מוכרת באופן רשמי על ידי OVW.
היא חזרה ל-Raw ביולי 2007 וקיבלה "פוש" (דחיפה) גדול, כששלטה במחלקת הנשים של ה-WWE ביד רמה; משום כך, היא השיגה את הכינוי "הגלמזון".
שליטה זו הקנתה לה את הזכייה באליפות הנשים של ה-WWE לאחר שניצחה את קנדיס מישל באירוע ללא רחמים, שנערך בחודש אוקטובר, ובו החזיקה במשך כחצי שנה.
לאחר מכן, היא פיתחה מערכת יחסים עם סנטינו מארלה, כששניהם נודעו בשם "גלמארלה".
היא זכתה באליפות הנשים בפעם השנייה באוגוסט 2008 והחזיקה בתואר זה עד ינואר 2009. בינואר 2010, באירוע הרויאל ראמבל, היא הפכה לאישה השנייה בהיסטוריה שנכנסה לקרב הרויאל ראמבל של הגברים.
הזכייה השלישית בתואר לא איחרה לבוא, בחודש אפריל, אך החזיקה בתואר זה במשך חודש אחד בלבד.
באוקטובר 2011, היא זכתה באליפות הדיוות בפעם הראשונה בקריירה שלה, כשבאפריל 2012 היא הפסידה את התואר לניקי בלה.
פיניקס הודיעה על עזיבת הארגון ופרישה מהיאבקות באוקטובר 2012 כדי להתמקד בחיי המשפחה שלה.
ב-27 בפברואר 2017, ה-WWE הודיעו על כניסתה להיכל התהילה של ה-WWE.
כניסה זו להיכל התהילה בהיותה בת 36 הפכה אותה לאדם הצעיר ביותר שנכנס.
בשנת 2018, היא השתתפה ברויאל ראמבל הראשון של הנשים, מה שהפך אותה למתאבקת הראשונה שהשתתפה גם ברויאל ראמבל הגברים וגם ברויאל ראמבל הנשים.
לאחר מכן, היא הפכה לפרשנית מטעם ה-WWE.
ב-18 במרץ 2019 בתוכנית Raw, פיניקס חזרה מהפרישה שלה כדי לאחד ביחד עם נטליה את הצמד The Divas of Doom ולנסות לזכות באליפות זוגות הנשים של ה-WWE.
כשקוצ'יאנסקי הייתה בת 11, היא זכתה בכרטיסים להקלטות של ארגון ה-World Wrestling Federation.
מאז אותה הפעם היא הודתה שהיא התאהבה בענף ההיאבקות המקצועית.
היא ציינה את ברט הארט, אואן הארט וטד דיביאסי כמתאבקים האהובים עליה.
קוצ'יאנסקי בעלת תואר ראשון ביחסי ציבור.
כשהתאבקה בארגון OVW, היא עבדה כמלצרית במסעדה מקומית באלמירה.
קוצ'יאנסקי החלה להתאבק בנבחרת ההיאבקות של בית ספר תיכון באלמירה.
היא הייתה המתאבקת הראשונה בהיסטוריה של בית ספר זה.
בשנת 1999, היא הפכה לאלופת הנשים בסגנון חופשי של ארגון North-East Wrestling ולאלופת הנשים של ארגון New York State Fair.
באותה התקופה, היא גם הייתה חברה בארגון היאבקות אמריקאי בסגנון חופשי בשם USA Wrestling.
היעד שלה בחיים היה להיות מתאבקת מקצועית, והיא האמינה שידע קודם בענף יעזור לה להשיג זאת.
פיניקס, לצד קנדיס מישל וליילה אל, הופיעו במגזין FLEX של חודש פברואר 2009. פיניקס השתתפה בשבעה משחקי וידאו של WWE.
היא ערכה את הופעת הבכורה שלה במשחק ההיאבקות WWE SmackDown vs.
בין 2001–2010 הייתה נשואה לג'ואי קרולאן, המוכר בשם הבמה ג'ואי נייט.
לאחר מכן, היא ניהלה מערכת יחסים עם אדם קופלנד, המוכר בשם הבמה אדג'.
הישגים בארגון ההיאבקות North-East Wrestling
הישגים בארגון ההיאבקות New York State Fair
הישגים בארגון ההיאבקות Far North Wrestling - FNW
אליפות במשקל קל של FNW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות GLORY Wrestling
אליפות הנשים של OVW (פעם אחת)
PWI דירג אותה במקום ה-2 מתוך 50 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2008 ו-2012
בשר קופים הוא הבשר וחלקים אכילים אחרים הנמצאים בקופים.
הצריכה האנושית של בשר קופים נרשמה בהיסטוריה באזורים רבים בעולם, כולל מדינות אסייתיות ואפריקניות רבות.
דווח על צריכת בשר של קופים גם באזורים באירופה ובאמריקה.
צריכת בשר קופים היא מאפיין מכונן של אנשי שבט בארי, אשר "תופסים את אכילת בשר הקופים כגבול בינם לבין אנשים שאינם ילידים"; אולם בשנים האחרונות כמה מבני שבט בארי נרתעו מהפרקטיקה בגלל שהקופים דומים לבני אדם.
הקונגולים רואים בבשר הקופים "מעדן רגיל" ו"אוכל חובה", והוא מוגש בדרך כלל בגריל, מבושל או מטוגן; פגרי הקופים יקרים מאוד, ושוויים בין 20,000 ל־40,000 פרנק.
כתב של חדשות ניירובי שסקר את כל משחקי אפריקה בברזוויל לשנת 2015 ציין כי "התושבים מבלים" על בשר קופים, אך אינם אוהבים את בשר הפרימטים האחרים כולל בבונים וגיבונים.
סרט תיעודי של וויס ניוז מ־2014 מצא כי בליבריה יש תעשיית בשר קופים מתפתחת, כאשר המקומיים מתארים אותו כבשר "מתוק" ומביעים אדישות לגבי הסיכון להידבק במחלת נגיף האבולה הקשורה בצריכת בשר הקופים באפריקה.
הקוף אמנם אינו חלק מהמטבח האמריקאי המסורתי, אך צריכת בשר הקופים בארצות הברית נפוצה יותר ויותר, בעיקר בזכות זרם המהגרים האפריקאים הרואים בבשר הקופים ובושמטים אחרים "נוחות ביתית".
דו"ח של הניו יורק טיימס ב־2007 תיעד כמה מקרים של בשר קופים שיובא בסתר לארצות הברית במסווה של בשרים אחרים.
ייבוא בשרם של חיות הבר האפריקאיות לארצות הברית אינו חוקי.
בשר קופים שיימצא בכניסות הגבול של המדינה יוחרם ויושמד על ידי סוכני מכס בגבול, יחד עם כל הרכוש שמגיע איתו.
אנשים עשויים להיקנס בסכום של 250,000 דולר ארצות הברית בגין ייבוא בשר קופים.
בברזיל, ביישובים מסוימים לאורך צפון-מזרח המדינה, התפנקו בצריכת בשר קופים כמעדן.
דוגמה אחת לכך היא מנת ה"סופה דה מקאקו" (מרק קופים או נזיד) הידועה לשמצה.
בטיניו זיריגוידום, משתמש אינטרנט ברזילאי, התפרסם לאחר שפרסמה תמונה שלו, יחד עם סט תמונות גרוטסקיות של המעדן, המתארות את תהליך הבישול ואת הנבלה של קוף עכביש שנשחט יחד איתו.
בפוסט האמור אומר בטיניו: "Minha sogra fez aqui também sopa de macaco uma delícia", כלומר "חמותי הכינה כאן גם מרק קופים טעים!".
הדימויים היו מחרידים ומאז הפכו למם, שנהג לשייך לברזילאים הרגלים ברבריים.
מנות קופי עכביש פופולריות בקרב ילידי דרום מקסיקו.
הם ניצודים לאורך כל השנה אף על פי שהם אסורים לציד בין 1 במרץ ל־31 באוקטובר.
בלוס טוקסטלס, וראקרוס, צריכה של בשר קופים הייתה פופולרית לפני שנות ה־2010. ככל שאנשים התחילו לצרוך יותר בשר, אוכלוסיית הקופים באזור הצטמצמה ובשר הקופים הפך פחות זמין.
אינדונזיה היא בעיקר מוסלמית, ורוב האינדונזים אינם צורכים בשר קופים, שאיננו חלאל.
עם זאת, בסולאווסי, המינאשאן, קבוצת מיעוטים שאינם מוסלמים, הם אוכלי קופים ידועים, ורואים את המקוק השחור כמעדן.
באפריל 2014 תצלומים של "מאות" פגרי קופים שנועדו לצריכה בצ'האטיסגאר הפכו לוויראלים; למרות פעולותיהם של פעילי בעלי חיים.
עם זאת, גורמים בממשלה לא עשו דבר כדי להתייחס לנושא, ואף הביעו סקפטיות בקשר לתמונות, שכן קופים הם קדושים ברוב חלקי הודו ממערב למסדרון סיליגורי.
באופן מסורתי נתפס בשר הקופים כ"יקר ערך (מעדן)" במטבח הסיני, ונחשב כי יש לו גם תכונות רפואיות.
בתחילת 1934 צריכת בשר קופים, יחד עם מוח קופים, נאסרה בגואנגדונג; בהצהרה נכתב כי "קופים מחזיקים בתכונות רבות של האדם, וגם בכמות ניכרת של אינטליגנציה, ולכן יש להעניק להם הגנה".
ההוראה ניתנה לכאורה על ידי חן ג'יטאנג.
בספטמבר 2015 נהרג דוק אדום שוקיים בשידור חי במזנון וייטנאמי בוו קוואנג.
על פי הדיווחים, הפגר נמכר בשני מיליון דונג וייטנאמי.
מבחינה היסטורית נתפס בשר הקופים כמעדן באזורים נבחרים ביפן, כולל הונגו ונאגנו.
פתגם של נאגנו אומר, "אל תאכיל את אשתך קוף סתיו לעשות זאת יהיה לבזבז מעדן טעים".
