tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בניו יורק טיימס טענו שהשיר "מזכיר את מקהלת הגוספל שאפיינה את שיריה של מדונה, תוך שהוא עצמו קשוח ומהיר".
ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג" שפורסמה על ידי רוב שפילד מרולינג סטון דורג "Don't Blame Me" במקום ה-102.
ארגוןרשימהמיקוםמקוראינדפנדנט100 רצועות האלבומים של טיילור סוויפט - מדורגות90רולינג סטוןכל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג102BuzzFeed167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג114NMEהשירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג67Paste158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג32Vulture179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג101
טיילור סוויפט – שירה ראשית, שירת רקע
מקס מרטין – הפקה, כלי מקלדת, שירת רקע
שלבאק – הפקה, גיטרות, כלי מקלדת
קורי בייס – עוזר הנדסה
ג'רמי לרטולה – עוזר הנדסה
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
Dolerme (בעברית: פגע בי) הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הספרדייה רוסליה.
השיר יצא לאור ב-24 במרץ 2020, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס.
השיר לווה בקליפ מילים רשמי שהועלה לערוץ היוטיוב של רוסליה.
השיר הגיע למקום ה-11 במצעד השירים שבספרד.
השיר יצא בהפתעה ללא הודעה קודמת של רוסליה.
במקום זאת, היא הצהירה באינסטגרם שהיא נמצאת בבידוד עצמי בגלל מגפת הקורונה ושהיא איבדה את תחושת הזמן.
היא קיוותה לגרום לאנשים להרגיש טוב יותר עם השיר, באותה דרך שבה מוזיקה תומכת בבריאות הנפש שלה ולכן החליטה להוציאה אותו.
האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-24 במרץ 2020, תוך שהועלה לערוץ היוטיוב של רוסליה.
באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל, בו נראית רוסליה כשהיא על מזרן ופניה נראות מדוכדכות בעקבות הסיבה שציינה באינסטגרם שלה.
זאת, תוך שלידה יש טלפון סלולרי, סכין ומסכה רפואית.
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם24 במרץ 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאימאני
Don't Be Cruel (בעברית: אל תהי אכזרית) הוא שיר רוקנרול משנת 1956 שבוצע על ידי הזמר האמריקאי אלביס פרסלי ונכתב על ידי אוטיס בלקוול.
הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקני ב-19 באוגוסט 1956 ונשאר בצמרת המצעד במשך 11 שבועות רצופים.
בשנת 2004 השיר דורג בעבר במקום ה-197 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון.
ברבות השנים יצאו לשיר גרסאות כיסוי רבות נוספות, הידועות שבהן בוצעו על ידי ג'רי לי לואיס, להקת Devo, ניל דיאמונד, ובריאן פרי.
DokuWiki הוא יישום wiki המורשה תחת רישיון GPLv2 וכתוב בשפת התכנות PHP.
הוא עובד על קובצי טקסט רגיל ולכן אינו דורש בסיס נתונים.
התחביר דומה לזה של מדיה-ויקי.
DokuWiki נוצר על ידי אנדראס גוהר ביוני 2004. ביולי פורסמה המהדורה הרשמית הראשונה ב-Freshmeat (מכונה כיום Freecode).
צעד גדול בהתפתחות היה העיצוב המחודש של המנתח מחרוזות והמעבד תצוגה בינואר 2005. העיצוב החדש היה שיפור ביצועים גדול והפך את DokuWiki לשימושי עבור פרויקטים גדולים יותר של תיעוד.
זה גם הכין את DokuWiki להכנסה של ממשק תוסף ג'נרי שפישט את הפיתוח והתחזוקה של תוספים.
הצגתו של DokuWiki בהפצות לינוקס דביאן באפריל וב-Gentoo Linux ביולי 2005 היו קפיצה ברמת המודעות.
מאז 2005 היא השיגה פלח שוק משמעותי של משתמשים.
Dollar Days הוא שיר של המוזיקאי האנגלי דייוויד בואי.
זוהי הרצועה השישית באלבום האולפן העשרים וחמש והאחרון של בואי, Blackstar, שיצא ב-8 בינואר 2016. השיר נכתב על ידי בואי, והוא הופק על ידי בואי וטוני ויסקונטי.
"Dollar Days" דורג במצעדים במספר מדינות, כולל מדינת מולדתו של בואי, בריטניה, בה הגיע השיר למקום ה-138.
"Dollar Days" הוקלט מבלי דמו לפני כן.
לדברי דוני מק'קסלין, שסיפק חלקים לסקסופון עבור Blackstar, "יום אחד דייוויד פשוט הרים גיטרה… היה לו את הרעיון הקטן הזה, ופשוט למדנו את זה שם באולפן."
"Dollar Days" זכה לקבלת פנים חיובית מצד המבקרים.
מייק פאוול מפיצ'פורק סקר בנפרד את השיר ותיאר אותו כ"שיר החדש הטוב ביותר, והשווה אותו ללהיטיו הוותיקים של בואי "Five Years" ו-"Ashes to Ashes".
ג'ודי רוזן מבילבורד תיארה את השיר "מקסים" עם שילוב לירי של "עדינות ורעש".
"Don't Be Shy" (בעברית: "אל תתבייש") הוא שיר של הדי ג'יי ההולנדי טייסטו, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקולומביאנית קרול ג'י.
השיר יצא לאור ב-12 באוגוסט 2021, על ידי חברות התקליטים מיוזיקל פרידום ואטלנטיק רקורדס, כסינגל מתוך האלבום Drive.
השיר הגיע למקום השישי במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
השיר נכתב על ידי טייס ורווסט, קרולינה חירלדו, טימו ברונילה, ג'ונאס דייוויד קרופר ויושי ברין והופק על ידי טייסטו וטימו ברונילה.
ננסי גומז מ-EDM Tunes כתבה כי השיר "מגיע עם אווירה מרעננת ומשמחת שיכולה להביא את הטירוף שהוא כולל לרצפת הריקודים או לכל אירוע וירטואלי".
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-12 באוגוסט 2021 בשידור חי ביום יציאתו כסינגל.
את הקליפ ביים כריסטיאן ברסלואר, שביים את הקליפים של "The Business" (טייסטו), "Industry Baby" (ליל נאז X וג'ק הארלו) ו-"Streets" (דוג'ה קאט).
בקליפ, הקומיקאי בלייק ובר מגלם שרת במוזיאון, וקרול ג'י רוקד עם קבוצת רקדנים בסצנות שונות בתוכו.
נכון ליולי 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-40 מיליון צפיות.
מקוםתאריםמכירותאוסטרליה (ARIA)זהב35,000ספרד (PROMUSICAE)זהב20,000 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
מדינהתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורעולם12 באוגוסט 2021הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתאטלנטיקרוסיה19 בספטמבר 2021רדיו להיטים עכשווייםסוני מיוזיק
"Don't Be So Shy" הוא שיר של הזמרת הצרפתייה, אימאני, שיצא ב-26 במאי 2014. נכון לאוגוסט 2023, השיר הושמע למעלה מ-10 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-18 בספטמבר 2015, יצאה גרסת רמיקס של Filatov & Karas, שהפך את השיר ללהיט.
נכון לאוגוסט 2023, גרסת הרמיקס הושמעה למעלה מ-335 מיליון פעמים בספוטיפיי.
השיר בפסקול של הסרט Sous les jupes des filles , שבו נעשה שימוש בשתי גרסאות, האחת של שריקה שרארד והשנייה של אימאני בשם "Don't Be so Shy (Work in Progress)".
נכון למרץ 2022, גרסת שריקה שרארד הושמעה למעלה מ-742 אלף פעמים בספוטיפיי.
דגימה של השיר נמצא בשיר "Hallucination" של רגארד ויירס אנד יירס.
הווידאו קליפ יצא ביוטיוב ב-30 ביוני 2017. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-133 מיליון פעמים.
באוגוסט 2015, יצא גרסת רמיקס לשיר על ידי צמד התקליטנים הרוסי Filatov & Karas .
גרסה זו הפכה ללהיט ברחבי אירופה.
גרסה זו הופיעה מאוחר יותר באלבום האולפן השני של אימאני, The Wrong Kind of War, שיצא ב-26 באוגוסט 2016.
מדינהתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000אוסטריה (IFPI Austria)זהב15,000בלגיה (BEA)פלטינה20,000קנדה (Music Canada)פלטינה80,000דנמרק (IFPI Danmark)פלטינה90,000צרפת (SNEP)יהלום233,333גרמניה (BVMI)יהלום1,000,000איטליה (FIMI)3× פלטינה150,000נורווגיה (IFPI Norway)פלטינה40,000פולין (ZPAV)יהלום100,000שוודיה (GLF)פלטינה40,000שווייץ (IFPI Switzerland)2× פלטינה60,000הממלכה המאוחדת (BPI)כסף200,000
Ltd, (ביפנית: 株式会社童夢) היא חברה יפנית לתכנון מכוניות, בעיקר מכוניות ספורט.
בשנת 1965 מינורו חאיאשי בנה את מכונית ספורט הראשונה שלו.
היא הייתה מבוססת על שיפורים טכנולוגיים שבוצעו בהונדה S600. אף על פי שלמינורו לא היה ניסיון קודם, המכונית זכתה במרוץ מכוניות של סוזוקי.
בשנת 1966 הוא בנה מכונית על בסיס הונדה S800 שהשתתפה בתחרות "גראן פרי של יפן".
בשנת 1975 הוא הקים את חברת "Dome".
בשנת 1978 החברה הציגה את המכונית Dome Zero בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה.
המטרה הייתה שרכב זה יעבור לייצור סדרתי, אך דגם לא הצליח לקבל את האישורים הנדרשים.
בהמשך החברה החלה בשיתוף פעולה עם מחלקת מכוניות ספורט של "טויוטה".
