tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
סקירוס הוא אי יווני בים האגאי, הדרומי שב.
שטח האי הוא 209 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו, נכון ל-2011, מונה 2,994 תושבים.
תושבי האי ידועים כחורטי עץ מצטיינים ואומני הציור על כדים.
על פי המיתולוגיה היוונית, לתטיס, אמו של אכילס, נאמר בנבואה שלבנה אכילס יהיו או חיים רגילים וארוכים או חיים מלאי תהילה וקצרים.
תטיס רצתה שבנה יחיה חיים ארוכים, לכן, כשהחלה מלחמת טרויה, הסתירה את אכילס בחצרו של מלך סקירוס, ליקומדס, כשאכילס מחופש לנערה.
אודיסאוס, ששמע על כך, בא אל חצרו של ליקומדס, בתלבושת סוחר.
הוא הציג את מבחר סחורתו לפני נשות החצר וכשראה שאכילס בוחר מבין כל הדברים בחרב מוזהבת, חשף את זהותו ושכנע אותו להצטרף למלחמה.
שם האי נקשר גם בשמו של המשורר האנגלי רופרט ברוק שנפטר שם.
סקיני פאפי היא להקת גל חדש מרכזית המתמחה בייחוד בתחום המוזיקה התעשייתית.
הלהקה הוקמה בשנת 1982 בעיר ונקובר שבקנדה על ידי קווין קי (נולד בשם קווין קרומפטון).
סגנון המוזיקה של הלהקה, הושפע מלהקות פאנק מסוף שנות ה-70, במיוחד מלהקת ג'וי דיוויז'ן.
סקיני פאפי הוקמה בתור פרויקט צדדי של קי, שהיה חבר בלהקת גל חדש בשם Images in Vogue, ורק כאשר הצטרף אליה ניבק אוגר בתור סולן, הפכה סקיני פאפי ללהקה עצמאית ויציבה.
קי ואוגר נותרו שני החברים הקבועים בלהקה במשך כל שנות פעילותה, אבל במהלך השנים הם צרפו אליהם מספר נגנים זמניים כמו מארק וולט, ג'סטין בנט ועוד.
ההפקה הראשונה של הלהקה הייתה קלטת בשם Back and Forth (קדימה ואחורה), האוסף הזה היה חסר משמעות מבחינה ציבורית, כיוון שהופץ בשלושים וחמישה עותקים בלבד.
התקליט השני של סקיני פאפי Remmision (בעברית:הפוגה מונח המשמש תיאור מצב פסיכיאטרי) כבר זכה לתפוצה נרחבת בהרבה ונמכר גם בישראל אפילו עשר שנים, לאחר שיצא לאור.
בתקליט זה כבר מבטאת הלהקה את סיגנונה המובהק ואת כיוונה האומנותי, באופן שיתבטא בהמשך המשך שנות פעילותה בעתיד.
כבר משמו של השיר הראשון "תקוות חנוקות",ניתן לראות כי שירי הלהקה עוסקים במשברים נפשיים, דיכאונות, וביקורת חברתית.
כיוון אמנותי זה ממשיך לאפיין את הלהקה גם ביצירותיה המאוחרות.
לדברי קווין קי, מקים הלהקה, הוא ניסה לכתוב שירים מתוך ראיית העולם של כלב.
בתחילת שנות השמונים קמו להקות רבות שהושפעו מתנועת הפאנק, שבאותה תקופה כבר דעכה כליל.
בין הלהקות הללו ניתן למנות את להקת הסמיתס, הקיור ואפילו את דפש מוד.
הלהקות הללו אימצו את התכנים הפסיכולוגיים והחברתיים שאפיינו את מוזיקת הפאנק, אבל נטשו את המוזיקה הפאנקיסטית לטובת מלודיות מורכבות ושקטות יותר או פחות ושמו דגש רב על שימוש בכלי נגינה אלקטרוניים.
באופן כללי סקיני פאפי נמנית עם הלהקות האלו, אלא שהמוזיקה שלה מתאפיינת גם בצלילים כמו-תעשייתיים כדפיקות, צלצולים וחריקות.
צלילים מכניים אלו משולבים בתוך המלודיות של יצירות הלהקה.
סקינס היא דרמת נעורים בריטית, זוכת פרס באפט"א, העוקבת אחר קבוצת בני נוער בבריסטול שבדרום-מערב אנגליה, במהלך השנתיים האחרונות של לימודיהם בבית ספר תיכון.
קווי העלילה של הסדרה בוחנים סוגיות שונות השנויות במחלוקת, כגון: משפחות שאינן מתפקדות, הפרעות נפשיות (למשל: הפרעת אכילה), סקס, סמים ומוות.
הסדרה נוצרה על ידי זוג כותבים, שהם אב ובנו - בריאן אלסלי וג'יימי בריטן, בעבור Company Pictures, חברת ההפקות הבריטית, ועלתה לאוויר לראשונה ב-25 בינואר 2007 בערוץ E4 הבריטי.
התוכנית ידועה בליהוקם של שחקנים חובבים.
צוות השחקנים מוחלף לגמרי בכל שתי עונות, כאשר הדמויות עוזבות את בית הספר התיכון ומתחילות את חייהן הבוגרים.
בכל עונה, בדרך כלל, יש שמונה דמויות ראשיות.
רוב השחקנים הראשיים הם חובבים, אך היו בעבר ליהוקים של שחקנים ידועים (למשל: ניקולס הולט) וכמה שחקנים יצאו לקריירות מצליחות אחרי הסדרה (למשל דב פאטל וקאיה סקודלריו).
כמו כן, יוצרי הסדרה נוהגים ללהק לתפקידי אורח שחקנים קומיים בריטים ידועים, המגלמים את תפקידיהם של ההורים של הדמויות הראשיות.
שם השחקן/ית שם הדמות עונות הערות ניקולס הולט אנתוני ("טוני") סטונם 1-2 אחיה הגדול של אפי סטונם.
אפריל פירסון מישל ריצ'רדסון 1-2 מייק ביילי סידני ("סיד") ג'נקינס 1-2 האנה מורי קאסי איינסוורת' 7, 1-2 ג'ו דמפסי כריס מילר 1-2 לאריסה וילסון ג'לנדר ("ג'אל") פייזר 1-2 מיץ' יוור מקסי אוליבר 1-2 דב פאטל אנוואר קהראל 1-2 קאיה סקודלריו אליזבת ("אפי") סטונם 7, 1-4 אחותו הקטנה של טוני סטונם.
איימי-פיון אדוארדס לוסי ("סקטצ'") 2 ליסה באקוול פנדורה מון 2, 3-4הופיעה בפרק אחד בעונה 2. מרוויל לוקבה תומאס טומון 3-4 ג'ק אוקונל ג'יימס קוק 7, 3-4 לוק פסקלינו פרדי מק'לייר 3-4 אולי ברבירי ג'ונה ג'רמייה ג'ונס ("ג'יי-ג'יי") 3-4 קתרין פרסקוט אמילי פיץ' 7, 3-4 תאומה זהה של קייטי פיץ'.
מייגן פרסקוט קייטי פיץ' 3-4 תאומה זהה של אמילי פיץ'.
סבסטיאן דה סוזה מת'יו ("מאטי") ליבן 5-6 אחיו הגדול של ניק ליבן.
סם ג'קסון אלכסנדר ("אלכס") הנלי 6
לפי המסורת הנוצרית, סקלה סנטה (באיטלקית: Scala Santa), היינו, "המדרגות הקדושות", הן גרם המדרגות בוויה דולורוזה שבירושלים, דרכן עלה ישו מהרחוב אל הפרטוריום כדי להישפט בפני פונטיוס פילטוס, ומהן הורד בסיום משפטו.