אומרים שם כי שלל יתרונות בריאותיים נובעים מצריכת בשר קופים, למשל, נשים יפניות כביכול צריכות לאכול בשר קופים לאחר הלידה כדי להחזיר את המרץ שלהן.
באוקטובר 2016 נערכה פשיטה בשוק בסטונג טרנג והביאה להחרמת שני קילוגרמים של בשר קוף מיובש.
במלחמת העולם הראשונה, מנת לחימה צרפתית המורכבת מבשר בקר וגזר ארגנטינאי כונתה בשם "בשר קוף", נכתב שהיא הייתה מלוחה מאוד בטעם והתקבלה בצורה גרועה.
כמעט כל הגרסאות לשיר הילדים האמריקני "Gobs Green Great of Greasy, Grimy Gopher Guts" מכילות את המילים "בשר קוף מושחת".
אליזבת' אן ואן דוין היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-24 של מדינת טקסס.
טרם היבחרה לקונגרס הייתה ראש העיר אירווינג בין השנים 2011–2017. כמו כן, במהלך נשיאותו של דונלד טראמפ הייתה פקידה בכירה במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית.
ואן דוין נולדה באית'קה שבאפסטייט ניו יורק, ועד גיל שבע התגוורה בעיר אמסטרדם שבניו יורק.
מאוחר יותר עברה עם משפחתה לעיר קופרסטאון.
בשנת 1986 עברה משפחתה לאירווינג שבטקסס, ואת לימודיה התיכוניים השלימה בתיכון גרינהיל שבאדיסון, פרוור של דאלאס.
לואן דוין תואר ראשון מאוניברסיטת קורנל בתכנון ערים ואזורים ובמשפטים.
בשנת 2004 נעשתה ואן דוין לא מרוצה מתפקודו של מהרברט גירס הדמוקרטי, חבר המועצה העירונית באירווינג אשר ייצג אותה, בשל האופן בו טיפל במקרה אזור בשכונתה.
לכן באותה השנה התמודדה מולו בבחירות המקומיות, וגברה עליו.
עם זאת, גירס נבחר לראשות העיר בשנת 2005. היריבות בין השניים נמשכה גם לאחר הבחירות ובשנת 2010 התמודדו זה מול זו על ראשות העיר בבחירות המוניציפליות באירווינג.
בבחירות אלה שוב גברה על גירס, ובבחירות 2014 נבחרה מחדש לתפקיד.
בשנת 2015, בעקבות מאמר דעה של "חדשות ברייטברט" בו הועלו טענות כוזבות לפיהן בית משפט במטרופולין דאלאס-פורט וורת' פסק לפי חוקי השריעה, דחפה ואן דואין להצביע על החלטה בעיריית אירווינג שהביעה תמיכה בהצעת חוק בבית המחוקקים המדינתי בטקסס שקראה לאסור על חוקי השריעה במדינה.
באותה השנה נעצר אחמד מוחמד, נער מוסלמי בן 14, לאחר שהביא אל בית הספר בו למד שעון שנחשד על ידי צוות ההוראה כפצצה.
ואן דוין צידדה בהנהלת בית הספר ועל משטרת אירווינג על המעצר.
בהמשך נתבעה בידי אביו של מוחמד בתביעת דיבה נגד הרשויות.
לבסוף התביעה נדחתה בידי שופט.
בפברואר 2017 הודיעה ואן דוין כי לא תתמודד לתקופת כהונה שלישית כראשת העיר.
במאי 2017 מינה אותה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ למנהלת אזורית במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית.
במסגרת תפקיד זה פיקחה על המדינות טקסס, ניו מקסיקו, אוקלהומה, ארקנסו ולואיזיאנה.
באוגוסט 2019 הכריז קני מרצ'אנט על כוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים בבחירות 2020. בעקבות זאת, ואן דוין התפטרה ממחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית והכריזה על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-24 של טקסס.
בבחירות מקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית ניצחה ואן דוין עם כ-65% מהקולות, ועלתה לבחירות הכלליות מול קנדייס ולנזואלה.
היא גברה עליה ברוב של 48.8% מקולות הבוחרים, ונבחרה אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
במאי 2024, על רקע שמועות שפורסמו בעיתונות האמריקאית, אישרה ואן דוין כי קיימה מערכת יחסים רומנטית עם חבר הקונגרס ריץ' מקורמיק מג'ורג'יה, פרשת אהבים שבעקבותיה נפרד מקורמיק מרעייתו.
בת'וול אוגוט היה היסטוריון קנייתי שהתמחה בהיסטוריה של אפריקה.
בת'וול אוגוט נולד בכפר במחוז ניאנזה שבקניה.
לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטה בקמפלה והמשיך לאוניברסיטת סנט אנדרוז ואוניברסיטת לונדון.
בהיותו בלונדון הוא היה ראש אגודת הסטודנטים יוצאי קניה והיה מעורב בשיחות שהתנהלו באותה התקופה בהקשר לעצמאות קניה.
לאחר סיום הלימודים אוגוט חזר לקניה והחל ללמד באוניברסיטת ניירובי.
הוא הקים בית ספר ללימודי אפריקה באוניברסיטה, והיה דקאן של בית הספר לאמנויות ושל בית הספר למדעי החברה של האוניברסיטה.
אוגוט היה נשיא ועדה מדעית בינלאומית שהכינה General History of Africa בחסות אונסקו.
בשנים 1975–1977 אוגוט היה נציג קניה בוועידת חוקה של הקהילייה המזרח-אפריקנית.
בשנים 1977–1983 הוא היה נשיא ארגון הארכאולוגיה האפריקני.
תקופה מסוימת אוגוט היה יושב ראש הדואר של קניה.
במקביל לפעילות הציבורית, בת'וול אוגוט המשיך לעבודה באוניברסיטה ומונה לפרופסור.
על פעילותו הרבה לאוגוט הוענקו מספר עיטורים לרבות מדליית זהב של אונסקו.
בשנת 1959 אוגוט נישא לגרייס אוגוט, ממנה התאלמן ב-2015.
נפטר ב-30 בינואר 2025. הותיר אחריו ארבעה ילדים.
בת' אן ראולי היא זמרת-יוצרת בריטית.
ראולי נולדה להורים בריטים בלימה, פרו.
בגיל צעיר חזרה משפחתה לבריטניה והשתקעה בבריסטול.
בשנת 2000 החלה לשתף פעולה עם הסקסופוניסט בן קאסל וליצור שירים משלה.
היא הוציאה מספר סינגלים ואף שיתפה פעולה עם מספר אמנים אחרים, כגון להקת "Crowded House" ו"דיוק ספיישל".
ב-2007 הוציאה את אלבומה הראשון "Violets".
ב-3 במרץ 2008 הוציאה את הסינגל "Oh My Life" שהפך ללהיט בבריטניה.
ב-19 במאי של אותה שנה הוציאה את אלבומה השני, "Little Dreamer", שהגיע למקום השישי במצעד האלבומים הבריטי.
באותה שנה יצרה את השיר "Careless Talk", ששימש כשיר הנושא של הסרט "קצה האהבה".
ב-2009 הייתה מועמדת לזכייה בפרסי המוזיקה הבריטית בקטגוריית אמנית הסולו הבריטית הטובה ביותר.
באותה שנה הופיעה בסרט "לחנך את ג'ני".
ב-2013 הוציאה את אלבומה השלישי, "Wretched Body".
שירה "I Walk Beside You" שימש כנעימת הפתיחה של הסדרה "סטרייק".
ב-2018 יצא אלבומה הרביעי, "Gota Fría".
בת'ני ג'יין מיד , היא כדורגלנית אנגלייה, המשחקת בעמדת חלוצה בארסנל שבסופר ליג האנגלית ובנבחרת אנגליה.
נבחרה מספר פעמים לשחקנית הצעירה הטובה בסופר ליג האנגלית וב־2015 סיימה את העונה כמלכת השערים של הליגה.
ביורו 2022 הובילה את הנבחרת לזכייה בתואר תוך שהיא מסיימת כמלכת השערים, מלכת הבישולים והשחקנית המצטיינת של הטורניר.
מיד החלה לשחק בגיל צעיר בקבוצת בנות קליפורניה לני שעברה בגיל 10 למרכז המצוינות של קבוצת מידלסברו.
בגיל 16 הצטרפה לסנדרלנד ששיחקה בפרמייר ליג והפכה לכובשת שערים מצטיינת בקבוצה.
ב-2014 הובילה את הקבוצה לאליפות הליגה השנייה ולעליה לסופר ליג.
עם עליית הקבוצה לליגה הבכירה הפכה לשחקנית כדורגל מקצוענית ובתום עונת 2015 סיימה כמלכת השערים של הליגה.
ב-2017 חתמה על חוזה בארסנל שם שיתפה פעולה בהצלחה עם פיפיאנה מידמה והשתיים הפכו לצמד היעיל ביותר בליגה מבחינת בישולים וכיבושי שערים.
עם הקבוצה זכתה באליפות בעונת 2018/2019 ובגביע הליגה בעונת 2017/2018. ב-2019 האריכה את החוזה בקבוצה.
מיד זומנה בשנת 2010 לנבחרת אנגליה עד גיל 15 ושיחקה מאז בכל הנבחרות הצעירות עד לנבחרת עד גיל 23. במסגרת הנבחרות הצעירות שיחקה 28 משחקים והבקיעה 12 שערים.
ב-2018 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת במשחק מול ווילס במסגרת מוקדמות הגביע העולמי לקראת הטורניר ב-2019. מיד לקחה חלק במונדיאל 2019 אך לא זומנה לסגל לקראת אולימפיאדת טוקיו.
לקראת מוקדמות יורו 2022 זומנה מחדש על ידי המאמנת סרינה ויכמן ובאליפות עצמה כבשה שישה שערים, בישלה ארבעה ונבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר כשהובילה את נבחרת אנגליה לזכייה היסטורית בתואר.