מינורו חאיאשי שיתף פעולה עם בן דודו בבניית מכוניות שמתאימות לתחרויות של פורמולה 3. במסגרת זו הם תכננו מספר מכוניות שזכו במרוצי מכוניות במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 לרבות "מאקאו גראן פרי" בשנת 1981. אך לאחר שינויים שהתרחשו בנישה של מכוניות אלו, חברת Dome עזבה את התחום.
בשנת 2020 הוכרז על התוכניות לבנות מכונית חדשה לתחרויות פורמולה 3.
בסוף שנות ה-80 החברה התרכזה בתכנון מכונית על מדגם Jiotto Caspita.
נבנו אבות טיפוס והוצגו בתערוכות אך בסופו של דבר הדגם לא עבר לייצור בגלל בעיות כספיות.
בשנת 1995 החברה הכריזה על תוכניות לתכנן מכונית לתחרויות "פורמולה 1".
המכונית קיבלה שם Dome F105 והייתה צפויה להתחרות בשנת 1997. בעקבות הסכם קונקורד היו עיכובים בתכנון.
בשנת 1999 התכנון הופסק בעקבות הסכם של "הונדה" עם מתכנן אחר.
בתחילת המאה סוכם על ריכוז תכנוני במכוניות מיועדות לתחרות Super GT היפנית.
תוכננו מכונית לתחרות זו עבור צוות של החברה וגם תוכננו מכוניות עבור "הונדה".
בשנת 2001 הוקמה חברת בת DOME Carbon Magic שמתרכזת בפיתוחים בתחום חומר מרוכב.
מכונית מדגם Dome S101 שודרגה להתאמה למרוץ 24 השעות של לה מאן.
בהמשך פותח דגם S102 שהשתתף בתחרות לה מאן בשנת 2008. דגם משודרג של המכונית השתתף בתחרות לה מאן בשנת 2012.
החל משנת 2014 החברה תכננה מכוניות לתחרויות "פורמולה 4".
במאי 2022 מתוכנן להתקיים מרוץ מכוניות חשמליות באיסטנבול.
כל המתחרים ישתמשו במכוניות מבוססת תכנון Dome.
Dolls (בעברית: בובות) הוא מיני-אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הפיליפינית-אמריקאית בלה פורץ'.
האלבום יצא לאור ב-12 באוגוסט 2022, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Dolls מדינהתאריךפורמטחברת תקליטיםמקורעולם12 באוגוסט 2022הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקהוורנר
"Don't Explain" (בעברית: "אל תסביר") הוא סינגל שהוקלט על ידי זמרת הג'אז האמריקאית בילי הולידיי.
הוא יצא לאור ב-1946, על ידי חברת התקליטים דקה רקורדס.
באוטוביוגרפיה שלה, שפורסמה ב-1956, מספרת הולידיי כי ההשראה לכתיבת השיר שאובה מבגידתו של בעלה הראשון, ג'ימי מונרו, בה.
היא מציינת מקרה בו חזר הביתה מטיול לילי כשעל צווארו סימני שפתיים מאודם של אישה אחרת.
לאחר שהבחינה בניסיון שלו למחוק אותם, היא הציעה לו: "לך תתקלח, אל תסביר, אני יודעת".
Doja הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי הראפר והפזמונאי הבריטי סנטרל סי.
השיר יצא לאור כסינגל ב-21 ביולי 2022, והופק על ידי לי-טק ו-וואי-ג'יי.
הוא הפך לוויראלי בטיקטוק והוא נקרא על שם הזמרת והראפרית האמריקאית דוג'ה קאט.
השיר הגיע בשיאו למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי.
"Doja" קיבל תשומת לב ויראלית בטיקטוק בעקבות האזכורים הליריים לראפרית האמריקאית דוג'ה קאט והשורה שחוזרת על עצמה, "How can I be homophobic?
My bitch is gay" ("איך אני יכול להיות הומופוב?
השיר דוגם את המלודיה משירה של הראפרית האמריקאית איב, "Let Me Blow Ya Mind" משנת 2001.
דייוויד רנשאו מ-The Fader תיאר את התחושה של הרצועה כ"יותר טקסית מאשר נצלנית", מה ש"(בערך) מציל את השיר מהתרסקות לתוך שטח התקפי".
רנשאו סבר שהשיר נוגע ב"נימות הומואירוטיות של תרבות הכנופיות", אף על פי שטען כי סנטרל סי לא חוקר את ה"תצפיות" הללו מעבר לאזכורים בלבד וכי הוא "השיג את מטרתו המפורשת לתפוס כמה שיותר גלגלי עין".
הווידאו קליפ לשיר יצא לצד צאת הסינגל.
הוא בוים על ידי קול בנט.
"Don't Cha" הוא שיר שנכתב על ידי באסטה ריימס וסי-לו גרין, והופק על ידי סי-לו גרין.
הפזמון הוא אינטרפולציה של השיר "Swass", שנכתב ובוצע על ידי סר מיקס-א-לוט .
השיר הוקלט ופורסם במקור על ידי טורי אלאמז , זמרת הליווי לשעבר של צמד ההיפ הופ האמריקאי, אאוטקאסט.
לאחר הצלחה קלה וחוסר שביעות רצון מיוניברסל רקורדס, אלאמז ויתרה על זכויותיה על השיר.
יוניברסל הציעה את השיר ללהקת הדאנס האמריקאית, הפוסיקט דולז.
הלהקה הקליטה מחדש את "Don't Cha", בשיתוף פעולה עם באסטה ריימס, והוציאה אותו כסינגל מוביל מאלבום האולפן הראשון שלהם, PCD.
הפוסיקט דולז הוציאו, בשיתוף פעולה עם באסטה ריימס, את גרסתם לשיר ב-19 באפריל 2005.
הגרסה של הפוסיקט דולז זכתה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, שרבים מהם הדגישו אותה כרצועה בולטת מהאלבום PCD; עם זאת, חלק ממבקרי המוזיקה מתחו ביקורת על הופעתו של באסטה ריימס בשיר.
השיר זכה להצלחה מסחרית, והגיע, בשיאו, למקום השני בבילבורד הוט 100, ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ומצעד 100 שירי הפופ.
מחוץ לארצות הברית, "Don't Cha" עמד בראש המצעדים ב-15 מדינות.
ווידאו קליפ נלווה לשיר בוים על ידי פול האנטר והציג את הקבוצה עושה פעילויות שונות, כולל קפיצה על טרמפולינה ומרוצי דראג בג'יפים.
נכון לנובמבר 2022, גרסה זו הושמעה למעלה מ-393 מיליון פעמים ביוטיוב, ו-434 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)2× פלטינה140,000אוסטריה (IFPI Austria)זהב15,000בלגיה (BEA)זהב25,000דנמרק (IFPI Danmark)פלטינה8,000גרמניה (BVMI)פלטינה300,000ניו זילנד (RMNZ)זהב5,000שוודיה (GLF)זהב10,000שווייץ (IFPI Switzerland)זהב20,000הממלכה המאוחדת (BPI)פלטינה915,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה3,000,000רינגטוניםארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000
Don't Get Around Much Anymore הוא סטנדרט ג'אז שנכתב על ידי המלחין דיוק אלינגטון.
השיר נקרא במקור "Never No Lament" והוקלט לראשונה על ידי דיוק אלינגטון ותזמורתו ב-4 במאי 1940. "Don't Get Around Much Anymore" הפך במהירות ללהיט, לאחר ש כתב את המילים שלו ב-1942.
שתי הקלטות שונות של "Don't Get Around Much Anymore", האחת של והשנייה האינסטרומנטלית משנת 1940 של להקתו של אלינגטון, הגיעו למקום הראשון במצעד ה-R&B בארצות הברית ב-1943. שתיהן היו בעשירייה הראשונה של תקליטי פופ, יחד עם גרסה של .
גרסת דיוק אלינגטון הגיעה למקום השמיני במצעד הפופ.
"Don't" הוא סינגל הבכורה של הזמר האמריקאי ברייסון טילר.
הוא יצא לאור ב-20 במאי 2015, כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלו, Trapsoul.
השיר הופק על ידי אפיק פרו.
השיר מכיל אינטרפולציה מתוך "Shake It Off" של מריה קארי בבית השני.
בשיאו הגיע השיר למקום ה-13 במצעד בילבורד הוט 100 האמריקאי, שם היה לשיר הראשון של טילר ב-20 הראשונים במצעד.
במקור פרסם טילר את השיר באוקטובר 2014 בדף הסאונדקלאוד שלו, והוא החל לקבל תשומת לב ממעריצים באינטרנט ומקורבים בתעשיית המוזיקה, צבר ארבעה מיליון האזנות בששת החודשים הראשונים, ובסופו של דבר הגיע למעל ל-35 מיליון האזנות.
טילר, לאחר הגברת הפופולריות של הסינגל, ציין כי הוא "עשה את החרא הזה בסלון" שלו.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-17 באוקטובר 2015, בחשבון ה-Vevo של טילר ביוטיוב.
מאז צאתו, זכה הקליפ למעל ל-400 מיליון צפיות.
השיר נכנס למצעד בילבורד הוט 100 במקום ה-84 ב-17 באוקטובר 2015, והגיע בשיאו למקום ה-13. זהו הסינגל הראשון של טילר ב-20 הראשונים במצעד.
ב-16 בנובמבר 2017, הסינגל זכה בתואר הפלטינה המרובעת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) עבור מכירות ויחידות שקולות לאלבום משולבות של למעלה מארבעה מיליון עותקים בארצות הברית.
מקוםתאריםמכירות אוסטרליה (ARIA) פלטינה 70,000 קנדה (Music Canada) פלטינה ×4 320,000 דנמרק (IFPI Danmark) זהב 45,000 פורטוגל (AFP) פלטינה 20,000 הממלכה המאוחדת (BPI) פלטינה 600,000 ארצות הברית (RIAA) פלטינה ×7 7,000,000
"Don't Dream It's Over" הוא שיר של להקת הרוק Crowded House, שהוקלט לאלבום הבכורה שלהם ב-1986. השיר הולחן ונכתב על ידי הסולן הניו זילנדי ניל פין ויצא באוקטובר 1986 כסינגל הרביעי מהאלבום.