על פי המסורת הנוצרית, המדרגות הועברו לרומא בשנת 326 על ידי פלאוויה יוליה הלנה, אמו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס, ומוקמו לבסוף ברובע לטראנו.
בימי הביניים נודע גרם המדרגות בשם "מדרגות פילטוס" (Scala Pilati), והוא שכן בארמון לטראנו הישן.
לאחר שהארמון חרב, הרס אותו האפיפיור סיקסטוס החמישי ב-1589 באופן יזום כדי להקים תחתיו את הארמון החדש.
המדרגות הועברו למיקומן הנוכחי והונחו כך שיובילו אל קפלת לאורנטיוס הקדוש.
הקפלה שימשה כקפלה האישית של האפיפיורים המוקדמים בארמון לטראנו, ובשל עושר של שרידי קדושים שנשמרו בה, היא נודעה גם בכינוי "קודש הקודשים" .
במאה ה17 המדרגות כוסו ברצפת עץ לשם הגנה עליהם.
באפריל 2019 כיסוי העץ הוסר ולראשונה בעת החדשה היה ניתן לרואת את המדרגות עצמם.
הסתבר שהמדרגות היו משיש, חומר בניה ועיטור שלא היה בשימוש כלל בירושלים בימי בית שני, משמע המדרגות די בוודאות לא שימשו בירושלים במשפטו של ישו.
המדרגות שמורות ב"מתחם הקדוש של הסקלה סנטה" (Santuario della Scala Santa) שהוקם בסוף המאה ה-16. המתחם שייך לבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, אף כי בין שני המבנים חוצץ רחוב.
מעל חזית הכניסה למתחם מופיע הכיתוב:
הסקלה סנטה מונה 28 מדרגות עשויות שיש לבן השמורות מתחת לשכבת עץ.
משני צדדיו של גרם המדרגות הקדוש נמתחים שני גרמי מדרגות לשימוש יום-יומי, שמספר המדרגות בכל אחד מהם כפול מזה שבגרם ההיסטורי.
קירות ותקרת המעבר דרכו עולות המדרגות מעוטרים בפרסקאות עשירים, מעשה ידיהם של אמנים ידועי-שם מסוף המאה ה-16, והן מסתיימות בפרסקו גדול המתאר את צליבת ישו.
נוסף על גרם המדרגות וקפלת לורנצו הקדוש, שוכנת במתחם "אורטוריית סילווסטר הקדוש שבארמון" (Oratorio di San Silvestro in Palatio), המוקדשת לאפיפיור סילווסטר הראשון.
במקום שכנה כנסייה קודמת מהמאה ה-7 שהייתה חלק מארמון לטראנו הישן.
הכנסייה הנוכחית, כמו המבנה כולו, הוקמה בסוף המאה ה-16.
המדרגות היו לאתר עלייה לרגל עבור מאמינים המבקשים לציין את אירועי הפסיון של ישו, והכנסייה הקתולית אף העניקה שטרות מחילה למאמינים אשר טיפסו בהן.
על המבקש להעפיל במדרגות לעשות זאת על ברכיו, ומנהג זה מקובל בעיקר בימי שישי ובמהלך התענית.
אפיפיורים רבים עלו על ברכיהם במעלה המדרגות, וכך עשה גם מרטין לותר בשנת 1511.
בפינה הדרום-מזרחית של המתחם ניצב אפסיס "טריקלינום לאונינום" (Triclinium Leoninum), המוכר גם בכינוי "גומחת לטראנו" (Nicchione del Laterano).
האפסיס הוא השריד היחיד לטריקלינום (טרקלין רומי) בארמון שהקים האפיפיור לאו השלישי לפי תוכניות של ארמון הקיסר בקונסטנטינופול.
השריד הנראה בשטח נותר במכוון במקומו כאשר הארמון הישן נהרס, ועורפו שולב במתחם החדש שהוקם.
בחלקו הפנימי העליון של האפסיס קבוע פסיפס המתאר את ישו מורה לשליחים על משימתם.
מימין לאפסיס נראה ישו בהפקידו מפתחות בידיו של סילווסטר הקדוש, ולברום (נס שעליו הסימון כי רו) בידי קונסטנטינוס.
משמאל לאפסיס נראה פטרוס הקדוש ולצידו האפיפיור לאו השלישי וקרל הגדול.
סביב האפסיס מופיע הפסוק מהדוקסולוגיה הגדולה:
סקלבמייז' (בפולנית: ) היא עיירה במחוז קזימייז'ה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1217, ובאמצע אותה מאה נהרסה בידי הטטרים.
בשנת 1342 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר אושרו בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו בשנת 1427.
באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי גייסות האימפריה השוודית, ולאחר מכן בידי הקוזקים וההונגרים.
בשנת 1869 נטלו הרוסים את זכויות העיר מהיישוב, בעקבות מרד ינואר, ואלה הושבו לו בשנת 1927.
יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-19, עם ביטול האיסור על ישיבת יהודים בה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-400 יהודים, כרבע מתושביה, ופעל בה סניף של ההסתדרות הציונית.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, גויסו יהודיה לעבודות כפייה, רכושם הוחרם והוטלו עליהם תשלומי כופר וחובת ענידת טלאי צהוב, שהומר בהמשך בסרט זרוע.
בספטמבר 1940 רוכזו יהודי העיירה וכאלף יהודים שגורשו מקרקוב בגטו שהוקם ביישוב.
ב-29 באוגוסט 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים גרמנים ופולנים, והעבירו את כל יושביו למחנה המעבר סלומניקי עם אלפי יהודים נוספים מאזור מייחוב.
לאחר המתנה בת מספר ימים תחת כיפת השמיים, נערכה ביהודי המקום סלקציה.
קשישים נרצחו במקום, צעירים שולחו למחנות עבודה, וכל יתר היהודים שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.
סקיפר (בעברית: מֵשיט) הוא קברניט של ספינה קטנה, בדרך כלל של ספינת דיג, סירת מנוע (שאינה ספינת דיג) או יאכטה.
ישנן מספר דרגות הסמכה לסקיפר, בישראל נדרש סקיפר להיות בעל הכשרה מקצועית ורישיון משיט 30 מטעם רשות הספנות והנמלים אשר במשרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
רישיון סקיפר (משיט 30) הוא רישיון שיט חופי (המתיר להפליג עד 12 מייל מהחוף) להשטת כל כלי שיט עד לאורך 24 מטר ותפוסתו (נפח כלי השיט)ברוטו אינה עולה על 100 טון, למעט אופנוע ים.
בישראל, תחום מי החופין הורחב.
רישיון סקיפר של משרד התחבורה מותנה במעבר של 4 מבחני תאוריה עיוניים (ימאות, ניווט חופי, מכונה - מנוע, ניווט מכשירים) וטסט מעשי, ואישור רפואי כללי הכולל בדיקת שמיעה וראיה.
כדי להפליג בשייט בינלאומי, כלומר לחצות מים טריטוריאליים ממדינה למדינה, ישנו צורך ברישיון סקיפר משיט 60 אותו ניתן להוציא רק שנה לאחר הוצאת רישיון משיט 30. מגיש הבקשה לרישיון משיט 60 נדרש להוכיח השתתפות בהפלגה או הפלגות בינלאומיות במשך כולל של 8 ימים לפחות.