אליפות הסופר ליג האנגלית לנשים: 2018/19
מלכת השערים בליגה האנגלית: 2015
השחקנית הצעירה של השנה בליגה האנגלית בעונות 2015, 2018.
מלכת השערים באליפות אירופה בכדורגל נשים 2022
מלכת הבישולים באליפות אירופה בכדורגל נשים 2022
השחקנית המצטיינת באליפות אירופה בכדורגל נשים 2022
כדורגלנית השנה של ה-BBC: 2022
אליזבת קרוליין אורטון (נולדה ב-14 בדצמבר 1970) היא זמרת-יוצרת אנגלית, הידועה בסאונד הפולקטרוניקה שלה, המשלב אלמנטים של פולק ומוזיקה אלקטרונית.
היא זכתה להכרה בתחילה בזכות שיתופי הפעולה שלה עם ויליאם אורביט, אנדרו וות'רול, רד סנאפר והכמיקל בראדרס באמצע שנות ה-90.
אלבום הסולו שלה מ-1996, "Trailer Park" זכה לשבחים רבים.
היא צברה קהל נאמן לאחר יציאת האלבום "Central Reservation" ב-1999, שזכה בפרס המוזיקה הבריטית, והאלבום "Daybreaker" (2002) שהגיע למקום השמיני במצעד האלבומים הבריטי.
אלבומה משנת 2006, "Comfort of Strangers", יצא לאור לאחר הפסקה שבמהלכה ילדה אורטון את בתה ושיתפה פעולה עם הגיטריסט הבריטי ברט יאנש.
אורטון חזרה עם "Sugaring Season" ב-2012, שהציג צליל אקוסטי טהור יותר, ואחריו חזרה למוזיקה אלקטרונית עם "Kidsticks", שיצא ב-2016.
המוזיקה של אורטון הוצגה בסדרות וסרטים שונים כגון פליסיטי, לאהוב או לא לאהוב, מכושפות, דוסון קריק, רוזוול, ונילה סקיי ו-האנטומיה של גריי, ועל ידי כך קיבלה חשיפה לקהל המיינסטרים האמריקאי.
אורטון נולד באיסט דרהם, במחוז נורפוק, אך עבר לדלסטון במזרח לונדון, בגיל 14. אביה, יועץ יחסי ציבור ועיתונאי, עזב את אמה כשבת' הייתה בת 11, והיא גרה עם אמה, עיתונאית ופעילה פוליטית, ושני אחיה.
אביה מת זמן קצר לאחר מכן.
אמה נפטרה מסרטן ב-1989, כאשר בת' הייתה בת 19, מה שהוביל לנסיעתה לתאילנד לתקופה קצרה, שם חיה עם נזירות בודהיסטיות.
כשחזרה ללונדון, אורטון עבדה בעבודות כמו מלצרית בפיצה האט, ואף הייתה בעלת חברת קייטרינג משלה.
אורטון הייתה שחקנית לפני שהפכה למוזיקאית, ובתחילה נרשמה ללימודי תיאטרון.
היא הופיעה בעיבוד ניסיוני לבמה של "Une Saison en Enfer", שירו של ארתור רמבו, עם להקת תיאטרון שסיירה ברחבי בריטניה, רוסיה ואוקראינה, בו היא גילמה את אהובתו של רמבו.
אורטון החל לעבוד עם ויליאם אורביט בהרכב בשם "Spill", אך בסופו של דבר האלבום "Superpinkymandy" הופיע רק תחת שמה של אורטון.
האלבום הנדיר יצא לאור רק ביפן, במספר מוגבל ביותר של כמה אלפי עותקים.
הסאונד מאוד אופייני לאורביט, אבל כל השירים (חוץ מ"Don't Wanna Know 'Bout Evil") נכתבו בשיתוף פעולה של אורטון ואורביט, וחלק מהשירים הופיעו בגרסאות שונות באלבומים הבאים של אורטון.
אורטון סיפקה שירה של מילה אחת למיני-אלבום הראשון של ההרכב "Red Snapper" ב-1994, ולאחר מכן הייתה שותפה לכתיבה ושרה בשיר "In Deep" ב-EP "The Swank" מאותה שנה.
מאוחר יותר הצטרף הבסיסט אלי פרנד מרד סנאפר ללהקה של אורטון.
בערך בזמן הזה היא פגשה את אד סימונס וטום רולנדס מהכמיקל בראדרס ושרה בשיר "Alive Alone" באלבום "Exit Planet Dust" משנת 1995. בהמשך היא שרה בשירים "Where Do I Begin" באלבומם "Dig Your Own Hole" משנת 1997 וב-"The State We're In" ב-"Come with Us" שיצא לאור ב-2002.
בשיאו הגיע למקום ה-68 במצעד האלבומים.
האלבום הציג את הסאונד המיוחד של אורטון, שילוב חדשני של כתיבת שירים מבוססת אקוסטית וביטים ואלמנטים אלקטרוניים.
היא החלה בסיבוב הופעות, תחילה כהופעת חימום להופעות כמו "The Beautiful South", והופיעה עם רון סקסמית', לפני שעשתה סיבוב הופעות בעצמה.
ביוני 1997, נכנס הסינגל הראשון שלה למצעד הסינגלים הבריטי עם הוצאה מחודשת של "She Cries Your Name".
"Central Reservation", אלבומה השני, ששמר על הגוון האלקטרוני של אלבומה הקודם, אך הציג צד יותר אקוסטי עם כמה שירים המורכבים אך ורק מהקולות של אורטון בליווי גיטרה אקוסטית בודדה, ונושאים יותר מופנמים, כולל "Pass in Time", שיר על מותה של אמה.
למרות הסגנון הזה, האלבום עדיין סיפק רגעים מהוקצעים יותר כמו הסינגל המוביל "Stolen Car", השיר "Sweetest Decline" בעל גוון הג'אז והמיתרים, ומלנכוליית האלקטרו של "Stars All Seeem to Weep".
האלבום זיכה את אורטון במועמדות שנייה לפרס מרקורי והיא זכתה בפרס האמנית הטובה ביותר בטקס פרסי הבריטס בשנת 2000.
ביולי 2002 יצא לאור האלבום "Daybreaker", ששוב שילב את סגנון האלקטרוניקה המוקדם, עם שירי פופ ובלדות אקוסטיות.
הוא כלל הופעות אורח של מוזיקאים כמו הכמיקל בראדרס, אמילו האריס, ריאן אדמס ופור טט.
האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה, הגיע למקום השמיני במצעד האלבומים הבריטי, וקיבל ביקורות חיוביות בעיקר מהעיתונות, החל מ"עבודתה הטובה ביותר עד כה" ממגזין מוג'ו, ה-NME נתן לו ציון 8/10, רולינג סטון והגרדיאן.
מגזין Q הגיב בצורה פושרת יחסית אך למרות זאת, היא הייתה מועמדת לפרס Q עבור האלבום הטוב ביותר.
לאחר מכן בשנת 2003 יצא לאור בארצות הברית בלבד, "The Other Side of Daybreak", בלייבל האמריקאי "Astralwerks", אלבום המורכב בעיקר מ-B-sides ורמיקסים של שירים מ-"Daybreaker", שנוצרו על ידי אמנים כמו רוטס מנובה ..
היא גם הקליטה שיר לארגון הצדקה "War Child", עבור אלבום האוסף "Hope" שלהם באותה שנה.
"Daybreaker" הופיע לראשונה במקום ה-40 ב-Billboard 200 ומכר 155,000 עותקים בארצות הברית, לפי Nielsen SoundScan.
האלבום הכפול "המיטב של", בשם "Pass in Time", יצא לאור ב-2003. הוא הציג את הקריירה המוזיקלית הענפה והמגוונת של אורטון באמצעות שירים שלא פורסמו בעבר, B-sides וקטעים נדירים (כגון "Where Do You Go" מ-"Superpinkymandy"), כמו גם שיתופי פעולה עם ויליאם אורביט והכמיקל בראדרס.
ב-31 במרץ 2003, היא הופיעה ברויאל אלברט הול בלונדון בסיום סיבוב ההופעות העולמי שליווה את האלבום.
בנוסף, היא ניגנה בקונצרט מחווה לאליוט סמית' בנובמבר.
אלבום האולפן הרביעי של אורטון, "Comfort of Strangers", יצא לאור בפברואר 2006, בצפון אמריקה בלייבל "Astralwerks", ובבריטניה ב-EMI.
באלבום זה אורטון התרחקה מהאלמנטים האלקטרוניים שאפיינו אותה בדרך כלל, והוא יותר דומה לאלבום אלט-פולק מסורתי.
האלבום הוקלט אחר היעדרות ממושכת מאז קודמו, חלקית כתוצאה מכמה ניסיונות הפקה, ופרידה בינה לבין הלייבל "Heavenly Records".
האלבום הופק על ידי המוזיקאי ג'ים או'רורק וזכה לשבחים רבים, כשהמבקרים ציינו את העומק והמיקוד של כתיבת השירים ואת האיכות המופשטת של המוזיקה.
באוקטובר 2012, יצא לאור "Sugaring Season" כאלבום ההמשך ל-"Comfort of Strangers" בלייבל "-ANTI" – האלבום הראשון שלה בלייבל הזה.
האלבום, שהוקלט בפורטלנד, אורגון, המשיך והרחיב את הסאונד האקוסטי הטהור של התקליט הקודם שלה, ורבים מהשירים נכתבו בגיטרה עם כיווני גיטרה חלופיים במיתרים פתוחים שאורטון למדה מברט יאנש בשנים הקודמות.
האלבום הוקלט ברובו בהופעה חיה, עם להקה המורכבת מבריאן בלייד בתופים, סבסטיאן שטרנברג בבס ורוב בורגר בקלידים.
"Sugaring Season" קיבל תגובות חיוביות באופן נרחב, ומבקרים רבים כינו אותו אלבומה הטוב ביותר עד כה.