"Don't Dream It's Over" הפך ללהיט הבינלאומי הגדול ביותר של הלהקה, שהגיע למקום ה-2 ב-Billboard Hot 100 בארצות הברית באפריל 1987. השיר הגיע למקום ה-1 בקנדה ובניו זילנד מולדתו של פין, בעוד שבאוסטרליה הגיע למקום ה-8 באירופה, הגיע למקום ה-6 בנורווגיה, ה-7בהולנד, וה-13 בגרמניה.
בטקס פרסי המוזיקה האוסטרלית "Countdown" לשנת 1986, השיר היה מועמד לשלושה פרסים, וזכה בווידאו הטוב ביותר.
"Don't Dream It's Over" כתוב ומולחן במפתח E-flat מז'ור ונקבע בסימן הזמן של הזמן המשותף עם קצב של 82 פעימות לדקה.
AllMusic תיארה את השיר כ"בלדה מלכותית".
קאש בוקס אמרה "השיר הנוח והיפה מסווה געגוע כואב.
קולו של ניל פין, שניתן לזהות מהתפקיד שלו ב-Split Enz, הוא גדוש ומלא הבעה ומלא אירוניה".
הקליפ לשיר נוצר על ידי חברת הפקת הסרטים האוסטרלית Meaningful Eye Contact וביים אלכס פרויאס.
הוא צולם בסידני בתיאטרון נטוש בבלמיין.
הסרטון כולל כמה אפקטים מיוחדים סוריאליסטיים כמו חפצים ביתיים - כולל כלי אוכל מתנפצים - וסלילי סרטים שצפים באוויר, כשהסולן פין מנגן בגיטרה ועובר באותו בית בתקופות זמן שונות בזמן שחבריו ללהקה מבצעים מטלות בית.
או נגינה בכלי גיבוי שונים.
הוא היה מועמד לסרטון הקבוצתי הטוב ביותר ולבימוי הטוב ביותר ב-MTV Video Music Awards 1987, וזיכה את הקבוצה בפרס האמן החדש הטוב ביותר.
"That's What I Call Love", נכתב על ידי ניל פין ופול הסטר.
כל הרצועות על ויניל, מתוך האלבום Crowded House מלבד הגרסה המורחבת של "Don't Dream It's Over".
כל הרצועות החיות, הוקלטו בתוכנית Phil Jupitus ב-BBC GLR, 21 ביוני 1996.
"Don't Dream It's Over" (גרסה מורחבת) – 6:10 (רק בסינגל ויניל 12 אינץ')
ויניל אמריקאי בגודל 7 אינץ' (תווית אמריקן פאי)
ניל פין: שירה מובילה, גיטרות
פול הסטר: תופים, קולות רקע
נואל קרומבי, ג'ים גילסטראפ, אנדי מילטון וג'ו סטריאני: קולות רקע
שיאאוסטרליה (Kent Music Report)8בלגיה (Ultratop 50 פלנדריה)6סינגלים מובילים בקנדה (RPM)1קנדה למבוגרים עכשווי (RPM)22אירלנד (IRMA)19הולנד (טופ 40 ההולנדים)5הולנד (טופ 100 יחידים)7ניו זילנד (מוזיקה מוקלטת NZ)1נורווגיה (VG-lista)6סינגלים בבריטניה (OCC)27ארצות הברית בילבורד הוט 1002ארצות הברית למבוגרים עכשווי (בילבורד)9רצועות רוק באלבום בארצות הברית (בילבורד)11מערב גרמניה (תרשימים גרמניים רשמיים)13
+מצעדי סוףמיקוםאוסטרליה (קנט מיוזיק דו"ח)54בלגיה (אולטרטופ)77סינגלים מובילים בקנדה (RPM)34הולנד (טופ 40 ההולנדים)26הולנד (טופ 100 יחיד)44ניו זילנד (מוזיקה מוקלטת NZ)4ארצות הברית בילבורד הוט 10013
(1996)מיקומי שיאסקוטלנד (OCC)23סינגלים בבריטניה (OCC)25
+אזורתעודהיחידות / מכירות מוסמכותניו זילנד (RMNZ)3×פלטינה90,000 ‡בריטניה (BPI)פלטינה600,000 ‡נתוני מכירות + סטרימינג המבוססים על הסמכה בלבד‡
"Don't Dream It's Over" הופיע באופן בולט בעיבוד המיני-סדרה של סטיבן קינג מ-1994 לרומן The Stand של סטיבן קינג.
"Don't Call Me Up" (בעברית: "אל תתקשר אליי") הוא סינגל של הזמרת הבריטית מייבל.
השיר יצא ב-18 בינואר 2019 בהוצאת חברות התקליטים פולידור רקורדס וקפיטול רקורדס.
השיר מופיע במהדורה המחודשת של המיקסטייפ הראשון שלה, Ivy to Roses, ובאלבום האולפן הראשון שלה, High Expectations.
השיר נכתב על ידי מייבל, קמיל פרסל וסטיב מק והופק על ידי סטיב מק.
נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-329 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-953 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)3× פלטינה210,000אוסטריה (IFPI Austria)פלטינה30,000בלגיה (BEA)2× פלטינה80,000קנדה (Music Canada)2× פלטינה160,000דנמרק (IFPI Danmark)2× פלטינה180,000צרפת (SNEP)יהלום333,333גרמניה (BVMI)3× זהב600,000איטליה (FIMI)2× פלטינה100,000ניו זילנד (RMNZ)זהב15,000פולין (ZPAV)3× פלטינה150,000פורטוגל (AFP)2× פלטינה20,000ספרד (PROMUSICAE)זהב20,000הממלכה המאוחדת (BPI)3× פלטינה1,800,000ארצות הברית (RIAA)פלטינה1,000,000סטרימינגיוון (IFPI Greece)פלטינה2,000,000שוודיה (GLF)פלטינה8,000,000
"Don't Be So Hard on Yourself" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הבריטית ג'ס גלין.
השיר יצא ב-14 באוגוסט 2015 בהוצאת חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ ואטלנטיק רקורדס.
השיר מופיע כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן הראשון שלה, I Cry When I Laugh.
השיר נכתב על ידי ג'ס גלין, ויין הקטור ו-TMS, והופק על ידי TMS.
נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-125 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-258 מיליון פעמים בספוטיפיי.
אזורתוארמכירותאוסטרליה (ARIA)פלטינה70,000איטליה (FIMI)פלטינה50,000ניו זילנד (RMNZ)זהב7,500הממלכה המאוחדת (BPI)2× פלטינה1,200,000
"Don't Be Aggressive" (בעברית: "אַל תִּהְיֶה אַגְרֵסִיבִי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, (1992).
הוא יצא לאור בינואר 1992, בהוצאת חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, כסינגל המוביל מתוך האלבום.
הוא כולל דגימה מתוך הרצועה "Daydreaming" משנת 1990 של מאסיב אטאק, שכוללת בעצמה דגימה מתוך "" (1984) מאת וואלי בדארו.
את הווידאו קליפ לשיר ביים הווארד גרינהול.
הוא נכלל באלבום הווידאו של סנדרה ב-1992, וכן ב-The Complete History משנת 2003.
"Don't Forget My Love" הוא סינגל של התקליטן האמריקאי דיפלו והזמר האמריקאי מיגל.
השיר, שיצא ב-11 בפברואר 2022 בהוצאת חברת התקליטים הייר גראונד רקורדס, מופיע כסינגל השישי באלבום האולפן הרביעי של דיפלו, Diplo.
השיר נכתב על ידי מיגל, דיפלו, מקסימיליאן ג'אגר, ויל גראנדס ואלבארו, והופק על ידי מקסימיליאן ג'אגר ודיפלו.
השיר היה מעומד בפרס גראמי לשנת 2023 בקטגוריית הקלטת הדאנס/אלקטרונית הטובה ביותר.
נכון למרץ 2025, השיר הושמע למעלה מ-177 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-13 מיליון פעמים ביוטיוב.
Don't Click Play הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת האמריקאית אווה מקס.
הוא יצא לאור ב-22 באוגוסט 2025, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
ב-9 באפריל 2025, מקס שיתפה קישור לאתר אינטרנט בשם "Don't Click Play on Ava Max", שם יכלו מבקרים ללחוץ על כפתור "חתמו על העצומה" ולהאזין לקטע מסינגל שיצא בקרוב.
ב-1 במאי, הכריזה מקס על צאת האלבום Don't Click Play, על ידי ציטוט ההכרזה של אד שירן על אלבום האולפן השמיני שלו, Play בטוויטר.
"Lost Your Faith" יצא כסינגל המוביל של האלבום ב-7 בפברואר 2025. השיר, שתואר כ"שיר פרידה מניע" עם "קצב ישר בסגנון רוק של שנות ה-80" שעובר ל"אינסטרומנטלי אלקטרוני יותר של דאנס-פופ" בפזמון, בוחן את ההתפרקות הרגשית של מערכת יחסים דועכת.
+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Don't Click Playאזורתאריך יציאהפורמט (ים)חברת תקליטיםמקורכלל העולם22 באוגוסט 2025הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליטאטלנטיק רקורדס
הוא משחק מחשב אינדי מסוג רומן ויזואלי שפותח על ידי Team Salvato, ובראשה דן סלוואטו.
המשחק יצא לראשונה ב-22 בספטמבר 2017 למחשב האישי ולטלפונים הניידים.
ב-6 באוקטובר של אותה השנה שוחרר המשחק ל-Steam.
עלילת המשחק סובבת סביב תלמיד תיכון (שמו נתון לבחירת השחקן) אשר, לאחר שכנוע מצד חברת ילדותו, סאיורי, מצטרף למועדון הספרות של בית הספר.
כחבר במועדון הוא יכול לבחור עם איזו דמות הוא מעוניין לבלות יותר.