ימים אלה נקראים 'ימי ים' והם נדרשים להיות חתומים על ידי משיט 60 אחר (משיט הסירה במסע הבינלאומי אשר חותם על מסמך מטעם רשות התחבורה והספנות בישראל), קורס עזרה ראשונה בהיקף של 44 שעות וכן תעודת שרת רדיו מוגבל תג"מ או מוגבל תג"מ בזיקה ל-GMDSS מטעם משרד התקשורת.
סקיפיוניקס (שם מדעי: Scipionyx) הוא סוג של דינוזאור קטן ממשפחת הקומפסוגנתוסיים אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 115 מיליון שנה, בתחילת תור הקרטיקון.
הדינוזאור קרוי על שם החוקר האיטלקי-גרמני שיפיונה ברייסלאק (Scipione Breislak) וגם על שם המדינאי הרומי סקיפיו אפריקנוס.
הסיומת "onyx" משמעה - "טופר".
הדינוזאור ידוע רק ממאובן אחד שנמצא ב-1981 בקמפניה שבאיטליה בידי החוקר קריסטיאנו דל סאסו (Cristiano Dal Sasso).
מאובנים אלה הם ראשוני המאובנים של דינוזאור באיטליה ובעלי שימור טוב ביותר, אשר השתמרו בו גם שרידי שרירים וכמה איברים פנימיים.
הם השתייכו לפרט צעיר יחסית באורך חצי מטר.
הסקיפיוניקס דמה במראהו לקרובו הקומפסוגנתוס והגיע לאורך שני מטרים.
הוא היה דו-רגלי בעל זנב ארוך ששימש לאיזון וטפרים ארוכים בידיו.
ככל הנראה הוא ניזון מלטאות, מחרקים ומדגים.
ייתכן מאוד שכמו קרובו הסינוזאורופטריקס הוא היה מכוסה נוצות.
עם זאת זה לא השתמר במאובנים.
בעבר סברו שדינוזאור זה היה אב-קדום של העופות אך הוא יותר קרוב לטירנוזאורים הענקיים.
סקיפל הוא סגנון מוזיקלי המשלב השפעות מן הבלוז, הג'אז ומוזיקת פולק אמריקאית.
הסגנון נוצר בארצות הברית בשנות ה-20 של המאה ה-20, אך פרח בממלכה המאוחדת של שנות ה-50 של המאה ה-20, בעיקר בתיווכו של לוני דונגן.
סגנון זה הצמיח את הרוק הבריטי, הבלוז הבריטי והפולק הבריטי.
אמנים בריטים רבים התחילו בתור אמני סקיפל, בהם להקת הביטלס, ג'ו קוקר, רורי גלאגר, ואן מוריסון, אלכסיס קורנר, מיק ג'אגר, ג'ימי פייג', ריצ'י בלקמור, דייוויד גילמור, גרהם נאש, קליף ריצ'רד ועוד.
הסגנון צמח על ידי להקות שנקראו Jug Bands ("להקות-כד"), שניגנו בלוז וג'אז בדרום ארצות הברית בשנות העשרים.
כלי הנגינה שאפיינו להקות אלה היו כלים מאולתרים ובראשם ה"ג'אג" (כד, או בקבוק המשמש ככלי נשיפה), קרש כביסה, גיגיות כביסה, כינור שתיבת התהודה שלו עשויה מתיבת עץ לסיגרים, מסור מוזיקלי, קאזו עשוי ממסרק עטוף נייר אריזה ועוד.
לכלי נגינה אלה התווספו לעיתים גם גיטרה אקוסטית, בנג'ו או קונטרבס.
בעגה של מערב אנגליה משמעות המילה "סקיפל" היא לעורר מהומה.
בניו אורלינס שימשה המילה ככינוי למסיבה מחתרתית (עקב חוקי היובש) בה נוגנה מוזיקה עממית ווירטואוזית.
מוזיקת סקיפל הוקלטה לראשונה בשיקגו, לשם עברו אפרו-אמריקאים רבים מן הדרום בשנות ה-20. והלהקה הרשמית הראשונה שהשתמשה בשם הסוגה הייתה Jimmy O'Bryant and his Chicago Skifflers ב-1925 והיא שימשה גם את מא רייני לתיאור סוגת המוזיקה שלה (על אף שכיום מכונה סגנון זה בלוז).
בשנות הארבעים נעלם השימוש במונח בארצות הברית.
בין 1945 ל-1948 פעלה בבריטניה להקת ג'אז שנשאה את השם Bill Bailey Skiffle Group.
ב-1954 יזם לוני דונגן, שהיה חבר בלהקת ג'אז-דיקסילנד ג'אז לונדונית, "הפסקת סקיפל" במסגרת תוכנית ההופעה של הלהקה.
בין 1957 ל-1958 שידר ה-BBC תוכנית מוזיקלית לנוער בשם Six-Five Special שהציגה להקות סקיפל רבות של נוער מרחבי הממלכה.
רוב הלהקות ניגנו גרסאות כיסוי ללהיטי רוקנרול ורוקבילי מוקדמים (למשל מאת קרל פרקינס, באדי הולי, ג'רי לי לואיס, ליטל ריצ'רד), גוספל ומוזיקת נשמה (ריי צ'ארלס למשל), בלוז (כגון מאדי ווטרס וג'ון לי הוקר) וג'אז (כגון פאטס דומינו).
הסגנון רווח במועדונים, בארים ובתי קפה והתכנסויות חד-פעמיות באתרים שונים בלונדון.
אחד הנגנים החשובים בסצנה היה אלכסיס קורנר, שפתח גם את מועדון London Blues and Barrelhouse Club ונתן דגש על בלוז.
בליברפול נוסדה ב-1956 להקת סקיפל בשם The Quarrymen, בהשפעה ישירה של לוני דונגן.
הלהקה מנתה את ג'ון לנון, אריק גריפית'ס, פיט שאטון ולאחר מכן הצטרפו אליה גם פול מקרטני וג'ורג' האריסון.
להיטה הגדול היה גרסת כיסוי לשיר "Be-Bop-A-Lula".
ב-1958 דעך "שיגעון הסקיפל" בבריטניה.
מכל ההרכבים הרבים שפעלו בתחום, רק דונגן הצליח להכניס קטעים סקיפל למצעד הפזמונים הבריטי.
המוזיקאים השונים התגבשו סביב שלושה סגנונות מרכזיים, רוקנרול, בלוז ופולק.
הבשלת סגנונות אלה הביאה להצלחת המוזיקה שנוצרה בבריטניה ול"פלישה הבריטית" לארצות הברית בשנות השישים.
הסקירה היהודית-הונגרית (בהונגרית: Magyar-Zsidó Szemle), הייתה כתב העת המדעי והציבורי החשוב ביותר של היהדות הניאולוגית בהונגריה, שהופיע בין השנים 1884–1948, בתדיריות שונות.
הסקירה היהודית הונגרית לא הייתה כתב העת היהודי הראשון בהונגריה בשפה ההונגרית, אך מבחינת משקלו המדעי ואורך חייו (64 שנים), לא היה לו יריב במהלך תקופת הוצאתו לאור הארוכה.
כתב העת הזה כיסה את כל ענפי המדע שעסק ביהדות, ועסק בענפי מדע אלה ברמה גבוהה בינלאומית כך שערכו היה רב בכל קנה מידה שהוא.
במיוחד עסק כתב העת בהיסטוריה היהודית ההונגרית, הן בהיסטוריה הדתית והן בהיסטוריה הקהילתית.