אלבום האולפן השישי של אורטון, "Kidsticks", סימן תפנית ברורה לעבר סאונד אלקטרוני טהור, עם אורטון על קלידים וסינתיסייזרים במקום גיטרה אקוסטית.
את האלבום הפיקה אורטון בעצמה לצד אנדרו האנג מלהקת "Fuck Buttons" , שסיפק תכנות תופים וסינת'ים.
האלבום כלל תרומות של כריס טיילור מגריזלי בר , ג'ורג' לואיס ג'וניור מ-"Twin Shadow", והמלחין דסטין או'הלורן.
"Kidsticks" יצא לאור ב-27 במאי 2016, לאחר השמעה נרחבת של הסינגלים "Moon" ו-"1973" ב-BBC 6Music ובמקומות אחרים.
הגרדיאן כתב כי "Kidsticks הוא המצאה מחודשת של ממש: לא כל כך חזרה לשורשים האלקטרוניים שלה אלא חקירה נועזת של טריטוריה חדשה".
אורטון ילדה בת, ננסי, באמצע דצמבר 2006. היא ביטלה את סיבוב ההופעות שלה בבריטניה בספטמבר 2006 בגלל הריונה.
היא נשואה למוזיקאי סם אמידון ולשניים יש בן, ארתור, יליד 2011.
אורטון גילמה את התפקיד הראשי בסרט האינדי "Southlander" ב-2001, וחזרה לשחק עם תפקיד ראשי בסרט העצמאי הבריטי "Light Years" ב-2015, בבימויה של אסתר מיי קמפבל .
בת' ברודריק היא שחקנית אמריקאית.
ברודריק נולדה בקנטקי וגדלה בהנטינגטון ביץ' שבקליפורניה ולה שתי אחיות, כבר מילדותה התעניינה בתיאטרון, לאחר סיום התיכון החלה ללמוד באקדמיה לאמנות הבמה בפסדינה, ב-1988 שיחקה תפקיד קטן בסרט ההתבגרות "Stealing Home".
היא ביצעה תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, מ-1994 ועד 1995 שיחקה את אחד התפקידים הראשיים בקומדיית המצבים "The 5 Mrs.
Buchanans", בסדרה "סברינה המכשפה הצעירה" גילמה את זלדה, דודתה של סברינה.
היא גילמה במספר פרקים של "אבודים" את אמה של קייט אוסטן (אוונג'לין לילי), ב-2010 שיחקה בסרט הטלוויזיה של ABC "נקמת השושבינות".
היא הייתה במערכת יחסים עם הבמאי בריאן דה פלמה, היא נשואה בשנית.
היא מתגוררת באוסטין שבטקסס ולקחה חלק במספר הפקות תיאטרון מקומיות בעיר.
בשר קנגורו הוא בשר לאכילה שהוכן מקנגורו.
בשר קנגורו מיוצר באוסטרליה ומיוצא ליותר מ-60 שווקים מעבר לים.
בתקופה שלפני הגעת המתיישבים האירופיים לאוסטרליה, שימש הקנגורו כמקור מזון עיקרי עבור הילידים האבוריג'ינים.
כיום, ממשלת אוסטרליה מאפשרת ציד מבוקר של מרבית מיני הקנגורו.
הקנגורו ניצוד בטבע רק באזורי ציד מאושרים ומכסות נקבעות כדי להבטיח את קיימות אוכלוסיות הקנגורו.
אם המספרים מתקרבים לסף המינימום, אזורי הציד נסגרים עד שהאוכלוסייה מתאוששת.
בנוסף על כך, על מנת להבטיח סטנדרטים גבוהים הן של הומאניות והן של היגיינת מזון, ציידי קנגורו נדרשים לרישיון מיוחד.
בשר שמיוצא אל מחוץ לגבולות המדינה נבדק על ידי שירות ההסגר והפיקוח האוסטרלי (AQIS).
בשר קנגורו עשיר מאוד בחלבון ודל מאוד בשומן (כ-2%).
לבשר קנגורו יש ריכוז גבוה מאוד של חומצה לינולאית מצומדת (CLA) בהשוואה למזונות אחרים.
ל-CLA יוחסו מגוון רחב של יתרונות בריאותיים.
בשר קנגורו מעובד גם למזון עבור חיות מחמד.
בשל תכולת השומן הנמוכה שלו, לא ניתן לבשל בשר קנגורו באותו אופן כמו בשר של בעלי חיים אחרים, והוא בדרך כלל מבושל לאט או מוקפץ במהירות.
מכסות הציד נקבעות בנפרד על ידי הממשלות של המדינות או או הטריטוריות באוסטרליה, אך כל תוכניות הציד המסחרי חייבות להיות מאושרות על ידי ממשלת אוסטרליה.
לא כל המינים מותרים לציד, אלא רק אלו שאוכלוסייתם אינה נמצאת בסכנה.
המינים המותרים לציד הם: קנגורו אדום, קנגורו אפור מערבי, קנגורו אפור מזרחי ו-וולארו מצוי.
המכסות הן בדרך כלל בין 10% ל-20% מאוכלוסיית הקנגורו המוערכת.
בפועל, בדרך כלל הציידים מנצלים פחות מחצי מהמכסה המותרת.
ציד ואכילת הקנגורו זכה לביקורת בידי פעילי זכויות בעלי חיים.
מנגד, ציד הקנגורו נתמך על ידי מגוון רחב של אקולוגים מקצועיים באוסטרליה.
קבוצות כמו האגודה האקולוגית של אוסטרליה, אגודת חיות הבר האוסטרליות ואגודת היונקים האוסטרלית הצהירו על תמיכתן בציד קנגורו.
לטענת ארגונים אלו, ביסוס מערכת הייצור החקלאית של אוסטרליה על בעלי חיים מקומיים במקום על בעלי חיים מיובאים כמו כבשים, מציע יתרונות אקולוגיים ניכרים לשטחי המרעה הדלילים בלאו הכי של המדינה, ויכול לחסוך בפליטת גזי חממה.
בת'אן הרדיסון היא דוגמנית אופנה ואקטיביסטית אמריקאית.
היא נולדה בברוקלין, ניו יורק ב-1942. הרדיסון הפכה לאחת הדוגמניות השחורות הידועות הראשונות לאחר הופעתה ב-1973 בתצוגת האופנה ההיסטורית בארמון וורסאי הידועה בכינוי "קרב וורסאי".
היא ידועה גם בפעילותה בנושא גיוון אתני בתעשיית האופנה.
הרדיסון זכתה לפרסים והוקרה על עבודתה, כולל פרס מייסדי מועצת מעצבי האופנה האמריקאית (CFDA) לשנת 2014. הארדיסון היא אמו של השחקן קאדים הרדיסון.
הרדיסון נולדה בברוקלין, ניו יורק.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון ג'ורג' וו.
וינגייט, הרדיסון למדה בבית הספר לאמנות של אוניברסיטת ניו יורק ובמכון האופנה הטכנולוגי, אך לא סיימה את לימודיה בשניהם.
במשך תקופה קצרה עבדה הרדיסון כקצינה במתקן הכליאה בדפורד הילס.
במהלך שנות ה-60 עבדה הרדיסון ברובע הבגדים של העיר ניו יורק כאשת מכירות.
בשנת 1967, היא התגלתה על ידי המעצב האפרו-אמריקאי ווילי סמית' והחלה לעבוד עבורו כדוגמנית מדידות, אולם תוך זמן קצר עברה לדוגמנות מסלול.
את הופעתה הראשונה כדוגמנית מסלול עשתה לבקשת מעצב האופנה צ'סטר ויינברג.
היא הייתה הדוגמנית השחורה היחידה בתצוגת האופנה והקהל, שהיה מורכב ברובו מקניינים מדרום ארצות הברית, הגיב להופעתה באופן שלילי.
יחד עם בוורלי ג'ונסון, אימאן ופט קליבלנד, הרדיסון פרצה מחסומים בשנות ה-70 והופיעה ב־Allure, הרפרס בזאר, ו-ווג .
ב-1973, היא השתתפה בתצוגת האופנה "קרב וורסאי", שבה מיטב המעצבים של צרפת התחרו מול המעצבים האמריקאים המובילים של אותה תקופה.
תצוגת האופנה הזו הייתה אחת הראשונות ששברו מחסום בנוגע לייצוג דוגמניות שחורות בתעשיית האופנה, דבר שלא היה מקובל באותה תקופה.
ב-1980 הרדיסון הצטרפה ל-Click, סוכנות סטארט-אפ לדוגמנות, כסוכנת הזמנות.
היא הפיקה תצוגות אופנה, טיפלה ביחסי ציבור לבתי עיצוב, והפכה לעורכת בכמה מגזינים.
הרדיסון הייתה מוטרדת מיחסי הכוחות בתעשיית האופנה, וזה הוביל אותה לשנות את המיקוד שלה מדוגמנות לאקטיביזם ב-1981.
ב-1984 הקימה את סוכנות הניהול בת'אן, שהתמקדה ביצירת גיוון בתעשיית האופנה.
ב-1988, יחד עם ידידתה הדוגמנית לשעבר אימאן, ייסדה הרדיסון את קואליציית הבנות השחורות, כדי לספק תמיכה לדוגמניות שחורות ולהגביר את הנוכחות של נשים שחורות בתעשיית האופנה.
בשנת 1996, הרדיסון פנתה לטלוויזיה, שם הייתה שותפה להפקת של קומדיות המצבים " Between Brothers " ו-"Livin Large".
ב-2008 עבדה עם פרנקה סוזאני, אז עורכת המגזין "ווג" האיטלקי על גיליון All Black של המגזין, שהוקדש לדוגמניות שחורות.
ב-2010 הרדיסון מונתה לעורכת הכללית של ווג איטליה.
החל מאפריל 2019, הרדיסון עובדת כיועצת עבור גוצ'י וה- CFDA.