תחילה, המשחק נשמע כמו משחק סימולטור דייטים לכל דבר, אך ככל שהעלילה מתקדמת מתגלה סיפור אימה-פסיכולוגי שמתעסק בדיכאון, אובססיה, מוות, ובשבירת הקיר הרביעי.
גרסה מורחבת של המשחק, הנקראת !Doki Doki Literature Club Plus, שוחררה ב-30 ביוני 2021 לקונסולות הפלייסטיישן 4 ו-5, Xbox One, Xbox Series X/S, הנינטנדו סוויץ' וכמובן למחשב האישי.
הפרוטגוניסט (שמו נתון לבחירת השחקן) מוזמן על ידי חברת ילדותו, סאיורי, להצטרף למועדון הספרות של בית הספר.
לאחר שכנוע, הוא נענה ולאחר שעות הלימודים מגיע למועדון עם סאיורי ושם פוגש את שאר חברי המועדון: נאצ'וקי, יורי, ונשיאת מועדון הספרות, מוניקה.
בסוף כל יום במועדון, השחקנים מתבקשים לכתוב שיר ולשתף אותו עם כל הבנות בבוקר שלמחרת.
כתיבת השיר מתבצעת באמצעות בחירת מילים, ולכל אחת מהחברות במועדון (מלבד מוניקה שלא מופיעה בכלל) יש העדפות שונות: היא תגיב בחיוב כאשר השחקן ישלב בשיר מילה שהיא אוהבת.
הדמות שתתחבר לשיר יותר מכולן תבלה עם הפרוטגוניסט ביום הבא.
כאשר המועדון נערך לפסטיבל התרבות (Bunkasai) המתקרב, השחקן מתבקש לבחור למי הוא רוצה לעזור בהכנות: ליורי או לנאצוקי.
עם זאת, במהלך סוף השבוע סאיורי מגלה לפרוטגוניסט שהיא מתמודדת עם דיכאון כבד.
הפרוטגוניסט מנחם את סאיורי ולאחר מכן יוצא לעזור ליורי או נאצוקי במשימות שלהן.
בסוף אותו יום אחת מהבנות מנסה לנשק את הפרוטגוניסט, אך הן נקטעות על ידי סאיורי.
לאחר שיחה קצרה נוספת, סאיורי מתוודה בפני הפרוטגוניסט שהיא מאוהבת בו, ולשחקן ניתנת הבחירה האם לקבל את אהבתה או לדחות אותה.
בכל מקרה, למחרת הפרוטגוניסט מגיע למועדון ומקבל ממוניקה שיר מטריד שסאיורי כתבה.
הוא מבין שמשהו אינו כשורה וממהר לביתה, אך שם הוא מוצא אותה בחדרה, תלויה מן התקרה.
לאחר מכן, המשחק מסתיים בפתאומיות.
המשחק מחזיר את השחקן לתפרטי הראשי, שם מתגלה כי כל קובצי השמירה נמחקו.
כאשר השחקן מתחיל משחק חדש, העלילה ממשיכה לכאורה כרגיל, אך הפעם סאיורי אינה מופיעה כלל, ושאר הדמויות, כולל הפרוטגוניסט, אינן מודעות לקיומה.
הפעם מוניקה היא שמצרפת את הפרוטגוניסט למועדון הספרות.
מכאן ואילך מתרחשים פחות או יותר אותם אירועים כפי שקרו קודם, אלא שבמהלך המשחק המציאות מתחילה להתפרק: חלק מהדיאלוגים הופכים לג'יבריש, הספרייטים של הדמויות מתעוותים, וגליצ'ים מתחילים להופיע באופן קבוע.
במקביל לכל הגליצ'ים והעיוותים, השחקן נחשף גם לפרטים נוספים דרך השירים והדיאלוגים: נאצוקי חווה התעללות מצד אביה, ובינתיים יורי מתחילה בהדרגה לאבד את שפיותה--תהליך שמוביל אותה לפגיעה עצמית.
מאוחר יותר, מתפרץ וויכוח בין הדמויות לגבי עם מי מהן הפרוטגוניסט יבלה את סוף השבוע כחלק מההכנות ל"Bunkasai" המתקרב.
לאחר שהשחקן נדרש לבחור במוניקה, יורי מסלקת אותה ואת נאצוקי מהחדר ומתוודה בפני הפרוטגוניסט כי היא מאוהבת בו.
לאחר שהשחקן בוחר אם לקבל אהבתה של יורי או לדחות אותה, יורי דוקרת את עצמה בהתקף פסיכוטי ומתה.
הפרוטגוניסט (ובכך השחקן) נאלץ לצפות בגופה של יורי נרקבת לאורך סוף השבוע.
השבוע הבא מגיע, ונאצוקי נכנסת לכיתה בהתרגשות.
אך מהר מאוד בורחת בבהלה כשהיא רואה את גופתה של יורי.
מוניקה אז מגיעה, מתנצלת על מה שקרה, ומוחקת את קובצי הדמויות לפני שמאתחלת את המשחק מחדש.
לאחר האתחול, הפרוטגוניסט מתעורר בחדר ומגלה את מוניקה יושבת מולו.
מוניקה חושפת שהיא מודעת לכך שהיא דמות בתוך משחק מחשב, ושיש לה יכולת להתערב בקוד ובקובצי המשחק.
היא מוסיפה שנמאס לה להישאר דמות משנית, ולכן שינתה את קובצי הדמויות האחרות והקצינה את תכונותיהן השליליות במטרה לגרום לפרוטגוניסט לשנוא אותן.
לאחר מכן, מוניקה מגלה כי היא מאוהבת - לא בפרוטגוניסט של המשחק אלא בשחקן עצמו, כיוון שהוא אמיתי ולא קול אוטונומי כמו השאר.
בשלב הזה, מוניקה משוחחת עם השחקן על נושאים שונים, עד שהשחקן נכנס באופן ידני לתיקיית המשחק ומוחק את קובץ הדמות שלה.
בעת מחיקתה היא מגיבה בתחילה בכעס כלפי השחקן, אך לבסוף סולחת לו ומביעה חרטה על מעשיה; לאחר מכן היא מאתחלת את המשחק שוב ומחזירה את כל הדמויות, למעט את עצמה.
בהתאם לבחירות השחקן, ישנם שלושה סופים אפשריים למשחק:
המשחק נפתח מחדש, אך הפעם סאיורי משמשת כנשיאת מועדון הספרות.
בדומה לאירועים הקודמים, היא משכנעת את הפרוטגוניסט להצטרף למועדון ומציגה בפניו את יורי ואת נאצוקי.
עם זאת, סאיורי אז חושפת בפני השחקן כי היא זוכרת את כל שקרה, ומודה לו על מחיקתה של מוניקה.
לאחר שהיא מאמצת תודעה עצמית בדומה לזו של מוניקה, היא מתחילה להתערב בקובצי המשחק בעצמה.
לפני שהיא מספיקה לבצע שינוי מהותי, מוניקה מתערבת בתור מערכת המשחק, עוצרת את סאיורי ומוחקת אותה.
מוניקה מסיקה שמועדון הספרות הוא מקום שבו "לא ניתן למצוא אושר" אחרי הכל, לכן היא מפרקת את המועדון, מודה לשחקן על שהצטרף אליו, ולבסוף מוחקת את המשחק כולו.
לאחר הקרדיטים, מופיע מכתב ממוניקה המוקדש לשחקן:זהו פרידתי האחרונה ממועדון הספרות.
מועדון הספרות הוא באמת מקום שבו לא ניתן למצוא אושר.
עד הרגע האחרון הוא המשיך לחשוף מוחות תמימים למציאות מחרידה - מציאות שעולמנו כלל אינו מסוגל להבין.
איני יכולה לאפשר לאף אחד מחבריי לעבור את אותו גילוי נורא.
על הזמן שבו זה נמשך, אני רוצה להודות לך.
על כך שהגשמת את כל חלומותיי.
על כך שהיית חבר/ה לכל אחת ואחד מחברי המועדון.
והכי חשוב, תודה לך על שהיית חלק ממועדון הספרות שלי!
סיום זה מתקבל רק אם השחקן צפה בכל הסצנות האופציונליות של כל דמות במהלך שמירה אחת.
במקרה זה סאיורי זוכרת גם הפעם את כל שאירע, כולל את מוניקה, אך במקום לחזור על דפוס ההתנהגות שלה היא מודה לשחקן על התמיכה שהעניק לה ולשאר הדמויות.
לאחר מכן היא נפרדת ממנו בדמעות, מתוך מודעות לכך שהמשחק הגיע לסיומו, ולבסוף מוחקת בעצמה את המשחק כולו.
לאחר הקרדיטים, מופיע מכתב מיוצר המשחק דן סלוואטו המוקדש לשחקן:לשחקן המיוחד שהשיג את הסיום המיוחד הזה,
במשך שנים הוקסמתי מהיכולת של רומנים ויזואליים - ושל משחקי וידאו בכלל - לספר סיפורים בדרכים שאינן אפשריות במדיה מסורתית.
"דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב!" הוא מכתב האהבה שלי לרעיון הזה.
משחקים הם אמנות אינטראקטיבית: יש כאלה שמאפשרים לנו לחקור עולמות חדשים, אחרים מאתגרים את החשיבה בדרכים רחבות וחדשות, יש שמעניקים תחושה של גבורה או של חברות גם כשהחיים קשים, ויש משחקים שפשוט מהנים - וגם זה לגמרי בסדר.
כל אחד אוהב סוגים שונים של משחקים.
מי שנהנה מסימולטור דייטים עשוי לחוש אמפתיה מוגברת כלפי דמויות בדיוניות, או אולי לחוות דרך המשחק רגשות שהחיים לא תמיד מאפשרים לו.
אם הם נהנים - זה הדבר החשוב.
אותו עיקרון חל על משחקי יריות, משחקים רגועים, משחקי "ארגז חול" וכל סוג אחר.
העדפות הן עניין של טעם, וההבדלים בינינו הם אחת הסיבות לכך שתעשיית משחקי הווידאו משגשגת.