יהדות הונגריה הרגישה בצורך בהוצאת כתב עת מדעי כבר מתקופת ה"הסכמה", כלומר מהפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867. בעקבות הדוגמאות של השקת כתבי עת כאלה בקהילות יהודיות במדינות המערב, הרגישו יהודי הונגריה בצורך להשיק כתב עת מדעי יהודי בשפה ההונגרית במטרה לספק במה למחקר מדעי תאולוגי, אתנוגרפי, סוציולוגי ועוד.
בתולדות הסקירה היהודית ההונגרית ניתן למדוד את מצבה של יהדות הונגריה בכל תקופה ותקופה.
בשנים 1884 - 1891 התפרסם המגזין בעשרה גיליונות בשנה.
משנת 1896 עד 1926 מספר הגיליונות בשנה עמד על ארבע, אך ללא ירידה במספר העמודים (למעט משנת 1919 עד 1926).
הופיעו 6 גיליונות בשנת 1927, 10 גיליונות בשנת 1923, 12 גליונות בשנה משנת 1929 עד 1937, לעיתים קרובות בחוברות שחוברו יחדיו.
בשנת 1938 היו 4 גיליונות בחוברת אחת, ומשנת 1940, ועד לפירוקה חוברת אחת בשנה.
התוצאות המדעיות של הסקירה היהודית ההונגרית צוינו בספרות העברית בעולם כולו.
המסורות האינטלקטואליות של כתב העת נשמרת כיום על ידי המגזין "הזרם החדש", שנמצא בעריכת בית המדרש לרבנים בבודפשט שמוכר כאוניברסיטה היהודית מאז 2004.
העורכים והצוות של הסקירה היהודית ההונגרית היו בין הנציגים הבולטים של המדע היהודי ההונגרי.
בשנים 1884–1891 היו הרב וילמוש (בנימין זאב) באכר ויוז'ף באנוצי העורכים.
אחד הכותבים הקבועים היה (עד מותו ב-1895) הרב דיולה קליין.
ומשנת 1891 - 1930 היה הרב לאיוש בלאו סופר עברי מצוין.
ומשנת 1891 עד 1896 פרנץ מזאי ביחד עם בלאו מ־1896 עד 1923 בלאו בלעדי מזאי, משנת 1923 הצטרף גם הרב שמעון (צדוק) הבשי, משנת 1927 ההבשי עם דיינש פרידמן.
בשנת 1931 מיקשה וייס, פרנץ הבשי ודוד שמואל לוינגר ערכו את העיתון.
בשנת 1932 הושאר מיקשה וייס מחוץ למערכת העיתון, ובשנת 1933 התמודד דיינש פרידמן שוב לתפקיד העורך.
בשנים 1934–1941, בתמיכתו של ד"ר שימון (צדוק) הבשי, נערך כתב העת על ידי הנריק גוטמן, פרנץ הבשי, שמוּאל לווינגר ודיינש פרידמן.
את הגליונות של 1942–1945 ערך שאמו לווינגר בתמיכת הנריק גוטמן ופרנץ הבשי.
אחרי מלחמת העולם השנייה העורך היה שוב שמואל לווינגר עד שהמגזין הפסיק להופיע בשנת 1948
סקיף (איחוד הילדים הסוציאליסטי - סאָציאַליסטישע קינדער פֹאַרבאַנד, SKIF) נוסד במזרח אירופה כארגון הנוער של תנועת הבונד.
לסקיף היו שלושה עקרונות אידאולוגיים מרכזיים: 1. חברות, אחווה, שוויון ואמפתיה.
2. הגשמה עצמית במקום המגורים: ההשקפה לפיה יהודים צריכים לחיות, לבנות את תרבותם ולהיאבק למען זכויותיהם בכל מקום בו הם מתגוררים, במקום לחפש מקלט במולדת יהודית.
3. יידישקייט: הקניית זהות יהודית באמצעות טיפוח התרבות היהודית ושפת היידיש).
המדריכים בסקיף נקראו Helfers (עוזרים), בגילאי 18–20.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, עם החורבן הכמעט מוחלט של תנועת הבונד בפולין, חרבה גם תנועת סקיף כמעט לחלוטין.
התנועה לא קיימת כיום בפולין, אך קיים סניף שלה במלבורן, החל בשנת 1950. גם בצרפת קיים סניף של סקיף, אולם בשנת 1963 שינה הסניף את שמו ל-CLEJ - Club laïque de l'enfance juive .
בפולין שבין מלחמות העולם ארגן סקיף קייטנות לילדים.
בערים רבות בפולין לפני מלחמת העולם השנייה היו סניפים של סקיף.
בוורשה גייס מארק אדלמן, לימים אחד ממנהיגי מרד גטו ורשה, כספים לחדרי משחקים לילדי העניים בוורשה.
בפולין הכבושה בידי הנאצים היו בין חברי סקיף כאלה שהיו חברים בארגון היהודי הלוחם, בהם הצייר יוסל ברגנר, טייס ה-RAF רובין ליפשיץ ומארגנת תיאטרון הילדים לעניים בגטו ורשה, פולה ליפשיץ.
סקירון היה שמו של אל הרוח הצפון-מערבית, על אף שלעיתים הוא משמש גם כאל של הרוח הנושבת מהסלעים הסקירוניים.
שמו קשור ל"סקירופוריון", האחרון משלושת חודשי האביב בלוח השנה של העיר אתונה.
סקירון מתואר כאיש מזוקן המטה קדירה, המייצג את תחילת החורף.
מקבילו הרומי הוא קאאורוס או קורוס.
לידל, סקוט וג'ונס (לקסיקון יווני)
הסקירה העצמאית של שירותי זהות מגדרית לילדים וצעירים (מוכרת בשם סקירת קאס) הוזמנה בשנת 2020 על ידי שירות הבריאות הלאומי של בריטניה (NHS) ובהובלת הילרי קאס (Hillary Cass), רופאת ילדים יועצת בדימוס והנשיאה לשעבר של הקולג' המלכותי של רפואת ילדים ובריאות הילד .
הסקירה עסקה בשירותי מגדר לילדים וצעירים, כולל אלה עם דיספוריה מגדרית ואלה המזדהים כטרנסג'נדרים.
הדו"ח הסופי פורסם ב-10 באפריל 2024, והמלצותיו אושרו הן על ידי ה-NHS והן על ידי המפלגה השמרנית ומפלגת הלייבור.
הסקירה זכתה לתמיכה או לתגובה נייטרלית בקרב ארגונים מקצועיים בתוך בריטניה.
עם זאת, הסקירה ספגה ביקורת ממספר רב של ארגונים רפואיים בינלאומיים, וסקירות מאוחרות יותר טענו לבעיות מתודולוגיות בה, וכן לבעיות נוספות.
דו"ח הביניים של סקירת קאס פורסם במרץ 2022. בדו"ח זה נאמר כי העלייה במספר ההפניות הביאה להצפה של הצוות, והמליץ על יצירת רשת של מוקדים אזוריים כדי לספק טיפול ותמיכה לצעירים.
הדו"ח ציין כי הגישה הקלינית המשמשת את השירות לפיתוח זהות מגדרית (GIDS) "לא פעלה תחת כמה מאמצעי הבקרה הרגילים" המיושמים בדרך כלל עבור טיפולים חדשים, והביע חשש לגבי היעדר איסוף נתונים על ידי GIDS .
בעוד ש-GIDS פעל תחילה לפי הפרוטוקול ההולנדי, בסקירת הביניים נאמר שיש "הבדלים משמעותיים" בינו לבין הגישה הנוכחית של NHS.