תרומתה של הרדיסון בדוגמנות והסברה זיכתה אותה במספר פרסים לאורך הקריירה שלה, ביניהם:
באפריל 1999, היא זכתה בפרס מפעל חיים שנתי של Vibe Style.
מאוחר יותר ב-1999, קרן מג'יק ג'ונסון העניקה להרדיסון פרס Distinguished Service Award.
עמותת הבוגרים השחורים של מכון פראט העניקה להרדיסון פרס מפעל חיים לשנת 2003.
ב-2013 זכתה בפרס פרדריק דאגלס, על עבודתה לקידום הגיוון באופנה.
ב-2014, הרדיסון קיבלה את פרס מייסדי ה-CFDA.
בשנת 2023, הרדיסון, בשותפות עם הבמאי פרדריק צ'נג, הוציאה את "יופי שקוף", סרט תיעודי על הקריירה והאקטיביזם שלה.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס 2023, וצפוי להיות מוקרן בפסטיבל הקולנוע "אפוס" בתל אביב בסוף אפריל 2024.
בת' פורד היא מנהלת אמריקאית, המכהנת מאז 2018 כמנכ"לית Land O'Lakes, קואופרטיב חקלאי אמריקאי.
פורד נולדה בסו סיטי, איווה, וגדלה כילדה חמישית מתוך שמונה.
אביה היה נהג משאית וסוחר רכבים משומשים, ואמה הייתה אחות שהפכה בהמשך לפסיכולוגית.
אמה של פורד היוותה דמות משמעותית בחייה, והייתה לה מודל לחיקוי בזכות יכולתה להתמודד עם קשיים.
את דרכה בעולם החקלאות החלה פורד בגיל 12, בעבודה של ניקוי תפרחות תירס בשכר של 2 דולר לשעה.
עבדה במספר עבודות נוספות כדי לממן את לימודיה, כולל כעובדת ניקיון, צבעית בתים וקופאית בחנות נוחות.
סיימה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה של איווה, ולאחר מכן תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת קולומביה.
במהלך הקריירה שלה, פורד עבדה בניהול שרשרת אספקה בחברות כמו אקסון מוביל, פפסיקו ו-Scholastic, ולבסוף הצטרפה ל-Land O'Lakes בשנת 2011, שם כיהנה כראש תחום שרשרת האספקה והתפעול.
באוגוסט 2018 מונתה למנכ"לית החברה, והפכה לאחת מ-25 נשים שהובילו חברות ברשימת Fortune 500 באותה תקופה ולאישה הראשונה מחוץ לארון שמכהנת כמנכ"לית בחברה ברשימ זו.
כמנכ"לית השקיעה פורד בטכנולוגיות חדשות בתחום החקלאות וחיזוק הקהילות הכפריות.
היא ציינה כי האתגרים הגדולים ביותר עבור חקלאים אמריקאים הם חוסר יציבות במדיניות, תנאי מזג האוויר המשתנים, והיעדר גישה לאינטרנט מהיר באזורים מרוחקים.
פורד תומכת בשיפור תשתיות האינטרנט הכפריות, ויזמה את פרויקט American Connection שמטרתו לשפר את חיבורי האינטרנט הכפריים ולגשר על "הפער הדיגיטלי" שנוצר.
פורד חברה בדירקטוריונים של ארגונים שונים, כולל Business Roundtable, Paccar, וסטארבקס, ומשמשת כחברת הנהלה בקרן ניהול הפנסיה של מורי סיינט פול.
בשנת 2019 חתמה פורד, יחד עם 181 מנכ"לים אחרים, על הצהרת Business Roundtable המצהירה כי על תאגידים לשרת לא רק את בעלי המניות אלא גם את הלקוחות, העובדים והקהילות.
בשנת 2020 הסירה החברה את דמות האישה הילידית ממותג החמאה שלה לטובת הכיתוב "בבעלות חקלאית", ובכך ייצגה את ערכיו של הקואופרטיב ואת חיבורו למגדלים.
בשנת 2024 נכללב ברשימת טיים 100 של מגזין טיים.
פורד נשואה לג'יל שורץ, מנכ"לית קרן הפנסיה של מורי סיינט פול, ולהן שלושה ילדים מתבגרים.
הול-לונג היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כמושלת דלאוור ה-75 למשך שבועיים בחודש ינואר 2025. הול-לונג, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה כסגנית מושל דלאוור בין השנים 2017–2025 תחת המושל ג'ון קרני.
בינואר 2025, בעקבות התפטרותו של קרני מתפקיד המושל לאחר שנבחר לראש עיריית וילמינגטון, התמנתה הול-לונג למושלת המדינה עד להשבעתו של מאט מייר, שנבחר כהלכה להחליף את קרני בבחירות הכלליות.
טרם כהונתה כסגנית המושל הייתה חברת הסנאט של דלאוור (2016-2008) ובית הנבחרים של דלאוור (2008-2002).
בתא'ני הול-לונג נולדה ב-12 בנובמבר 1963 במחוז סאסקס שבדלאוור.
היא קרובת משפחתו של דייוויד הול, המושל ה-15 של דלאוור.
הול-לונג גדלה בחווה עם שני אחיה הגדולים ולמדה בבית הספר התיכון אינדיאן ריבר.
היא השלימה לימודי תואר ראשון בסיעוד באוניברסיטת תומאס ג'פרסון, תואר שני ברפואה מאוניברסיטת הרפואה של קרוליינה הדרומית, ותואר דוקטור במדיניות בריאות וניהול סיעודי באוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
את הקריירה האקדמית שלה החלה כמרצה באוניברסיטת ג'ורג' מייסון, ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת דלאוור, שם היא משמשת כפרופסור לסיעוד.
בבחירות 2016 נבחרה הול-לונג לסגנית מושל דלאוור ונכנסה לתפקיד ב-17 בינואר 2017. במהלך כהונתה יזמה את הקמת הקונסורציום לבריאות התנהגותית ביוני 2017, אותו היא מנהלת.
תפקידו של הקונסורציום הוא לפתח תוכניות לטווח קצר וארוך להתמודדות עם התמכרות ונושאי בריאות הנפש בדלאוור.
בשנת 2018, שיתף הקונסורציום פעולה עם Pew" Charitable Trusts" כדי להרחיב את הגישה לטיפול באופיואידים.
ביוני 2022 פעלה הול-לונג עם חברת הסנאט המדינתי שרה מקברייד וחברת בית הנבחרים של דלאוור מליסה מינור-בראון להשגת מימון בסך 3.2 מיליון דולר אמריקאי ממשרד הבריאות והשירותים החברתיים של דלאוור להקמת מתקן הטיפול הראשון עבור נשים הרות והורים הסובלים מהתמכרות לאופיואידים.
היא נבחרה מחדש בבחירות 2020 לאחר שגברה על מועמדת המפלגה הרפובליקנית דונייל הול.
בין השנים 2020 ל-2021 כיהנה הול-לונג כיושבת ראש איגוד סגני המושלים הלאומי.
באפריל 2024 הודיעה הול-לונג על מועמדותה לתפקיד מושלת דלאוור, והצטרפה למערכת הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לצד נציב מחוז ניו קאסל מאט מייר ומזכיר מחלקת משאבי הטבע והבקרה הסביבתית לשעבר קולין א'מארה.
במהלך הפריימריז התעוררה מחלוקת כאשר התברר כי העבירה לבעלה, דיינה הול, למעלה מ-200 אלף דולר בתשלומים שלא דווחו מעולם.
בעקבות הפרשה תיקנה הול-לונג שבע שנות דיווחים כספיים של מטה הבחירות שלה.
היא הפסידה בבחירות המקדימות לאחר שגרפה 36.62% מהקולות, לעומת 46.98 האחוזים שגרף מייר, שאף נבחר בבחירות הכלליות.
חרף כישלונה בבחירות לתפקיד המושל, הושבעה הול-לונג למושלת ה-75 של דלאוור ב-7 בינואר 2025, כאשר המושל המכהן ג'ון קרני התפטר טרם סיום כהונתו כדי להתמנות לראש עיריית וילמינגטון.
כהונתה ארכה כשבועיים בלבד עד להשבעתו של מאט מייר.
בת' (בספרדית: Beth; נולדה ב-1981) היא זמרת ספרדייה.
בת' נולדה בקטלוניה בשם אליזבת רודרגס קולס, היא למדה תיאטרון מוזיקלי בברצלונה וגרה תקופה בלונדון, היא לקחה חלק במספר פעילויות הומניטריות באפריקה.
היא השתתפה בתוכנית המציאות המוזיקלית "Operación Triunfo", שם היא סיימה במקום השלישי, אך בהצבעה נפרדת היא נבחרה על ידי הקהל לייצג את ספרד באירוויזיון 2003. באירוויזיון ביצעה את שירה Dime שדורג בתחרות במקום השמיני.
תחרות האירוויזיון באותה שנה הייתה למופע הטלוויזיוני הכי נצפה בספרד באותה שנה, בנוסף שירה Dime נהיה ללהיט מספר 1 במדינה.
באותה שנה הוציאה את אלבום הסטודיו הראשון שלה "Otra realidad", אשר מכר מעל 200,000 עותקים.
ב-2010 הוציאה אלבום בשפה הקטלונית הנקרא "Segueix-me el fil".
היא זכתה להצלחות בתחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים בהם זכתה 8 פעמים בתחרויות גראנד סלאם.
בשנת 2017 היא דורגה מס' 1 בתחרויות זוגות והייתה ברמה זו במשך 32 שבועות רצופות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא זכתה במדליית זהב בזוגות מעורבים לצד ג'ק סוק.
בת'אני מאטק נולדה בשנת 1985 ברוצ'סטר שבמינסוטה.
היא התחתנה בשנת 2009 ומאז שם משפחתה מאטק-סנדס.
בת'אני מאטק החלה קריירה מקצועית בשנת 1999.
בשנת 2001 היא התחילה לשחק בתחרויות גראנד סלאם.
בתחרויות הנשים היא לא הגיע לשלבים מתקדמים.