המשחקים האהובים עליי תמיד היו אלה שמאתגרים את הסטטוס קוו.
גם אם משחק אינו מאסטרפיס, עצם הניסיון לעשות משהו שונה ונועז יכול להעניק לו מקום מיוחד בלבי - כל מה שדוחף הלאה את הגבולות הכמעט בלתי-מוגבלים של המדיה האינטראקטיבית.
אני מבקש להביע את תודתי הכנה לכל מי שהקדיש זמן להגיע להשלמה מלאה.
אני מקווה שנהניתם לשחק בו כפי שאני נהניתי ליצור אותו.
תודה שהייתם חלק ממועדון הספרות שלי!
אם השחקן מוחק מראש את קובץ הדמות של מוניקה מתוך תיקיית המשחק, סאיורי משמשת כנשיאת מועדון הספרות.
לאחר שהיא מבינה את טבעו האמיתי של המשחק ואת תפקידה בתוכו, היא נבהלת, סוגרת את המשחק ומוחקת את יורי, את נאצוקי ואת עצמה.
כאשר המשחק נפתח מחדש, מופיע הכיתוב "The End", ולאחר מכן מוצגת תמונת שחור-לבן של סאיורי לאחר שהתאבדה.
אם התמונה נותרת על המסך במשך עשר דקות, מופיע לצד גופתה המשפט: "עכשיו כולם יכולים להיות מאושרים."
מעריצים בעלי ידע בתכנות יכולים לשנות את קובצי המשחק כדי ליצור תכנים ועלילות חלופיות (מודים).
ברשת קיימים מדריכים וסרטונים רבים המדגימים כיצד לבצע שינויים אלו, ולעיתים הם מציגים פרטים נוספים על הדמויות ועל עולם המשחק.
להלן כמה דוגמאות נפוצות למודים מסוג זה:
מצב בו השחקן מוחק את קובצי הדמויות כך שנותרת במשחק דמות אחת בלבד (סאיורי, נאצוקי או יורי).
התוצאה היא וריאציה על הסצנה שבה השחקן נותר בחדר עם מוניקה, אך במקום זאת עם דמות אחרת, המשוחחת עמו ללא הגבלת זמן ולעיתים כוללת פעילויות פשוטות כגון שיחות חולין או משחקונים.
דוקי דוקי מנקודת המבט של...
מצב משחק שבו העלילה מוצגת מנקודת המבט של אחת מחברות המועדון (מלבד מוניקה).
במוד זה השחקן "מגלם" את אותה דמות, נחשף לשגרת חייה ולדמויות משניות הקשורות אליה (למשל בני משפחה או דמותו של הפרוטגוניסט).
מוד המרחיב קטעים מסוימים מהמשחק ומוסיף תכנים חדשים.
קיימות לו גרסאות שונות: חלקן מתמקדות בחשיפת מידע אישי על הדמויות שעשוי להשפיע על תפיסת השחקן כלפיהן, וחלקן מציגות תרחישים חלופיים שבהם השחקן מצוי בקשר זוגי עם אחת הדמויות, לעיתים תוך שילוב תכנים מיניים.
תוספת אפשרית המתרחשת לאחר התאבדותה של סאיורי, שבה היא אינה נמחקת לחלוטין מן המשחק ומופיעה כדמות "רוח" המסוגלת לתקשר עם השחקן, להזהירו או לסייע לו.
דמויות אחרות אינן "רואות" אותה, והדבר עשוי להשתלב בעלילה כגורם לאי-הבנות.
חלק מן המודים ניתן להרכיב באופן עצמאי באמצעות עריכת קבצים, בעוד שאחרים מופצים להורדה או למכירה בפלטפורמות קהילתיות שונות, בהן Steam ו-Amino.
בהתחלה הוא לא מעוניין להצטרף למועדון, אך משנה את דעתו לאחר התעקשותה של סאיורי.
במועדון הוא פוגש יורי, נאצוקי ומוניקה.
את מוניקה הפרוטגוניסט הכיר כבר לפני, לכן הוא מרגיש איתה יחסית בנוח בהתחלה.
שיערו חום ועיניו ככל הנראה צהובות, לא מצוין מה הגובה שלו, אך הוא קצת יותר גבוה מיורי.
חברת ילדותו של הפרוטגוניסט, המשכנעת אותו להצטרף למועדון הספרות.
בתחילת העלילה היא מכהנת כסגנית נשיאת המועדון, ובהמשך - לאחר שהשחקן מוחק את מוניקה - היא מתמנה לנשיאה.
בראשית המשחק סאיורי מוצגת כנערה עליזה ושובבה, אולם בהמשך היא מתוודה בפני השחקן כי היא סובלת מדיכאון עמוק מאז ילדותה, וכי הייתה מאוהבת בו כבר זמן מה.
זמן קצר לאחר שהיא מתוודה על רגשותיה היא מתאבדת בתלייה; מותה גורם לשיבוש מהותי במהלך המשחק.
לאחר מחיקתה של מוניקה, סאיורי מופיעה מחדש, אך מפתחת מודעות עצמית ומאמצת דפוס התנהגות דומה לשל מוניקה.
בשלב זה מוניקה מתערבת בתור המשחק עצמו, מוחקת את סאיורי, ולבסוף מוחקת גם את יתר המשחק, בטענה שהיא פועלת כדי להגן על השחקן.
מבחינה ויזואלית, גובהה של סאיורי 1.57 מטר.
עיניה כחולות ושיערה בצבע חום-ורדרד, אסוף בקשת אדומה.
התנהגותה מזוהה עם ארכיטיפ ה"טסונדרה" הנפוץ במאנגה ובאנימה.
בתחילת המשחק היא מוצגת כחמת מזג ועוקצנית; היא מרבה לנזוף בפרוטגוניסט ומתייחסת בחשדנות לחברים חדשים.
עם זאת, ככל שהשחקן מבלה עמה יותר זמן - ובפרט אם הוא בוחר להתכונן עמה לפסטיבל באמצעות אפיית קאפקייקס - נחשפים צדדים רכים יותר באישיותה.
נאצוקי אוהבת לאפות ולקרוא מאנגה, תחביב שלעיתים זוכה ליחס מזלזל מצד תלמידים אחרים.
לאורך המשחק היא נקלעת לעימותים תכופים עם יורי: בתחילה הוויכוחים ביניהן נסובים בעיקר סביב טעם, תחומי עניין ותדמית, ובהמשך הם מסלימים לעימותים אישיים חריפים יותר.
בשלב מתקדם נאצוקי מוסרת לפרוטגוניסט מכתב במסווה של שיר, שבו היא מביעה דאגה ליורי ומרמזת שלמרות המתיחות ביניהן, יורי חשובה לה והיא חוששת לשלומה.
במהלך העלילה נרמז מספר פעמים כי נאצוקי מתמודדת עם קשיים בבית, כולל התעללות מצד אביה, דבר שמוביל לכך שחברותיה נדרשות לעיתים לסייע לה.
לאחר מותה של יורי נאצוקי יוצאת מן הכיתה בסערה ומקיאה, ובהמשך היא נמחקת מן המשחק על ידי מוניקה.
שיערה ועיניה ורודים, והיא הכי פחות מפותחת מבחינה מינית וגופנית.
בהמשך היא מתמנה לסגנית הנשיאה של המועדון לאחר מחיקתה של סאיורי.
לאורך מרבית המשחק היא מוצגת כנערה שקטה, ביישנית ומהוססת, ולעיתים מתוארת כבוגרת ושקולה יותר משאר חברות המועדון.
תחומי העניין שלה כוללים ספרי מתח ואימה, שתיית תה, אכילת שוקולד, אומנות, וכן עיסוק בולט באיסוף סכינים.
במהלך העלילה יורי מעניקה לפרוטגוניסט ספר שרכשה שני עותקים שלו; הספר משמש כרמז מקדים לאירועים שיתרחשו בהמשך.
היא נוהגת לקרוא בישיבה על הרצפה, דבר שככל הנראה נובע מאי-נוחות פיזית הקשורה לחזה שלה.
לאורך המשחק היא נקלעת לעימותים תכופים עם נאצוקי: בתחילה הוויכוחים ביניהן נסובים בעיקר סביב טעם, תחומי עניין ותדמית, ובהמשך הם מסלימים לעימותים אישיים חריפים יותר.
בהמשך המשחק יורי מתוודה בפני הפרוטגוניסט על אהבתה אליו.
לאחר שהשחקן בוחר אם להיענות לרגשותיה או לדחותם, היא מתאבדת בדקירה.
בעקבות שיבוש מכוון במנגנוני המשחק, השחקן נותר לצידה לאורך סוף השבוע.
מבחינה ויזואלית, גובהה של יורי 1.65 מטר והיא הגבוהה מבין חברות המועדון; שיערה ועיניה סגולים.
נשיאת מועדון הספרות והאנטגוניסטית במשחק.
היא מוצגת כתלמידה מקובלת, שבעבר השתייכה למועדון ה"דיבייט", אך עזבה אותו ובמקומו ייסדה את מועדון הספרות יחד עם שלוש תלמידות נוספות.
במהלך רוב המשחק מוניקה מתנהגת בנימוס ומציעה לשחקן עצות שונות, ובמספר הזדמנויות מזכירה כי החלה ללמוד נגינה בפסנתר.
לאחר שהדמויות האחרות אינן נגישות עוד, מוניקה פונה אל השחקן באופן ישיר, כולל שימוש בשמו כפי שהוא מופיע במערכת ההפעלה של המכשיר דרכו הוא משחק את המשחק, וחושפת כי הייתה מודעת לכך שהעולם שבו היא נמצאת הוא בסך הכל משחק מחשב.
היא מודה שניסתה להשפיע על התנהגותן של הדמויות האחרות כדי לגרום לשחקן להתרחק מהן ולהתמקד בה.
לאחר שהשחקן מוחק אותה, מוניקה בהתחלה מרגישה נבגדת, אך זמן קצר אחרי מביעה חרטה על מעשיה ומנסה להשיב את המשחק למצבו הקודם בלעדיה.