בשונה מהפרוטוקול ההולנדי, ילדים עם מחלות נלוות לא קיבלו תמיכה פסיכולוגית מספקת, אנדוקרינולוגים שסיפקו טיפול הורמונלי מדכא-התבגרות לא השתתפו במפגשים רב-תחומיים, וגם תדירות הפגישות לא עלתה כאשר מתבגרים קיבלו טיפול מדכא-התבגרות.
עוד קבע דו"ח הביניים כי רופאי משפחה וצוותים אחרים מחוץ ל-GIDS חשו "תחת לחץ לאמץ גישה מאשררת-מגדר ללא עוררין" בטיפול בילדים שאינם בטוחים במגדרם, תוך כדי "האפלה" על בעיות אפשריות אחרות כגון בריאות נפשית לקויה.
קרן טביסטוק (Tavistock and Portman NHS Foundation Trust) פרסמה אמירה לפיה "כיבוד זהותו של אדם לא שולל חקירה", ו-"אנו מסכימים שהתמיכה צריכה להיות הוליסטית, מבוססת על הראיות הזמינות הטובות ביותר, וכי אין להניח מראש הנחות לגבי התוצאה הנכונה עבור שום אדם צעיר."
הדו"ח הסופי של סקירת קאס פורסם ב-10 באפריל 2024. הוא כלל מספר סקירות שיטתיות של ספרות מדעית שבוצעו על ידי אוניברסיטת יורק, ואשר עסקו בקבוצת המטופלים, מסלולי שירות, מסמכי קווים-מנחים בינלאומיים, מעבר חברתי, טיפול מדכא-התבגרות, וטיפולים הורמונליים להתאמה מגדרית.
סקירת קאס הזמיה מספר סקירות שיטתיות עצמאיות שעברו ביקורת-עמיתים, עבור תחומים שונים של שירותי בריאות לילדים וצעירים עם בעיות זהות מגדרית, כולל דיספוריה מגדרית.
הסקירות בוצעו על ידי אקדמאים במרכז לסקירת והפצת מחקר של אוניברסיטת יורק, אחד משלושה גופים הממומנים על ידי המכון הלאומי לחקר בריאות וטיפול (NIHR) על מנת לספק שירותי סקירה שיטתית ל-NHS.
הנושאים שכוסו בסקירות השיטתיות היו:
מאפיינים של ילדים ובני נוער המופנים לשירותי מגדר מומחים.
השפעת מעבר חברתי מגדרי על ילדים ומתבגרים.
טיפולי תמיכה פסיכו-סוציאלית לילדים ומתבגרים החווים דיספוריה מגדרית או אי-התאמה מגדרית.
טיפולים מדכאי-התבגרות עבור מתבגרים החווים דיספוריה מגדרית או אי התאמה מגדרית.
טיפול הורמונלי לגברור או נישוי עבור מתבגרים החווים דיספוריה מגדרית או אי התאמה מגדרית.
מסלולי טיפול לילדים ובני נוער המופנים לשירותי מגדר מומחים.
הנחיות קליניות לילדים ובני נוער החווים דיספוריה מגדרית או אי התאמה מגדרית.
בסקירות השיטתיות שהוזמנו על ידי קאס נעשה שימוש בכלים כגון הכלי להערכת שיטות מעורבות (Mixed Methods Appraisal Tool), ובגרסאות מותאמות של סולם ניוקאסל-אוטווה שנועדו להעריך את איכות המחקרים הזמינים, התאמות שנעשו עקב העדר מחקרים עם סמיות וקבוצת בקרה הנחשבים בדרך כלל למחקרים האיכותיים ביותר.
בסקירות השיטתיות בוצעו מטא-אנליזות כדי לברור את הידע מבוסס-הראיות הטוב ביותר בנושאים המתאימים עבור ניסוח הממצאים וההמלצות של הדו"ח.
באיסוף הראיות של הסקירה נערך מחקר איכותני וכמותי על צעירים עם דיספוריה מגדרית ותוצאות הטיפולים הרפואיים שלהם, התקיימו מפגשים וקבוצות מיקוד עם מטופלי השירות והורים למטופלים, פגישות עם ארגוני הסברה, ונאספו תובנות מתועדות קיימות לגבי ניסיון החיים של מטופלים.
הדו"ח המסכם של סקירת קאס מצהיר כי "כאשר הסקירה החלה, בסיס הראיות, במיוחד ביחס לשימוש בטיפולים מדכאי-התבגרות והורמונים זכריים/נקביים, כבר הוכח כחלש", וכי לאחר בדיקה של למעלה מ-100 ראיות פוטנציאליות "ממשיך להיות מחסור בראיות איכותיות בתחום זה".
בדו"ח נכתב שהסקירה לא מצאה הסבר לעלייה במספר הילדים והמתבגרים עם דיספוריה מגדרית, אך קבע שיש הסכמה רחבה לייחוס עלייה זו לשילוב של גורמים ביולוגיים ופסיכו-סוציאליים.
גורמי השפעה מוצעים כללו סף נמוך יותר לקבלת טיפול רפואי, השלכות של שימוש ברשתות חברתיות על בריאות הנפש, התעללות, גישה למידע בנוגע לדיספוריה מגדרית, מאבקים עם הופעת נטייה מינית, וחשיפה מוקדמת לפורנוגרפיה מקוונת.
הדו"ח ראה בעלייה בשכיחות יחס מקבל כלפי זהויות טרנסג'נדריות הסבר בלתי-מספק לעלייה במספר המקרים.
אחת הסקירות השיטתיות השתמשה בגרסה מותאמת של סולם ניוקאסל-אוטווה כדי להעריך 11 מחקרים שבדקו את התוצאות של מעבר חברתי בקטינים, ודירגה שניים כבעלי איכות בינונית ואת 9 הנותרים כבעלי איכות נמוכה.
הדו"ח קבע כי אין מספיק ראיות זמינות כדי להעריך אם למעבר חברתי בילדות יש השפעות חיוביות או שליליות על בריאות הנפש, וכי העדויות המצביעות על יעילות מעבר בגיל ההתבגרות, חלשות.
בנוסף הצהיר הדו"ח כי נראה כי גידול ילדים תוך כדי התייחסות למינם משפיע על הזהות המגדרית, והעלה השערה שמעבר חברתי מוקדם עשוי לשנות את האופן שבו מתפתחת הזהות המגדרית של הילד.
הדו"ח סיווג מעבר חברתי כ"התערבות פעילה", המליץ להיזהר כאשר ניגשים למעבר חברתי, והדגיש את הצורך במעורבות רופאים בבירור הסיכונים והיתרונות של המעבר באומרו שלא ניתן לבצע מטלה זו ללא הכשרה קלינית מתאימה.
הדו"ח קבע כי בסיס הראיות והרציונאל העומד בבסיס דיכוי מוקדם של התבגרות מינית נותרו לא ברורים, ושהשפעות הטיפול על התפתחות קוגניטיבית ופסיכו-מינית אינן ידועות.
סקירה שיטתית אחת בחנה 50 מחקרים על שימוש במדכאי התבגרות באמצעות גרסה מותאמת של סולם ניוקאסל-אוטווה ודירגה רק אחד מהם כבעל איכות גבוהה, 25 נוספים כבעלי איכות בינונית, ואת 24 הנותרים כבעלי איכות נמוכה.