בתחרויות זוגות נשים בת'אני מאטק-סנדס הגיעה להצלחות תוך משחקה לצד לוציה שפרובה.
הן ניצחו באליפות אוסטרליה הפתוחה 2015 ועד לשנת 2017 ניצחו ב-5 תחרויות זוגות בגראנד סלאם.
רק באליפות וימבלדון היא לא הצלחיה להגיע לתואר.
בשנת 2021 היא שיחקה לצד איגה שוויונטק והן הפסידו בגמר אליפות צרפת הפתוחה 2021.
בתחרויות זוגות מעורבים בת'אני מאטק-סנדס הגיע למשחקי הגמר 6 פעמים וניצחה 4 פעמים עם פרטנרים שונים.
כמו בתחרויות זוגות נשים היא לא הצליחה להגיע לתואר באליפות וימבלדון.
בת'אני מאטק-סנדס שיחקה ב-2 אולימפיאדות.
בגמר ה-WTA בת'אני מאטק-סנדס הגיע לגמר תחרות זוגות נשים בשנת 2016.
בת'להם היא עיר במחוזות נורת'המפטון וליהיי באזור במזרח פנסילבניה בארצות הברית.
נכון ל, מנתה בת'להם אוכלוסייה כוללת של 75,781 תושבים, מה שמציב אותה כעיר השנייה בגודל האוכלוסייה באזור עמק ליהיי אחרי אלנטאון והעיר השביעית בגודל האוכלוסייה בפנסילבניה.
מכלל אוכלוסייתה נכון לשנת 2020, 55,639 תושבים היו במחוז נורת'המפטון ו-19,343 היו במחוז ליהיי.
העיר ממוקמת לאורך הנהר , יובל באורך 175 קילומטרים של הנהר דלאוור.
בת'להם שוכנת במרכז הגאוגרפי של עמק ליהיי, אזור מטרופולין של 1,890 קמ"ר עם אוכלוסייה של 861,899 נפש לפי מפקד האוכלוסין של 2020, שהוא המטרופולין השלישי בגודלו בפנסילבניה והמקום ה-68 בגודל האוכלוסייה בין המטרופולינים של ארצות הברית.
בת'להם גובלת באלנטאון והיא שוכנת 77 ק"מ צפונית לפילדלפיה ו-116 ק"מ מערבית לעיר ניו יורק.
לעיר ארבעה חלקים: מרכז בת'להם, הצד הדרומי, הצד המזרחי והצד המערבי.
כל אחד מהחלקים הללו פרח בזמנים שונים בהתפתחות העיר וכל אחד מכיל אתרים המוכרים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
קו הרכבת Lehigh Line של חברת הרכבת Norfolk Southern Railway, לשעבר הקו הראשי של חברת הרכבות Lehigh Valley Railroad, עובר דרך בת'להם לכיוון מזרח לאיסטון וחוצה את הנהר דלאוור ל בניו ג'רזי.
קו הרכבת Reading Line של אותה חברת רכבות רכבת חוצה את בת'להם בדרכו מערבה אל אלנטאון ו.
לבת'להם יש מערכת יחסים היסטורית ארוכה עם חגיגת חג המולד.
העיר נקראה על שם בית לחם שבארץ ישראל בערב חג המולד 1741 על ידי ניקולאוס פון צינצנדורף, בישוף של הכנסייה המוראבית.
בשנת 1747, בת'להם הייתה העיר הראשונה בארצות הברית שהציגה עץ חג המולד מעוטר.
ב-7 בדצמבר 1937, בטקס מפואר במהלך השפל הגדול, אימצה העיר את הכינוי "עיר חג המולד של ארצות הברית" (Christmas City USA) בטקס גדול.
זהו אחד מכמה אתרים באזור עמק ליהיי ששמותיהם נוצרו בהשראת מקומות בביבליה, כולל ("מצרים"), ("אמאוס"), ("נהר הירדן") ו ("נצרת").
לפני ההתיישבות האירופית, האזורים סביב בת'להם של ימינו והאזורים הסובבים אותה לאורך הנהר דלאוור ויובליו במזרח פנסילבניה היו מיושבים על ידי עמים ילידים שונים, כולל הלנאפי דוברי שפה ממשפחת השפות האלגונקוויות, שהתחלקו לשלוש חטיבות עיקריות, שנבדלו בניבים בהן דיברו: האונאמי, האונאלאצ'יטגו והמונסי.
הם סחרו עם ולאחר מכן עם באזור המיד-אטלנטיק, כיום המדינות קונטיקט, דלאוור, מרילנד, וניו ג'רזי והאזורים לונג איילנד ודרום עמק ההדסון במדינת ניו יורק, ואזורים אחרים בפנסילבניה.
ב-2 באפריל 1741 העביר , סוחר עשיר ודמות פוליטית בפילדלפיה, שייסד מאוחר יותר את העיר אלנטאון, שטח של 2,000 דונם לאורך גדות נחל והנהר ל.
בערב חג המולד של אותה שנה, ייסדו וניקולאוס פון צינצנדורף, שעמדו בראש קבוצה קטנה של מאמינים מהכנסייה המוראבית, את קהילת המיסיון של בת'להם במפגש הנהרות מונוקאסי וליהיי.
הם הקימו קהילות מיסיונריות בקרב האינדיאנים ונוצרים מנודים דוברי גרמנית וקראו ליישוב על שם העיירה המקראית בית לחם יהודה, שנאמר כי היא מקום הולדתו של ישו.
בת'להם התחילה כקהילה טיפוסית להתיישבות מוראבית, שבה הכנסייה הייתה בעלת כל הרכוש.
עד שנות ה-50 של המאה ה-19, רשמית רק חברי הכנסייה המוראבית הורשו לחכור חלקות קרקע בבת'להם.
אבל גם קבוצת משפחות שהיו הוגנוטים התיישבה בבת'להם.
בסוף המאה ה-18, הוקמו בבת'להם טחנות דגן ומנסרות, הידועים בשם טחנות קלווין.
בית האחים ההיסטורי, בית האחיות, בית האלמנות והגמיינהאוס (Gemeinhaus - בית הקהילה), עם הקפלה העתיקה, הם שרידים מתקופה זו של חיים משותפים.
המוראבים שירתו את הילידים המקומיים בני הלנאפי באמצעות המיסיון באזור, ולאחרים מזרחה יותר במושבה ניו יורק.
בבית הקברות ההיסטורי של בת'להם ("שדה אלוהים"), בני הלנאפי שהתנצרו נקברו לצד המוראבים.
בשנת 1762 הוקם בבת'להם מפעל המים הראשון באמריקה לשאיבת מים לשימוש הציבור.
בסתיו 1777, במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, ברחו פטריוטים רבים מפילדלפיה לבת'להם והסביבה כאשר הצבא הבריטי התקדם ממזרח.
המרקיז דה לה פאייט התאושש בבת'להם מפציעה שספג במפלה של , וכמה מהחברים הבולטים בקונגרס הקונטיננטלי נמלטו צפונה לבת'להם לפני שהקונגרס בסופו של דבר התכנס מחדש ב.
לפני, במהלך ואחרי המהפכה האמריקאית, ביקרו בבת'להם ג'ורג' וושינגטון ואשתו מרתה, אלכסנדר המילטון, בנג'מין פרנקלין, ג'ון אדמס, סמואל אדמס, ג'ון הנקוק, והמרקיז דה לאפייט.
ב-22 בספטמבר 1777, לנו ארבעה עשר חברי הקונגרס הקונטיננטלי השני בפונדק בבת'להם.
בשנת 1845 בת'להם הייתה כפר משגשג ששולב במחוז נורת'המפטון.
לאחר הסינוד של הכנסייה המוראבית ב-1848, הפכה בת'להם למטה של המחוז הצפוני של הכנסייה המוראבית באמריקה הצפונית.
ב-27 במרץ 1900 הציגה את הופעת הבכורה בארצות הברית של המיסה בסי מינור מאת המלחין הלותרני הגרמני יוהאן סבסטיאן באך, בכנסייה המוראבית המרכזית של העיר.
בת'להם הייתה אחת מארבע קהילות מוראביות המובילות בצפון-מזרח ארצות הברית; שלוש האחרות היו , ו, כולן בפנסילבניה.
ב-1865, לאחר תום מלחמת האזרחים, הוקם הפרוור סאות' בת'להם.
בשנת 1886 הוקם הפרוור וסט בת'להם במחוז ליהיי.
ב-1901 העיירה הקרובה נורת'המפטון הייטס קיבלה מעמד של עיר.
החל משנת 1904 החלה בת'להם במאמץ מרוכז לספח את הרשויות המקומיות השכנות.
בשנת 1904 בת'להם קלטה את וסט בת'להם ואחריה זמן קצר לאחר מכן בשנת 1905 את הוטלסוויל.
סאות' בת'להם ניסתה להתנגד למיזוג והתאגדה כעיר בפני עצמה בשנת 1913, אולם ביטל את התאגדותה בנימוק שהייתה בלתי חוקתית בשנת 1915 ובשנת 1917 צורפה סאות' בת'להם לבת'להם.
בעקבות המיזוג עם סאות' בת'להם, התאגדה העיר המאוחדת החדשה בת'להם.
ארצ'יבלד ג'ונסטון, מנכ"ל בית לחם סטיל, נבחר לראש העייריה הראשון של העיר החדשה.
נורת'המפטון הייטס שולבה בעיר בשנת 1920 לאחר התנגדות מקומית משמעותית ומיזוג מוצע כושל בין נורת'המפטון הייטס ו כדי להפוך לעיר מתחרה.
עם סיפוח , , והעיר לשעבר , נקבעו גבולותיה הנוכחיים של בת'להם.
מכיוון שנדרשו כמויות גדולות של מים בתהליך ייצור הפלדה, העיר רכשה 89,000 דונם של קרקע בהרי הפוקונוס, שם המים שלה מאוחסנים במאגרים.
נהר ליהיי, יובל של הדלאוור, זורם דרך בת'להם.