אולם ההתפתחויות באפילוג מובילות להתערבות נוספת שלה: היא מסירה את סאיורי מן המשחק, ולבסוף מוחקת את המשחק כולו.
במהלך כתוביות הסיום מתנגן השיר "Your Reality", ולאחריהן מופיע מכתב פרידה שבה היא מציינת כי פירקה את המועדון משום שלדבריה "לא ניתן למצוא בו אושר", תוך שהיא מודה לשחקן על שהצטרף אליו.
"דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב!" הופץ לראשונה ב-22 בספטמבר 2017 באתר itch.io, ומאוחר יותר שוחרר ל-Steam.
ב-11 ביוני 2021, הורכז כי גרסה מורחבת ומחודשת של המשחק עתידה לצאת ב-30 ביוני של אותה השנה, תחת השם "דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב פלוס!" (!Doki Doki Literature Club Plus).
דיסקים של גרסת ה"פלוס" שוחררו באותו יום.
המשחק היווה השראה למודים רבים שנוצרו בידי מעריצים, שהמפורסם שבהם הוא Monika After Story.
דן סלוואטו הגיב בחיוב לכל המודים באומרו: "בזכות מנוע Ren'Py, "דוקי דוקי ליטרצ'ר קלאב!" נוח במיוחד ונגיש ליצירת מודים - משהו שאנחנו מקווים שתימשך עוד שנים רבות."
בשלושת החודשים הראשונים לאחר שחרורו, המשחק הורד למעלה ממיליון פעמים, וכחודש לאחר מכן חצה את רף שני מיליון ההורדות.
הוא התקבל באורח חיובי בקרב מבקרים, וזכה לציון ממוצע של 78 מתוך 100 באתר Metacritic, על סמך שבע ביקורות.
סטיבן ט' רייט מהמגזין PC Gamer תיאר את המשחק כ"מכתב אהבה פוסט-מודרני" לז'אנר שהוא מייצג, והשווה את אופיו למשחקים כמו אנדרטייל ו-Pony Island.
מבקרים שונים הדגישו כי אפקט ההפתעה של המשחק נשען על הדמיון החיצוני שלו לרומנים ויזואליים "סטנדרטיים": עיצוב דמויות בסגנון אנימה, מבנה משחק שבו המטרה המוצהרת היא לפתח קשר עם אחת הדמויות, פסקול קליל ועליז, ודמויות שמוצגות תחילה כסטריאוטיפים מוכרים.
על פי סקירות אלה, מאפיינים אלו יוצרים תחושה של רומן ויזואלי שגרתי המעודד הזדהות עם הדמויות, ולאחר מכן מנוצלים כדי לערער את תחושת היציבות והשליטה של השחקן.
ב-26 ביוני 2018, בן וולמסלי, נער בן 15 מאנגליה אשר היה מעריץ של "דוקי דוקי", התאבד.
הוריו מסרו כי נהג לצייר דמויות מתוך המשחק, וטענו, באופן שגוי, עקב אי-הבנה של המשחק, כי מדובר במשחק מקוון שבו הדמויות יכולות לשלוח הודעות לטלפון של בנם.
משפחתו וחוקר מקומי קשרו את המשחק למעשה ההתאבדות, אולם חברים בקהילת "דוקי דוקי" ואחרים טענו כי סביר להניח שוולמסלי סבל מקשיים נפשיים עוד קודם לכן, וכי מצא במשחק הדהוד רגשי למצוקתו.
ימים ספורים לאחר מכן העלתה המגישה ויקטוריה דרבישייר דיון בנושא בתוכניתה ברשת BBC, שבו נשאלה השאלה האם דירוג הגיל 13+ הולם את תכניו של המשחק, המיועד רשמית כמתאים לקהל צעיר.
הדיון עורר שיח רחב בתקשורת ובמערכת החינוך הבריטית על אחריות הורית לניטור תכנים מקוונים ועל הצורך בהגברת המודעות לבעיות נפשיות בקרב ילדים ובני נוער.
כמה מהמבקרים טענו כי ההורים העבירו את האחריות למשחק עצמו במקום להתמודד עם קשיים נפשיים שהיו קיימים עוד קודם לכן.
Don't Let Me Be the Last to Know (בעברית: אל תתן לי להיות האחרונה לדעת) הוא הסינגל הרביעי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס, מתוך אלבומה השני Oops!...
הסינגל יצא בתחילת שנת 2001 בכל העולם.
השיר נכתב על ידי רוברט ג'ון "מאט" לאנג, אשתו זמרת הקאנטרי שאניה טוויין וקית' סקוט, והופק על ידי לאנג.
השיר מדבר על כך שספירס מבקשת מבן זוגה שיתוודה בפניה על רגשותיו כלפיה, ושלא ייתן לה להיות "האחרונה שיודעת".
השיר נכנס למהדורה הבריטית בלבד של אלבום הלהיטים של ספירס, "Greatest Hits: My Prerogative".
"Don't Let Me Be the Last to Know" היה הסינגל הראשון של ספירס אשר נכשל במצעדי הבילבורד בארצות הברית.
הסינגל לא יצא למכירה וניתן היה להשמעה רק בתחנות הרדיו האמריקאיות, אשר התעלמו מהשיר לחלוטין.
בבריטניה נכנס הסינגל למקום ה-12 עם מכירות של 70,000 עותקים.
למרות כישלונו של הסינגל באמריקה ואוסטרליה, הייתה לסינגל במדינות אירופה הסינגל היה ללהיט ברומניה ודנמרק כאשר ברומניה כבש את פסגת המצעד ובדנמרק ובלגיה זכה הסינגל למעמד זהב בשתי המדינות.
באוסטריה, שווייץ, פולין, וישראל נכנס השיר לעשרות הגדולים.
בראיון ציינה ספירס שזהו אחד השירים האהובים עליה לאורך כל הקריירה שלה.
הקליפ בוים על ידי הרב ריטס במיאמי, פלורידה, בתאריכים 24 - 27 בינואר 2001.
הקליפ מציג את ספירס עם הדוגמן הצרפתי ברייס דורנד, כאשר היא לבושה בג'ינס קצר וגופיה בלבד.
זוהי הפעם השנייה שהדוגמן ברייס דורנד משתתף בווידאו קליפ של ספירס, לאחר "I Was Born To Make You Happy".
במהלך הקליפ נראים ספירס ובן זוגה בסצנות בחוף הים.
הסצנות תוארו כחושפניות על ידי המבקרים.
"Don't Stop Me Now" (בעברית: "אל תעצור אותי עכשיו") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, ונכלל באלבומה השביעי של הלהקה, Jazz.
השיר יצא כסינגל בשנת 1979, והגיע למקום 9 במצעד הלהיטים הבריטי ולמקום 86 במצעד הלהיטים האמריקאי.
השיר נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה, פרדי מרקיורי.
בשונה מרוב שירי הלהקה, בשיר זה לא מבצע חלק עיקרי גיטריסט הלהקה, בריאן מיי, שבדרך כלל מוביל את שירי הלהקה.
השיר הוקלט גם על ידי הלהקה מקפליי.
בשנת 2005 נבחר השיר ל"שיר המכוניות הטוב בעולם", בתחרות שנערכה בשיתוף עם תוכנית הטלוויזיה "טופ גיר".
השיר גם מופיע באלבום האוסף של הלהקה Greatest Hits מ-1981, וביוני 2011, במסגרת חגיגות ה-40 שנים של קווין, נכלל טייק ישן של השיר המכיל חלקים נוספים של גיטרות, במיני אלבום בונוס במהדורה המחודשת וההוצאה המחודשת של האלבום Jazz.
בשנת 2014, הקוראים של מגזין הרולינג סטון דירגו את השיר במקום השלישי האהוב עליהם של קווין.
את הקליפ של השיר ביים ג'יי קליבנשטיין וצולם ביער הלאומי בבריסל, בלגיה ב-26 בינואר 1979.
בגרסת האולפן, החלק של בריאן מיי הוא רק בסולו הגיטרה שלו, אבל בגרסאות של ההופעות של Jazz ושל Crazy ב-1979, מיי שיחק קצת בקצב של הגיטרה בכל השיר כדי לתת יותר תחושה של מוזיקת רוק.
גרסה חיה של השיר מופיעה באלבום של הלהקה Live Killers משנת 1979.
במהדורה היפנית, האמריקאית, הקנדית והאוסטרלית, השיר "More Of That Jazz" היה הבי-סייד.
פרדי מרקיורי - שירה וקולות ליווי, פסנתר.
בריאן מיי - גיטרה, קולות ליווי.
רוג'ר טיילור - תופים, כלי הקשה, תוף מרים, משולש, קולות ליווי.
ג'ון דיקון - גיטרה בס.
Don't Stop 'Til You Get Enough הוא שיר של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון שיצא בחודש יולי 1979. השיר היה הסינגל הראשון שיצא מהאלבום "Off the Wall", שיצא לאור חודש לאחר מכן.
את השיר והאלבום כולו הפיק המוזיקאי קווינסי ג'ונס.
השיר, שאורכו מעל ל-6 דקות, הוא בסגנון הדיסקו עם השפעות של סגנון הפאנק והיה השיר הראשון שהוציא ג'קסון שבו הייתה לו שליטה מלאה על היצירה המוזיקלית.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד המכירות האמריקאי, שבע שנים מאז הפעם הקודמת של ג'קסון.
השיר אף הקנה לג'קסון פרס גראמי ראשון כסולן וצבר תשבחות לקומפוזיציה ולעיבוד המוזיקלי.
השיר נחשב לשיר ראשון שהציג את כשרונותיו של ג'קסון כיוצר עצמאי.
ב-1978 כיכב ג'קסון בדמות הדחליל בסרט "הקוסם", על פי ספרו של ליימן פרנק באום - הקוסם מארץ עוץ.