הסקירה הגיעה למסקנה כי משמעות היעדר הראיות היא שלא ניתן להסיק מסקנות לגבי השפעת הטיפול על דיספוריה מגדרית ובריאות נפשית, ומצאה עדויות לפגיעה בבריאות העצם במהלך הטיפול.
הסקירה לא הסכימה עם הדעה שמדכאי התבגרות מספקים לבני נוער "זמן לחשוב", בשל הממצא שכמעט כל המטופלים שעברו חוסמים החליטו מאוחר יותר להמשיך לטיפול הורמונלי להתאמה מגדרית.
עבור זכרים, הדו"ח קובע באופן שאינו שנוי במחלוקת כי דיכוי מוקדם מדי של ההתבגרות המינית יכול להקשות על ניתוח ליצירת נרתיק בשלב מאוחר יותר בגלל צמיחה לא מספקת של הפין, אם כי דיכוי זה מונע קול נמוך וצמיחה של שיער פנים.
הדו"ח קבע כי נותרו פערי ידע רבים בנוגע לשימוש בטיפול הורמונלי להתאמה מגדרית בקרב קטינים, למרות שהשימוש בהם בקרב מבוגרים טרנסג'נדרים קיים כבר זמן רב, עקב ליקויים באיסוף נתוני מעקב ארוכי טווח ובמעקב אחרי תוצאות הטיפול אצל אוכלוסיות צעירות יותר.
סקירה שיטתית אחת דירגה 53 מחקרים על טיפול הורמונלי להתאמה מגדרית תוך שימוש בגרסה מותאמת של סולם ניוקאסל-אוטווה, והעריכה רק מחקר אחד כבעל איכות גבוהה, 33 כבעלי איכות בינונית ו-19 כבעלי איכות נמוכה.
בסך הכל, הסקירה מצאה ראיות מסוימות לכך שטיפול הורמונלי משפר מדדים פסיכולוגיים לאחר 12 חודשים, אך מצאה שהראיות לא מספקות או לא עקביות בנוגע לסיכונים וליתרונות הפיזיים של הטיפול.
הסקירה המליצה כי צריך להיות "רציונאל קליני ברור" למרשם של טיפול הורמונלי מתחת לגיל 18.
סקירה שיטתית אחת דירגה עשרה מחקרים על היעילות של התערבויות תמיכה פסיכו-סוציאלית בקטינים טרנסג'נדרים תוך שימוש בכלי להערכת שיטות מעורבות והעריכה רק אחד מהם כבעל איכות בינונית, כאשר תשעה הנותרים הוערכו כבעלי איכות נמוכה.
הסקירה הגיעה למסקנה שלא ניתן להסיק מסקנות משמעותיות ויש צורך במחקר נוסף.
בדו"ח הסקירה נאמר כי העדויות ליעילות טיפול פסיכו-סוציאלי היו חלשות במידה זהה (לאלו של טיפולים תרופתיים), אך שהתוצאה של טיפול פסיכולוגי היא "שיפור או היעדר שינוי לכאן או לכאן".
הדו"ח מצא כי רופאים אינם מסוגלים לזהות אילו ילדים וצעירים יהיו בעלי זהות טרנסית מתמשכת בבגרותם, וכי עבור רובם, מסלול טיפול רפואי אינו המסלול המתאים ביותר.
כאשר יש התוויה קלינית למסלול רפואי, יש להתייחס גם לבעיות נפשיות או פסיכו-סוציאליות כלליות.
עקב היעדר נתוני מעקב, מספר האנשים שביצעו מעבר חוזר (Detransition) לאחר טיפול הורמונלי אינו ידוע.
צוות הסקירה ניסה לעבוד עם GIDS ושירותי המגדר למבוגרים של ה-NHS כדי "למלא חלק מהפערים בנתוני המעקב של כ-9,000 צעירים שעברו ב-GIDS כדי לפתח בסיס ראיות חזק יותר".
עם זאת, למרות עידוד ה-NHS באנגליה, "שיתוף הפעולה הדרוש לא הגיע".
סקירה שיטתית אחת דירגה 23 מסמכי קווים-מנחים אזוריים, לאומיים ובינלאומיים העוסקים בתחומים מרכזיים מעולם הטיפול כגון עקרונות טיפול, שיטות הערכה, והתערבויות רפואיות.
נמצא שרוב המסמכים נעדרו יכולת עריכה עצמאית (למשל נעשו בכפיפות לממשלה) ופיתוח קפדני, וכמעט כולן הושפעו מההנחיות של אגודת האנדוקרינים משנת 2009 ומההנחיות האיגוד המקצועי העולמי לבריאות טרנסג'נדרים (WPATH) משנת 2012, שהיו בעצמן קשורות קשר הדוק.
סקירת קאס הטילה ספק במהימנות ההנחיות, והגיעה למסקנה שלא ניתן ליישם בשלמותו שום מסמך הנחיות בינלאומי עבור טיפול בטרנסג'נדרים ב-NHS אנגליה.
הדו"ח זיהה דעות סותרות בקרב רופאים לגבי הטיפול המתאים, כאשר הציפיות לגבי אופי הטיפול חרגו לעיתים מהנורמות הקליניות.
בדו"ח צוין כי מחלוקות על שפה כגון עימות בין גישות "חקרניות" ו"מאוששות" הביאו לכך שקשה לקבוע טרמינולוגיה נייטרלית.
חלק מהרופאים חששו מעבודה עם צעירים על קשת הזהויות המגדריות.
הדו"ח מצא שחלק מאנשי המקצוע היו מודאגים מכך שהם עלולים להיות מואשמים בביצוע טיפולי המרה, וכמו כן היו מודאגים מהחקיקה האוסרת על טיפולי המרה.
הדו"ח המשיך ואמר כי אנשי מקצוע רבים "הואפלו על ידי ויכוח מקוטב לא מועיל סביב טיפולי המרה".
הדו"ח קבע 32 המלצות המכסות תחומים כגון הערכה של ילדים וצעירים, אבחון, התערבויות פסיכולוגיות, מעבר חברתי, שיפור בסיס הראיות העומד בבסיס התערבויות רפואיות ולא רפואיות, מדכאי התבגרות וטיפולים הורמונליים, שיפורי שירות, חינוך והכשרה, מסלולי טיפול קליניים, מעבר חוזר, ואספקה פרטית של תרופות.
פיתוח רשת מרכזים אזורית, והמשכיות טיפולית לבני 17-25.
שימוש בטיפולים פסיכולוגיים ותרופתיים סטנדרטיים לתחלואה נלווית כגון חרדה ודיכאון.
תוכניות טיפול מותאמות אישית, כולל הערכות פסיכולוגיות ואבחון שונות נוירולוגית והפרעות על רצף האוטיזם.
רופא ייעודי הלוקח אחריות אישית על בטיחותם של ילדים המקבלים טיפול.
שילדים ומשפחות השוקלים מעבר חברתי צריכים להפגש עם איש מקצוע קליני רלוונטי בהקדם האפשרי.
בריאיון לארגון הלהט"בי The Kite Trust הבהירה ד"ר קאס כי הסקירה לא קובעת כי מעכבי התבגרות הם מסוכנים, ואף המליצה כי יש לספקם, לצד פתרונות טיפוליים נוספים, גם לנוער טרנסי צעיר מגיל 15.
המלצה זו מנוגדת למדיניות שיישם NHS אנגליה בעקבות הסקירה, שאסרה על מתן מעכבי התבגרות לנוער טרנסי מחוץ למחקרים קליניים.
הסקירה זכתה לביקורות חיוביות ממספר גופים בבריטניה, בהם המפלגה השמרנית, ומפלגת הלייבור.