הנחלים מונוקאסי וסאוקון נשפכים לנהר ליהיי בבת'להם.
בת'להם שוכנת כ-80 ק"מ צפונית לפילדלפיה וכ-130 ק"מ מערבית לעיר ניו יורק.
האקלים בבת'להם אקלים יבשתי לח (Dfa בשיטת קפן).
הקיץ בדרך כלל חם ולח, הסתיו והאביב בדרך כלל מתונים והחורף קר.
המשקעים יורדים באופן די אחיד לאורך כל השנה, עם סופות רעמים בקיץ, ממטרים באביב ובסתיו ושלג בחורף.
הטמפרטורה הגבוהה הממוצעת משתנה מאוד, מ-3 מעלות צלזיוס בינואר ועד 29 מעלות צלזיוס ביולי.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה הייתה 41 מעלות צלזיוס, בעוד שהטמפרטורה הנמוכה ביותר שנרשמה הייתה 27- מעלות צלזיוס.
בת'להם משויכת לאזור עמידות 6b של הצמחייה על פי ההגדרות של מחלקת החקלאות של ארצות הברית.
בת'להם מחולקת לחמישה אזורים עיקריים: סנטר סיטי, וסט סייד, איסט סייד, סאות' סייד ונורת' סייד.
הווסט סייד ממוקם במחוז ליהיי וארבעת האזורים האחרים נמצאים במחוז נורת'המפטון.
סנטר סיטי תחום על ידי נחל מונוקאסי ממערב, שדרות דיוברי מצפון ושדרות סטפקו ממזרח.
הווסט סייד מתחיל בגבולה המערבי של העיר עם אלנטאון וממשיך מזרחה לנחל מונוקאסי וצפונה לעיירה האנובר.
שכונת מאונט איירי תחומה על ידי שדרת פנסילבניה ממערב, רחוב וסט ברואד מצפון, השדרה השנייה ממזרח ונהר ליהיי מדרום.
האיסט סייד גובל במערב בסנטר סיטי ובמזרח עם העיירה בת'להם ו.
האיסט סייד כולל את אזור פמברוק וילג'.
הגבולות של הסאות' סייד הם במערב, נהר ליהיי בצפון, "ההר הדרומי" (חלק מרכס הרי האפלצ'ים) בדרום, והלרטאון במזרח.
הנורת' סייד מתחיל מצפון לשדרות דיוברי ומשתרע במעלה כביש 191 (שדרות לינדן) עד אוקלנד רואד, שם יש הפרדה בין העיר בת'להם והעיירה בת'להם.
הנורת' סייד משתרע מערבה עד נחל מונוקאסי על דרך מקאדה ומזרחה עד ההצטלבות בין שדרות איסטון ושדרות סטפקו.
הנורת' סייד מתייחס יותר לחלוקה תרבותית מאשר לגבול ממשי.
ההרכב הגזעי של העיר הוא 72.7% לבנים, 9.2% אפרו אמריקאים, 0.3% אינדיאנים, 3.1% אמריקאים אסיאתיים, 9.8% מגזעים אחרים ו-7.5% משני גזעים או יותר.
היספנים או לטינים מכל גזע הם 29.9% מהאוכלוסייה.
נכון למפקד האוכלוסין של 2010, התגוררו בעיר 74,982 נפשות.
ההרכב הגזעי של העיר היה 76.4% לבנים, 6.9% אפרו אמריקאים, 0.3% ילידים אמריקאים, 2.9% אסייתים, 10.0% מגזעים אחרים ו-3.4% משני גזעים או יותר.
היספנים או לטינים מכל גזע היו 24.4% מהאוכלוסייה.
היספנים או לטינים מכל גזע היו 18.23% מהאוכלוסייה.
32.3% מכלל משקי הבית היו יחידים, ול-14.4% היה מישהו שחי לבדו בן 65 ומעלה.
גודל משק הבית הממוצע היה 2.34 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.95.
הגיל החציוני היה 36 שנים.
ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 35,815 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 45,354 דולר.
לגברים הייתה הכנסה חציונית של $35,190 לעומת $25,817 לנשים.
ההכנסה לנפש בעיר הייתה 18,987 דולר.
באזור עמק ליהיי היה בבת'להם שיעור פשיעה נמוך יותר נכון לשנת 2018 מאשר באלנטאון, אך שיעור פשיעה גבוה יותר מאיסטון, העיר השלישית בגודלה בעמק ליהיי.
בשנת 2018, היה מדד הפשיעה האלימה של בת'להם 273.0, בעוד שמדד הפשיעה האלימה של אלנטאון היה 338.4 ומדד הפשיעה האלימה של איסטון היה 254.1. לצורך התייחסות, הממוצע של ארצות הברית היה 368.9 בשנת 2018.
בת'להם הפכה למרכז של תעשייה כבדה ומסחר במהלך המהפכה התעשייתית.
בית לחם סטיל (1857–2003), שנוסדה ובסיסה בבת'להם, הייתה פעם יצרנית הפלדה השנייה בגודלה בארצות הברית, אחרי שבסיסה בפיטסבורג.
החברה הייתה מעצמה באמצע המאה העשרים, עם למעלה מ-30,000 עובדים בשיאה.
בית לחם סטיל הייתה גם אחת מחברות הגדולות בעולם ואחת הסמלים המובילים של החברות התעשייתיות והחזקות ביותר של ארצות הברית בעולם, והיא בנתה יותר מ-1,100 ספינות מלחמה בשימוש במלחמת העולם השנייה.
בית לחם סטיל החלה לייצר את הצורות המבניות הרחבות הראשונות שיוצרו בארצות הברית והייתה חלוצה בייצור של "קורת I" שנמצאת כעת בכל מקום המשמשת לבניית מבנים עם שלד פלדה, כולל גורדי שחקים.
היא ייצרה חומרי בנייה למספר רב של גורדי שחקים עירוניים וגשרים מרכזיים בניו יורק ובערים אחרות .
החברה הפכה לספקית מרכזית של מוצרי לוחות ותחמושת שריון במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה.
לאחר כ-140 שנות ייצור המתכת במפעל בבת'להם, בית לחם סטיל הפסיקה את פעילותה שם ב-1995, לנוכח תחרות מעבר לים וירידה בביקוש, והחברה התפרקה ב-2003.
בדצמבר 2006 זכתה חברת ברישיון להפעלת מכונות מזל בקטגוריה 2 על ידי מועצת בקרת המשחקים של פנסילבניה.
לאס וגאס סנדס החלה לעבוד על האתר, שסווג הן כפרויקט הפיתוח מחדש הגדול ביותר של במדינה והן כהשקעה הגדולה ביותר בפיתוח קזינו שנעשתה בפנסילבניה.
משימתו הייתה ליצור השקעות מחדש ועיור באזור.
בעלות צפויה של 743 מיליון דולר, מפעל הפלדה ההיסטורי של בית לחם סטיל מפותח מחדש כאתר נופש משולב במלואו, כדי לכלול 3,000 מכונות מזל, למעלה מ-300 חדרי מלון, 9 מסעדות,19,000 מ"ר של חנויות קמעונאיות, ו-4,300 מ"ר של חלל חופשי רב-שימושי.
בשנת 2007, חברת נופש הקזינו של לאס וגאס סנדס החלה בבניית אתר הנופש סנדס קזינו בת'להם, שלימים מותג מחדש כ.
הקזינו צפוי להכניס כמיליון דולר הכנסות ליום נכון לשנת 2009.
עוגן כלכלי מרכזי נוסף לעיר הוא בית החולים סנט לוק הממוקם בפאונטיין היל השכנה.
רשת בית החולים והבריאות היא השנייה בגודלה מסוגה בעמק ליהיי.
מעסיקים מרכזיים אחרים כוללים את חברת המכשור הרפואי הגרמנית , אוניברסיטת ליהיי וחברת הביטוח .
חברות נוספות בבית לחם כוללות את חברת הממתקים .
לחברת המסחר האלקטרוני Zulily (נמכרה ב-2024 לחברה מתחרה) הייתה פעילות לוגיסטית גדולה בעיר ששירתה את ארצות הברית.
בתחילת המאה ה-21, כמה חנויות ומסעדות נפתחו במרכז העיר ובסאות' סייד.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, הוסב רחוב וסט ברואד בין הרחובות ניו וגטר במרכז העיר לכיכר להולכי רגל.
המבנים בצדו הדרומי של הבלוק נהרסו והוחלפו בקניון סגור ובמגדל משרדים בן אחת עשרה קומות.
המגדל, בכיכר בת'להם בפינת רחבה וניו, ממשיך לפעול, אך הקניון ששטחו 7,500 מ"ר, שהוקם בתגובה לפיתוח קניונים פרבריים, נכשל.
מאז, הבלוק נפתח מחדש לתנועה, והקניון הוסב למשרדים של PowerSchool, חברת תוכנה שבסיסה בפולסום, קליפורניה, ושל שירות הכנסות הפנים.
עסקים קמעונאיים במרכז העיר בת'להם ברחוב הראשי דרומית לרחוב ברואד חוו צמיחה.
אזור הקניות בן שני גושי הבניינים מעוגן על ידי הקמפוס של האוניברסיטה המוראבית, הכנסייה המוראבית המרכזית בדרום, הקניון המקורה בת'להם קומון, והפונדק ההיסטורי Moravian Sun Inn, שנבנה ב-1758, בצפון.
בין האטרקציות של האזור ניתן למנות את , חנות הספרים הוותיקה במדינה הפועלת ברציפות שנבנתה ב-1756, ואת מלון בת'להם ההיסטורי, שנבנה ב-1922.
בסאות' סייד של העיר, חנויות ומסעדות חדשות נפתחו ברחובות ה-3 וה-4 בתחילת המאה ה-21, בין היתר בשל נוכחותה של אוניברסיטת ליהיי והפתיחה ב-2009 של קזינו וינד קריק בת'להם ו-SteelStacks, קמפוס בשטח של 10 דונם המוקדש למוזיקה ואמנויות, בנכס שהיה בעבר חלק מהמטה העולמי של בית לחם סטיל.