בתום צילומי הסרט פנה ג'קסון לקווינסי ג'ונס, שהיה המנהל המוזיקלי של הסרט, כדי שימליץ לו על מפיק מוזיקלי שיוכל לסייע לו בקידום קריירת הסולו שלו.
ג'ונס הציע את עצמו והשניים החלו לעבוד ביחד על אלבום חדש.
לאחר שהאזינו למאות שירים, בחרו השניים בשלושה שירים שיועדו להקלטה, אחד מהם היה "Don't Stop 'til You Get Enough".
מאוחר יותר סיפר ג'קסון כי לאחר שלחן השיר החל להתנגן בראשו, לא יכול היה ג'קסון להוציאו מראשו לרגע והוא מצא את עצמו ממלמל ושר אותו ללא הרף.
מאחר שלא ידע לנגן, ניגן רנדי אחיו את הלחן עבורו על הפסנתר באולפן ההקלטות הביתי של משפחת ג'קסון.
כשאמו של ג'קסון, שהייתה מאמינה אדוקה של עדי יהוה, שמעה את השיר היא נחרדה מתוכן המילים.
היא ציינה כי שם השיר, שהוא גם השורה המרכזית בפזמון שלו, ניתן לפירוש כהתייחסות לחלק מאקט מיני.
ג'קסון טען כי אין השיר מדבר על יחסי מין, אלא יכול להתפרש בכל צורה שאנשים רוצים לפרש אותו על חייהם.
מיד כשג'קסון השמיע לראשונה את ההקלטה לקווינסי ג'ונס, הם החליטו כי השיר יכלל באלבום המתוכנן.
"Don't Stop 'til You Get Enough" הציג את קול הפלסט ואת ה"שיהוקים" הקוליים שהפכו לסימן ההיכר של ג'קסון.
המבקר סטפן הולדן מהמגזין רולינג סטון תיאר את השיר כ"אחד מחופן שירי הדיסקו שיצאו לאחרונה והם גם להיטי ריקודים וגם ראוותנים מבחינה מוזיקלית, בדומה ללהיטה של להקת אדמה, רוח ואש "Boogie Wonderland"".
ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים113
Don't Let Me Get Me הוא הסינגל השני של פינק מאלבומה השני M!ssundaztood.
השיר יצא ב-19 בפברואר 2002, וזכה להצלחה מרובה; בארצות הברית הוא הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד, למקום השישי במצעד הבריטי ולמקום העשרים במצעד הקנדי.
הווידאו קליפ יצא בתחילת 2002, ואותה שנה במרץ, השיר היה הכי מבוקש בערוץ אם טי וי.
השיר מדבר על תיעוב עצמי וחסר רצון להשתנות בעקבות הפיכתה של פינק לזמרת.
השיר נכתב על ידי פינק ודאלאס אוסטין והופק על ידי דאלאס אוסטין.
Don't Panic הוא סינגל של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית, קולדפליי.
שם השיר במקור היה "Panic", והוא הושמע בפעם הראשונה בשנת 1998 במהלך ההופעה הראשונה של הלהקה.
הייתה לשיר מנגינה שונה, והוא נכלל במיני אלבום השני של הלהקה, The Blue Room.
השיר הופק והוקלט מחדש, ולבסוף הוא ראה אור בשנת 2001 כסינגל הרביעי של אלבום הבכורה של הלהקה, Parachutes.
לאחר הצלחת האלבום Parachutes בשנת 2000, חשבו קולדפליי וחברת התקליטים Parlophone שהאלבום השיג מספיק חשיפה בבריטניה.
לפיכך, הסינגל יצא באזורים שבהם הסינגלים Trouble ו-Yellow לא זכו להצלחת יתר.
Don't Panic הפך לסינגל הרביעי מכיוון שהוא היה השיר האהוב על הקהל מהאלבום מלבד שאר הסינגלים באותה עת.
הסינגל הופץ באזורים מסוימים באירופה, ובבריטניה הופצה רק מהדורת פרומו של הסינגל.
הביקורות על השיר היו לרוב חיוביות, והוא הגיע למקום ה-3 במצעד הסינגלים בפולין.
הקליפ לשיר מתחיל כשרואים דיאגרמה מונפשת של מחזור המים בטבע, ולאחר מכן מוצגים חברי הלהקה כשהם נראים כדמויות דו־ממדיות כשהם מבצעים את מטלות משק הבית, כאשר לפתע אסון מכה את כדור-הארץ בצורות של שיטפונות, התפרצויות הרי געש ושוקים חשמליים.
כמו בקליפים הקודמים של קולדפליי, בקליפ Don't Panic מופיע הגלובוס הצהוב שמופיע בעטיפת אלבומם Parachutes.
השיר זכה להצלחה בישראל, הגיע למקום ה-17 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ לשנת 2001 ולמקום ה-88 במצעד העשור של גלגלצ.
Don't Pass Me By הוא שיר של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles משנת 1968. את השירה המובילה מבצע רינגו סטאר.
זהו השיר הראשון שנכתב על ידי סטאר בקריירה שלו עם הביטלס ובלעדיה.
סטאר הציג את השיר ללהקה עוד בשנת 1962. הוא אף זכה לאזכור פומבי על ידי פול מקרטני בתוכנית רדיו מ-1964. ההקלטה מ-1968
בוצעה ללא ג'ון לנון וג'ורג' האריסון ונקראה באופן זמני Ringo's Tune Untitled, אף ששמה הסופי הוזכר כבר ב-1964.
השורה "I'm sorry that I doubted you, I was so unfair, You were in a car crash and you lost your hair" קושרה על ידי מעריצי תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני שבה נאמר כי מקרטני נהרג בתאונת דרכים והוחלף בכפיל.
הדבר קושר לשיר When I'm Sixty-Four שנכתב על ידי מקרטני ובו קיימת השורה "and losing my hair", אף שהביטוי "to lose one's hair" היה באותה עת ביטוי מקובל באנגלית למילה 'להתרגז'.
נכון לפברואר 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-11 מיליון.
Don't Stop the Music (בעברית: אל תעצור את המוזיקה) הוא שיר של הזמרת ריהאנה שיצא לאור ב-7 בספטמבר 2007 כסינגל הרביעי מאלבום האולפן השלישי של ריהאנה, Good Girl Gone Bad.
השיר נכתב על ידי טוואנה דבני והמפיקים סטארגייט בתוספת קרדיט של מייקל ג'קסון בגלל השורה "Mama-say, mama-sa, ma-ma-ko-ssa" שנלקחה מתוך השיר של הזמר "'Wanna Be Startin' Somethin".
השיר הוא שיר דאנס בשילוב של מוזיקת היפ-הופ.
מבקרי מוזיקה רבים שיבחו את הסימפול משירו של ג'קסון ואף היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר".
השיר זכה להצלחה אדירה בעולם כאשר הגיע למקום הראשון ב-9 מדינות ביניהם אוסטרליה, צרפת וגרמניה.
בבריטניה השיר הגיע למקום ה-4 וזכה לקבל מעמד זהב.
בארצות הברית השיר הגיע למקום ה-3 ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס ובנוסף הגיע למעמד פלטינה משולשת במדינה עם מכירות של 3.7 מיליון עותקים.
אנתוני מנדלר צילם את הקליפ לשיר אשר צולם בפראג ובו נראית ריהאנה וחבריה מתנגבים למועדון סודי אשר נמצא בחלק אחורי של חנות ממתקים.
על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו הזמרת בטקס פרסי ה-NRJ של 2008 ובנוסף בכל ארבעת סיבובי ההופעות הבין לאומיים הראשנים שלה.
האגודה האמריקאית של מלחינים, סופרים ומוציאים לאור (ASCAP) הגדירה אותו כאחד השירים המבוצעים ביותר של 2009. השיר זכה לגרסת כיסוי על ידי הזמר האנגלי ג'יימי קולום אשר הוציא את השיר כסינגל השני מתוך אלבומו The Pursuit בשנת 2009.
השיר נכתב הופק על ידי הצמד סטארגייט בעזרתם של טים סטורג'ס ופיליפ ראמוס ונכתב בשיתוף עם טוואנה דבני.
גם מייקל ג'קסון קיבל קרדיט על הכתיבה של השיר בגלל השורה "Mama-say, mama-sa, ma-ma-ko-ssa" שנלקחה מתוך השיר של הזמר "Wanna Be Startin' Somethin'".
השיר הקולט באולפני הסוללה בניו יורק ובאולפני ווסטלייק בלוס אנג'לס על ידי מייקל ס אריקסן ואל המברגר.
בנוסף סטארגייט גם היו המפיקים הווקלים של השיר וסיפקו לו את המכשור המתאים בעוד פיל טאן וג'וש הוקקירק היו אחראים על המיקסינג.
השיר יצא לאור ב-7 בספטמבר 2007, כסינגל הרביעי מאלבומה השלישי.
חודש לפני יציאתו הושקו לו 2 רמיקסים נוספים להורדה דיגיטלית בקנדה וארצות הברית.
בתאריך יציאת השיר, השיר שוחרר להורדה דיגיטלית אך כ-EP הכולל גרסת רמיקס, גרסה אינסטרומנטלית וגרסת האלבום של השיר.
ה-EP שוחרר ל-iTunes של כמה מדינות ביניהם אוסטרליה, ספרד וניו זילנד.
בגרמניה ה-EP שוחרר על גבי דיסק הכולל את הקליפ הרשמי של השיר.
חודש לאחר מכן הוא שוחרר בגרסה הפיזית שלו גם בצרפת.
ב-15 בינואר 2008 השיר נשלח לתחנות הרדיו העכשוויות בארצות הברית ולתחנות הקצביות שבוע לאחר מכן.
ב-14 במאי של אותה שנה שוחררו 9 רמיקסים נוספים של השיר לחנויות הדיגיטליות בין היתר באוסטרליה, ספרד וניו זילנד.
בחודש פברואר 2009 הגיש הזמר מאנו דיבאנגו תביעה נגד שני השירים בטענה שהשורה הזו נלקחה משירו "Soul Makossa" ללא רשותו.