לעומת זאת, מספר רב של גופים, במיוחד מחוץ לבריטניה, הביעו עמדה נייטרלית או ביקורתית כלפי הסקירה.
האגודה הבריטית לפסיכולוגיה ואגודת הפסיכיאטרים הממלכתית ,הארגונים המקצועיים הראשיים של פסיכולוגים ופסיכיאטרים בבריטניה, שיבחו שתיהן את הסקירה ותמכו בהמלצותיה.
אגודת הפסיכיאטרים ציינה בתגובתה כי לחלק מהחברים הטרנסים בארגון, ולקהילה הטרנסית הרחבה, היו חששות לגבי זמינות הטיפולים בזמן ההמתנה למחקר, לצד חילוקי דעות לגבי מעבר חברתי או ההסברים האפשריים לגידול בהפניות.
האגודה המלכותית לרפואת ילדים ובריאות הילד , הגוף המקצועי של רופאי ילדים בריטיים, הודתה לקאס ולצוות שלה על "פועלם האדיר".
הם ציינו שהנתונים שנאספו זיהו חוסר ביטחון של רופאי ילדים ורופאי משפחה במפגש עם קבוצת חולים זו, בעיה אליה קבעו כי יינתן מענה בצורת פיתוח הכשרות חדשות.
איגוד הרופאים הבריטי קרא בתחילה להשהות את יישומן של מסקנות הסקירה עד לבדיקה של האיגוד עצמו.
לאחר התנגדות של למעלה מ-1,500 רופאים במכתב פתוח, שינה האיגוד את עמדתו ל"נייטרלית".
האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים, האגודה האנדוקרינית, האגודה הקנדית לרפואת ילדים והאגודה לבריאות ורפואת נוער חלקו כולן על המסקנה לפיה הראיות לטיפול הקיים בנוער טרנסי לוקות בחסר, וטענו כי הטיפול במעכבי התבגרות מינית הוא יעיל ובטוח.
בתגובתו לסקירה הסכים המרכז הרפואי של אוניברסיטת אמסטרדם עם הטענה לפיה יש צורך במחקרים נוספים, אך החשיב את ההמלצה לפיה יש לספק מעכבי התבגרות רק לנוער שמשתתף במחקר קליני כבלתי-אתית.
כמו כן המליץ המרכז להרחיב את נגישותם של טיפולים שונים לנוער טרנסי בהולנד.
האיגוד המקצועי העולמי לרפואת טרנסג'נדרים והאיגוד המקצועי של ארצות הברית לרפואת טרנסג'נדרים הוציאו הצהרה המתנגדת לסקירה, בטענה כי הארגונים "מודאגים מאוד" מתהליך כתיבת הסקירה ומתוכנה.
בין הסיבות להתנגדות צוין כי בכתיבת הסקירה לא היו מעורבים בעלי ניסיון בתחום, נטען כי דרישתה של קאס לניסוי מבוקר הקצאה אקראית לא אפשרית בגלל מגבלות אתיות, ונקבע כי העדויות הקיימות מראות שהטיפולים הקיימים הם עוזרים ולרוב מצילי חיים.
האיגוד המקצועי האוסטרלי לרפואת טרנסג'נדרים והאיגוד המקצועי של ניו זילנד לרפואת טרנסג'נדרים הוציאו הצהרה דומה, לפיה לסקירה אין רלוונטיות לאותן המדינות.
פרויקט אינטגריטי, שיתוף פעולה בין בית הספר לרפואה ובית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל, פרסם מאמר הטוען כי מסקנות הסקירה סותרות את הראיות הקיימות.
כמו כן נטען במאמר כי הסקירה לא ממליצה על איסור בטיפול בנוער טרנסג'נדרי, למרות שאלו עלולות להיות ההשלכות שלה.
מאמר זה פורסם ללא ביקורת עמיתים.
מאמר בז'ורנל Archives of Disease in Childhood טען כי המסמך של פרויקט אינגריטי אינו ניסיון אמין לקדם מדע, אלא ניסיון להשפיע על חקיקה בארצות הברית במסווה של ביקורת מדעית.
מכתב פתוח של 206 אקדמאים איריים העלה חששות בנוגע למתודולוגיה של הסקירה, וקרא להרחבת הנגישות לטיפול רפואי לנוער טרנסי באירלנד.
מסמך קווים מנחים של גופים רפואיים בגרמניה, אוסטריה ושווייץ, אשר הגיע למסקנה התומכת בטיפולים הקיימים לנוער טרנסג'נדרי, ביקר את המתודולוגיה של סקירת קאס, וכן טען לחוסר בשקיפות ולכך שעורכי הסקירה אינם מומחים בתחום.
סקירה שפורסמה בכתב העת הבריטי BMC Medical Research Methodology מצאה "סיכון גבוה להטיה" בכל אחת משבע הסקירות שהוזמנו כחלק מסקירת קאס, וכן "בעיות מתודולוגיות וטענות לא מבוססות".
הסוקרים המליצו על "בדיקה ביקורתית" של מסקנות הסקירה, "על מנת להבטיח תמיכה אפקטיבית ואתית בנוער מגוון-מגדר".
האגודה למען רפואת מגדר מבוססת ראיות , ארגון המוגדר כארגון שנאה לפי המרכז המשפטי לדרום העני, קיבלה את מסקנות הסקירה וכינתה אותה "מכוננת" ו-"מסמך היסטורי שלא ניתן להפריז בחשיבותו".
סקיפי היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית לילדים ששודרה במקור בערוץ 9 האוסטרלי בין השנים 1968 עד 1970 וכללה בסך הכל 91 פרקים.
הסדרה נוצרה על ידי ג'ון מקאלום, ליונל "בוב" אוסטין ולי רובינסון.
בעקבות הצלחת הסדרה הופק בשנת 1969 גם עיבוד קולנועי באורך מלא לסדרה בשם "Skippy and The Intruders".
עלילת הסדרה מתרחשת בפארק הלאומי ווראטה הממוקם בניו סאות' ויילס שבאוסטרליה.
כוכבת הסדרה היא הקנגורו האפור מזרחי סקיפי אשר נמצאת בבעלותו של סאני האמונד בן ה-9, שאביו, מאט האמונד, משמש כריינג'ר הראשי של הפארק.
סאני מצא במקור את סקיפי לאחר שאמה של סקיפי נהרגה על ידי ציידים.
בעוד שבמקור הכוונה הייתה שסקיפי תחזור לטבע לאחר שהיא תהיה מבוגרת מספיק, לאורך השנים נוצר קשר חזק בין סקיפי וסאני ויתר בני משפחת האמונד.
סקיפי חכמה בצורה יוצאת דופן והיא מסוגלת להבין את כולם, לפתוח דלתות, לשאת דברים בכיס שלה, לחצות נחלים על בולי עץ צרים, לסכל את מזימותיהם של הנבלים בסדרה, להציל מטיילים שזקוקים לעזרה, לאסוף את הדואר ואפילו להפעיל את מכשיר הרדיו, ועוד.
באחד מפרקי הסדרה סקיפי אפילו מנגנת בתופים, ובפרק אחר היא מהמרת על סוס מסוים במרוץ סוסים, וזוכה.
מאט האמונד (אד דוורו) - הריינג'ר הראשי של הפארק הלאומי ווראטה.
מאט הוא אביהם של סאני ומארק.
סאני האמונד (גארי פנקהרסט) - בנו הצעיר של מאט אשר שהוא בעליו של סקיפי הקנגורו
מארק האמונד (קן ג'יימס) - בנו הבכור של מאט.