מחוץ למרכז העיר בת'להם, ישנם חמישה מרכזי קניות נוספים:
כיכר בת'להם בקצה העיר בעיירה
מרכז הקניות ליהיי סנטר בשדרות יוניון על הגבול עם אלנטאון
מרכז הקניות מרטין קורט בשדרה ה-8 ליד כביש 378
מרכז הקניות Stefko Boulevard בין שדרות וושינגטון לאיסטון
קניון וסטגייט, קניון מקורה, בכביש Schoenersville
לבת'להם יש מערכת יחסים היסטורית ארוכה עם חגיגת חג המולד, שנחגגת בעיר באופן בולט מדי שנה.
העיר נקראה בת'להם בערב חג המולד, 1741 על ידי ניקולאוס פון צינצנדורף, בישוף של הכנסייה המוראבית.
בשנת 1747, בית לחם הייתה העיר הראשונה בארצות הברית שהציגה עץ חג המולד מעוטר.
ב-7 בדצמבר 1937, בטקס מפואר במהלך השפל הגדול, העיר אימצה את הכינוי "עיר חג המולד ארצות הברית" בטקס גדול שכלל את מריון בראון גרייס, אשתו של נשיא בית לחם סטיל יוג'ין גרייס.
האנשים שהתאספו בטקס של 1937 שמעו את אותן מילים כאשר מקהלת באך שרה את הפזמון הגרמני הישן, "Jesu, Rufe Mich " ("ישו, קרא לי)", מאת אדם דרזה.
העיתון ה-Bethlehem Globe-Times, שהתמזג מאוחר יותר ליומון The Express-Times, שילם עבור כוכב העץ הגדול שהוקם על ראש רכס ההר הדרומי, בעלות של 460 דולר.
הכוכב המקורי נוצר עם ארבעה לוחות עץ, חופפים ליצירת כוכב בעל שמונה חודים, שגובהו 20 מטרים ורוחבו 15 מטרים, מותקן על שני מוטות עץ ומואר על ידי 150 נורות 50 וואט.
תאגיד PPL ומחלקת המים של בת'להם התקינו את הכוכב, שהוצב בראש ההר הדרומי על נכס בבעלות מחלקת המים, בעיירה סוקון תחתית.
בשנת 1939 הוחלף כוכב העץ בכוכב עשוי פלדה מבית לחם סטיל, בעלות של 5,000 דולר.
היו לו שמונה חודים, כאשר הקרן האופקית הראשית ברוחב 25 מטרים והקרן האנכית הראשית בגובה 16 מטר.
הכוכב הנוכחי הותקן בשנת 1967. גובהו 28 מטרים, הותקן על מסגרת הפלדה הישנה ונקבע בבסיס בטון ברוחב 7.5 מטרים ובעומק 2 מטרים.
פרספקס הותקן כדי להגן על 250 נורות 50 וואט.
בקיץ 2006 תיקנה העירייה את הבסיס.
צוות חשמלאי עירוני מחליף את הנורות כל שנתיים.
החל מאמצע שנות ה-90, הכוכב הודלק מ-16:30. עד חצות, בכל יום בשנה.
, שנוסדה בשנת 1898, מושכת אלפי מבקרים לפסטיבל הבאך השנתי של בת'להם, הנערך מדי שנה בקמפוס של אוניברסיטת ליהיי ובשטחים ההיסטוריים של התושבים המוראבים הראשונים במדינה.
פסטיבלים אחרים של בת'להם כוללים את ה-Celtic Classic, שחוגג את התרבות, האוכל והמוזיקה הקלטית, ואת פסטיבל הסרטים סאות'סייד.
העיר מארחת גם את פסטיבל הרוק האמנותי של צפון מזרח, או , אירוע מוזיקת רוק מתקדם בן שלושה ימים.
הספרייה הציבורית של אזור בת'להם
הספרייה הציבורית של אזור בת'להם (Bethlehem Area Public Library) היא יעד פופולרי לבילוי ובידור.
Banana Factory מאכלס סטודיו של אמנים מהאזור ופתוח לקהל בכל יום שישי הראשון של החודש.
תיאטרון טאצ'סטון, גם הוא בצד הדרומי של בת'להם, מאכלס את להקת התיאטרון המקצועית היחידה בעמק, המפיקה ומציגה הצגות תיאטרון מקוריות.
בת'להם מארחת את Musikfest, פסטיבל המוזיקה החינמי הגדול ביותר במדינה, מדי שנה בכל אוגוסט.
הפסטיבל מתפרש על פני 10 ימים, מושך כמיליון משתתפים מכל העולם, וכולל מאות מופעים מוזיקליים מכל הז'אנרים.
בשנת 2011 פתחה העיר את Steel Stacks (מילולית "ארובות הפלדה"), קמפוס בשטח של 40 דונם בשטחה לשעבר של בית לחם סטיל, המציג מוזיקה, אמנות, פסטיבלים, סרטים ותוכניות חינוכיות לאורך כל השנה.
הוא ממוקם על רקע תנורי הרם של מפעל הפלדה לשעבר.
מרכז האמנויות זואלנר (Zoellner Arts Center) של אוניברסיטת ליהיי מציע מגוון אירועים מוזיקליים ודרמטיים במהלך השנה.
ביום שישי הראשון של החודש, בתי העסק של רובע הקניות סאות'סייד מארחים את "יום שישי הראשון" (First Friday), חגיגה של אמנות ותרבות.
חנויות, מסעדות וגלריות לאמנות נשארות פתוחות עד מאוחר ומציעות הנחות מיוחדות, תקרובות, פתיחת גלריות ועוד.
תעלת ליהיי מספקת הזדמנויות לטיולים רגליים ולרכיבה על אופניים לאורך שביל הגרירה של התעלה העוקב אחרי נהר ליהיי בבת'להם.
גם תעלת ליהיי וגם נחל מונוקאסי קריק פופולריים לדיג ספורטיבי, ולשניהם מוסיפים דגי טרוטה מדי שנה.
ביולי 2024 נרשם שטח בגודל 37 דונם במרכז העיר, המוקף באזור חיץ בן 425 דונם, ברשימת המורשת העולמית של אונסק"ו כחלק מהאתר המורשת הסדרתי "יישובי הכנסייה המוראבית" לצד כריסטיאנספלד (דנמרק), הרנהוט (גרמניה) וגרייסהיל (צפון אירלנד).
האתר כולל את ה-Gemeinhaus משנת 1741, הבניין העתיק ביותר בבת'להם, שהאולם בקומה השנייה שלו הוא אתר הפולחן המוראבי העתיק ביותר ששרד.
אתר המורשת כולל גם את "אדמת האל" (God's Acre), אחד מבתי הקברות העתיקים ביותר בארצות הברית, שהוקם בשנת 1742 על ידי הרוזן צינצנדורף עצמו, על פי אותם עקרונות כמו בית הקברות בהרנהוט.
בבית הקברות ישנם 2,700 קברים של חברי הקהילה האירופים, האפרו-אמריקאים, אינדיאנים וזרים שהתנצרו לפי כללי הקהילה.
כל המצבות שוכבות על הקרקע ובגודל דומה.
הקבורה האחרונה במקום התרחשה ב-1911.
בתחומי בת'להם 39 אתרי פארק, המשתרעים על פני 2,300 דונם.
בין הפארקים של העיר ניתן למנות את פארק ביוקנן, פארק אלמווד, פארק איליק'ס מיל, פארק ג'ונסטון, פארק מונוקאסי, פארק רוקאנד, פארק רוז, סאנד איילנד, פארק סאוקון, שדה סל, פארק סאות' מאונטיין, פארק טריאנגל, פארק וסט סייד ופארק יוסקו.
ממשל העיר כולל את ראש העיר ומועצת העיר בת שבעה אנשים.
מבחינה פדרלית, בת'להם היא חלק ממחוז הבחירה לקונגרס ה-7 של פנסילבניה.
בבית לחם יש מועצת עיר בת שבעה אנשים הנבחרים במסגרת שתי מערכות בחירות.
ארבעה חברים נבחרים בבחירות שבהן נבחר ראש העיר, שלושת החברים האחרים נבחרים בבחירות נפרדות באמצע הקדנציה של ראש העיר.
מאז 1998 מועצת העיר מאוישת באופן אחיד על ידי חברי המפלגה הדמוקרטית.
בת'להם היא משכן לשלושה מוסדות להשכלה גבוהה.
באוניברסיטת ליהיי, הממוקמת על ההר הדרומי בצד הדרומי של בת'להם, יש 5,000 סטודנטים לתואר ראשון ו-2,100 סטודנטים לתארים מתקדמים.
האוניברסיטה, אשר נוסדה בשנת 1865, דורגה במקום ה-46 ברמה הלאומית בדירוג המכללות הטובות ביותר של ה-U.S.
News & World Report של המכללות הטובות ביותר במדינה בשנת 2025.
, הממוקמת במרכז העיר בת'להם, היא מכללה קטנה לשבע האמנויות החופשיות.
נוסדה בשנת 1742 כ"סמינר בת'להם לנשים", בית ספר יסודי.
מלבד תוכניות לתואר ראשון, המכללה כוללת גם את הסמינר התאולוגי המוראבי, בית ספר לתארים מתקדמים עם כ-100 תלמידים מיותר מתריסר עדות דתיות.
המכון הבינלאומי לפרקטיקות שיקום הוא בית ספר לתארים מתקדמים המוקדש להשכלה מתקדמת של אנשי מקצוע ולביצוע מחקר שיכול לפתח את התחום ההולך וגדל של "".
המוסד מציע שני תוארי מאסטר: המאסטר של שיטות משקמות וחינוך (MRPE) ו"מאסטר של פרקטיקות שיקום וייעוץ לנוער" (MRPYC).
המוסד מציע גם תעודת בוגר של 18 נקודות זכות בפרקטיקות שיקום.