ג'קסון אכן הודה כי הוא לקח את השורה הזו מתוך השיר.
בנוסף הסתבר כי כאשר ריהאנה ביקשה רשות מג'קסון לסמפל את השורה הזו בשיר ג'קסון אישר את הבקשה אך מבלי לתאם אותה עם דיבאנגו.
פרקליטי הזמר הגישו תביעה תמורת חצי מיליון אירו וביקש כי חברות התקליטים Sony BMG, EMI ו-Warner Music לא יקבלו הכנסות מהשיר עד שהעניין ייפתר אך הבקשה נדחתה.
שנה קודם לכן דיבאנגו דרש מהמערכת המשפטית בצרפת כי הוא יקבל קרדיט ב-Don't Stop the Music אך לבסוף הוא החליט לוותר על התביעה ובכך ויתר על זכותו המוסרית לקבל פיצויים נוספים.
סאל סינקומני ממגזין "Slant" תיאר את השיר כ"תחושה קופצנית שדומה לשירה SOS משנת 2006." על פי פרייזר מקאלפיין מתוך הבלוג של BBC Chart "השירה של ריהאנה בשיר נשמעת כמו הקלטה שמיודעת למישהו אחר ואז הוא הולך לחובב נמרץ של פופ אפל, כהה וקלאסי".
בנוסף הוא השווה את השיר לשיר "Try Again" של הזמרת אליה ולשירה "La Isla Bonita" של מדונה ולסגנון השירים של אריק פרידץ.
לאחר שחרור שירה Only Girl (In the World) רבים ממבקרי המוזיקה השוו את ההרכב המוזיקלי של שני השירים.
השיר זכה להצלחה ענקית בארצות הברית כשאר הגיע בשיאו למקום השלישי במצעד והפך לשיר הרביעי של ריהאנה שמגיע לחמישייה הפותחת במדינה, לשיר השביעי שלה שמגיע לעשירייה הפותחת ולשיר השמיני שלה שמגיע לעשרים העליונים.
במצעד שירי הדאנס של ארצות הברית השיר הגיע למקום הראשון והפך לשיר השישי של ריהאנה לעשות זאת.
בנוסף השיר הגיע גם למקום השני במצעד שירי הפופ אך רק למקום ה-74 במצעד שירי ההיפ-הופ והR&B.
נכון ליוני 2015 השיר מכר 3.7 עותקים בארצות הברית ובכך הגיע למעמד פלטינה משולשת.
גם בקנדה השיר זכה להצלחה רבה מאוד כאשר הגיע למקום השני במדינה ונהיה לשיר החמישי של ריהאנה להגיע לחמישייה הפותחת במדינה ובנוסף שהה 52 שבועות במצעד.
באוסטרליה השיר הגיע בבכורה למקום ה-24 ולאחר 3 שבועות בלבד הגיע למקום הראשון שם נשאר 4 שבועות ובכך זה היה לשיר השלישי של ריהאנה שמגיע למקום הראשון במדינה.
הצלחתו הרבה במדינה הביאה לכך שבמצעד השנתי של אוסטרליה לשנת 2008 השיר הגיע למקום ה-12. בשנת 2015 השיר הצליח להגיע למעמד פלטינה מחומשת במדינה עם מכירות של 350 אלף עותקים.
בניו זילנד השיר הגיע בבכורה למקום ה-31 ולאחר 4 שבועות כבר הגיע למקום השלישי ושהה 22 שבועות במצעד.
בנוסף הצליח להגיע למעמד זהב במדינה באפריל 2008 עם מכירות של 7,500 עותקים.
בבריטניה השיר הגיע בבכורה למקום ה-88 ולאחר 7 שבועות הגיע למקום הרביעי.
ביוני 2013 הוא אושר שהגיע למעמד זהב עם מכירות של 400 אלף עותקים.
במצעד השנתי של 2008 השיר הגיע למקום ה-24 במדינה.
בצרפת השיר הגיע למקום הראשון ובכך הפך לשיר הראשון שלה להגיע למקום הראשון במדינה, שם נשאר במשך שבועיים ושהה בסך הכל 34 שבועות בתרשים.
בגרמניה השיר הגיע בבכורה למקום השני ולאחר שבועיים הגיע למקום הראשון והגיע למעמד זהב במדינה עם מכירות של 100 אלף עותקים.
בשווייץ השיר הגיע למקום הראשון במשך 5 שבועות.
בנוסף השיר זכה להצלחה גם באוסטריה, בלגיה, הונגריה, והולנד שם גם הגיע למקום הראשון.
בספרד זכה השיר להצלחה רבה, ואף הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר שם.
הקליפ לשיר בוים על ידי אנתוני מנדלר אשר שימש הבמאי הקבוע של ריהאנה בקליפים שלה וצולם במועדון לילה בפראג.
הקליפ שוחרר לראשונה ב-26 ביולי 2007 דרך iTunes.
הקליפ נפתח בריהאנה ושתי חברות נוספות מסגיעות במונית למועדון לילה.
הם מגיעים קודם כל לחנות ממתקים שם הם מתגנבים למועדון דרך פתח אחורי בחנות.
לאחר מכן השיר מתחיל וריהאנה נראית בשירותים של המועדון מתאפרת ומתלבשת.
לאחר מכן היא יורדת במדרגות אל עבר רחבת הריקודים ומתחילה לרקוד עם שאר האנשים במועדון.
במקביל נראות סצנות נוספות של ריהאנה שרה את השיר כשהיא עומדת מאחורי קיר ירוק וסצנה נוספת בה היא יושבת בחדר אחר במועדון עם קבוצה של אנשים.
על מנת לקדם את השיר ריהאנה הופיעה איתו ב-NRJ Music Awards בינואר 2008. בטקס פרסי הגראמי ה-50 היא ביצעה את השיר ביחד עם השיר "Umbrella" עם להקת הפאנק האמריקאית The Time.
ביוני 2008 היא לקחה חלק בסדרת ההופעות של ה-BBC שם הופיעה עם השיר ביחד עם שני שירים נוספים.
לאחר שחרור אלבומה הרביעי ב-2009, הופיעה ריהאנה בהופעה בחסות נוקיה בלונדון שם הופיעה עם השיר לצד שירים מאלבומה החדש ולהיטים אחרים.
בדצמבר 2009 הופיעה בסדרת ההופעות האורבניות של MySpace Music שם גם ביצעה את השיר לצד חומרים חדשים ושירים ישנים יותר.
בפברואר 2010 הופיעה עם השיר בתוכנית של אלן דג'נרס ביחד עם השיר "Hard".
במרץ של אותה שנה הופיעה בטקס Kids' Choice Awards, שם הופיעה עם השיר ביחד עם השירים "Hard" ו-"Rude Boy".
במאי 2012 הופיעה בפסטיבל Radio 1's Hackney Weekend, שם ביצעה בחלק מרשימת השירים של המופע גם את השיר.
בטקס ה-VMA של 2016 היא ביצעה את השיר כחלק ממחרוזת להיטים אותה ביצעה בהופעה.
בנוסף ריהאנה ביצעה את השיר בכל ארבעת סיבובי ההופעות הבין לאומיים הראשונים שלה.
בשנת 2011 הצמד המוזיקלי The Bird and the Bee ביצעו גרסת כיסוי לשיר ופרסמו אותו ב-SoundCloud.
הלהקה האסייתית Girls' Generation ביצעה גם היא גרסת כיסוי לשיר במהלך סיבוב ההופעות שלהן ב-2011. בעונה הראשונה של התוכנית אקס פקטור בארצות הברית המתמודד
פיליפ לומאקס ביצע גרסת כיסוי לשיר בשלב בתי השופטים.
בנוסף השיר בוצע גם בסרט פיץ' פרפקט ונכלל בפסקול של הסרט.
כתיבה - סטארגייט, טאוונה דבני, מייקל ג'קסון
עוזרי הפקה - טים סטורג'ס, פיליפ ראמוס
עוזר מיקסינג - ג'וש הוקקירק
הסינגל זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, ובשיאו הצליח להיכנס למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100.
מדינה תאריך פורמט חברת תקליטיםקנדה7 באוגוסט 2007רמיקסים שיווקייםדאף ג'אםארצות הבריתאוסטרליהSeptember 7, 2007EPאוסטריהגרמניהדיסקיוניברסל מיוזיק גרופאיטליהEPדאף ג'אםהולנדניו זילנדנורווגיהספרדFrance22 באוקטובר 2007דיסקיוניברסל מיוזיק גרופארצות הברית15 בינואר 2008רדיו עכשווידאף ג'אם22 בינואר 2008רדיו קצביהממלכה המאוחדת4 בפברואר 2008דיסקמרקוריאוסטרליה14 במאי 2008רמיקסים להורדה דיגיטליתדאף ג'אםדנמרקפינלנדצרפתגרמניההולנדניו זילנדנורווגיהספרד
"Don't Look Back in Anger" (בתרגום חופשי לעברית: "אל תסתכל אחורה בכעס") הוא שיר של להקת הרוק האנגלית אואזיס אשר יצא לשווקים כסינגל ב-19 בפברואר 1996 כחלק מאלבום האולפן השני שלהם .
השיר זכה להצלחה ניכרת והפך עם השנים לאחד מהלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה.
השיר נכתב על ידי גיטריסט הראשי וכותב השירים העיקרי של הלהקה, נואל גלאגר, אשר גם ביצע אותו, בניגוד לשאר השירים באלבום שבוצעו על ידי אחיו, ליאם גלאגר.
השיר היה לסינגל השני של הלהקה שהגיע לצמרת מצעד הסינגלים הבריטי.
השיר נוצר בהשראת מספר מקורות כולל השיר "Imagine" של ג'ון לנון ומהמוזיקה של טי רקס ודייוויד בואי.
השיר הוקלט ב-1995 באולפני רוקפילד בוויילס בו הופק חלק גדול מהאלבום.
אוון מוריס, שעבד עם הלהקה על אלבום הבכורה שלהם, הפיק את הרצועה.