ג'רי קינג (טוני בונר) - ריינג'ר בפארק וטייס מסוק (משתתף בפרקים 1–78).
קלריסה "קלנסי" מריק (ליזה גודארד) - בתו המתבגרת של ריינג'ר המוצב בחלק אחר של הפארק.
כאשר אביה מוצב במקום זאת בפארק אחר בצפון ניו סאות' ויילס, מאט מזמין את קלנסי להתארח אצל משפחת האמונד על מנת שתוכל להמשיך להתמקד בלימודי המוזיקה שלה.
היא עוזבת את הסדרה לבסוף לאחר שהדמות שלה זכתה במלגה ללימודי מוזיקה בלונדון.
סר אדריאן גילספי (ג'ון וורוויק) -ראש מועצת הפארקים הלאומיים של ניו סאות' ויילס.
אנה שטיינר (אלקה ניידהרד) - רופאה גרמנייה.
הסמל ברנרד גיליס (מורגן בריין)
את סקיפי גילמו לכל הפחות תשעה קנגורואים שונים.
The Adventures of Skippy - סדרת אנימציה ששודרה במקור ב-1992 בה סאני האמונד הוא אדם בוגר והריינג'ר הראשי בפארק עם חיות בר ואשר לו יש חיית מחמד בשם סקיפי.
Skippy: Adventures in Bushtown סדרת אנימציה ששודרה במקור ב-1998. בסדרה זו הדמות של סקיפי היא של קנגורו זכר אנתרופומורפי שעובד כריינג'ר פארק.
סקיפי הוא סרט דרמה-קומי אמריקאי משנת 1931 בבימויו של נורמן טאורוג, המבוסס על רצועת הקומיקס "סקיפי" מאת פרסי קרוסבי.
הסרט עוקב אחר סקיפי, בנו השובב של רופא עשיר, המתחבר עם סוקי, ילד משכונת עוני, והשניים מנסים להציל את כלבו של סוקי מלוכד כלבים אכזרי.
בתפקידים הראשיים מככבים ג'קי קופר בתפקיד סקיפי, רוברט קוגן כסוקי, ומיצי גרין כאילואיז.
הבמאי ננורמן טאורוג זכה בפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר (בגיל 32, הוא היה הזוכה הצעיר ביותר בקטגוריה זו עד שנת 2016 כאשר דמיאן שאזל זכה על הסרט לה לה לנד).
על הופעתו בגיל תשע קופר הפך לאדם הצעיר ביותר שזכה במועמדות לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
בנוסף הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.
הסרט מתמקד בסקיפי סקינר, ילד שובב ובנו של רופא עשיר, המתגורר בעיר אמריקאית טיפוסית.
סקיפי מתיידד עם סוקי, ילד עני המתגורר בשכונת עוני המכונה "שנטיטאון".
כאשר לוכד הכלבים העירוני מאיים ללכוד את כלבו של סוקי בשל חוסר רישיון, סקיפי וסוקי יוצאים להרפתקה במטרה להשיג כסף כדי להציל את הכלב ולהגן על שכונתו של סוקי מפני הריסה.
סקיפי קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים.
באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בדירוג אישור של 86%, על סמך 7 ביקורות.
סְקַלֶאַה (באיטלקית Scalea, בשפה המקומית קלברזית Scalìa) היא עיר קטנה וקומונה באיטליה הדרומית.
מספר תושבי העיר הוערך ב-11,568, נכון לתאריך 1 בינואר 2025. מספר התושבים המוסכם ב-1 בינואר 2021 היה 11,076, והוא גדל בהתמדה מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, בשונה ממגמת הקיטון באוכלוסייה באיטליה.
אין אחידות דעים ביחס למקור שמה של סקלאה.
לפי גרסה אחת, השם נובע מהשפה הלטינית, מהמילה הלטינית Scaela, שמשמעותה מדרגות או שלבים.
פרשנות זו ניתנה, מפני שהעיר בנויה לרגלי מורדות היורדות מצוק אשר שמו קאפו סקלאה (Capo Scalea).
בנוסף, ברחובות העיר העתיקה קיימות בפועל מדרגות רבות.
לפי סברה אחרת, מקור השם בא מיוונית, מהביטוי סקאליון Skalìon (σκαλίον), המתפרשת כמזח, רציף, מרינה, או מקום של עגינה, כיוון שהעיר ממוקמת לחוף ים, ותמיד היה בה מקום עגינה לכלי שיט.
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, במערות על מורדות גבעה שמתחת ל-טורה די טלאו (La Grotta di Torre Talao) שבתחום המוניציפלי של העיר, מצביעים על נוכחות אנושית באזור, כבר באמצע התקופה הפלאוליתית, המתוארכת בערך כ-30,000 שנים לפני הספירה.
האזור היה מיושב על ידי האוינוטרים ועל ידי מהגרים מיוון העתיקה של תקופת "יוון הגדולה", ונוטים לזהות את מיקומה של העיר עם מיקומה העיר היוונית לאוס (Laos), שלאחר כיבוש האזור על ידי הרומאים הפכה ל-ליוויניוּם (Livinium).
רומאים עשירים בנו באזור וילות מפוארות, ששימשו מקום מפלט מהמולת העיר הגדולה.
הווילות ננטשו מאוחר יותר, בתקופות שליטה ביזנטיות ונורמניות.
בתקופה הנורמנית החל ב-1062 הפכה סקלאה למרכז מבוצר חשוב.
התפתחות המקום נמשכה גם בעת שלטונם של כובשים משוואביה בשנים 1194עד 1269. כאשר פרצה ההתקוממות ה-ערבית סיציליאנית (Vespri Revolt) צידדו תושבי סקלאה באראגונזים (Aragonese), נגד האנגווינים (Angioinians).
לאחר ניצחונה של אראגון תוגמלה העיר על תמיכתה, וזכתה במידה של עצמאות בניהול חלק מענייניה, לרבות המסחר בים.
במאה ה-16 סבלה סקלאה מתקיפות חוזרות ונשנות של צבאות האימפריה העות'מאנית, ובהוראת קרל החמישי נבנה באזור מערך ביצורי מגן, שמגדל טלאו (טורה די טלאו) היה חלק ממנו.
במאות הבאות העיר הייתה תחת השפעה של משפחות פאודליות קאראצייליו ו-ספינלי, עד ביטול הפאודליזם ב-1806. בשנת 1783 העיר ניזוקה חמורות ברעידת אדמה קשה שפקדה את אזורי קלבריה והאי סיציליה, ומאוחר יותר נבנתה מחדש.
בשנת 1848 בתוך תהליך איחוד איטליה, הוכרזה סקלאה לזמן קצר כרפובליקה.
ב-1861 צורפה העיר, ביחד עם יתר חלקי המחוז לממלכת איטליה, תחת מלכותו של המלך ויטוריו אמנואלה השני.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הופצצה סקלאה בשנת 1943 על ידי בעלות הברית.
יש המדמים את חצי האי האפניני עליו מדינת איטליה נמצאת לצורה של מגף, והעיר בנויה על החלק העליון של כף הרגל, המכונה "גב כף הרגל", של המגף האיטלקי.
בהיבט המנהלי, העיר מצויה בתחומי מחוז קלבריה, תחת נפת קוזנצה.
העיר בנויה בשני מרחבים גאוגרפיים נפרדים, העיר החדשה על חוף הים הטירני, ובמרחק מה בנויה העיר העתיקה על גבעה.
נהר ה-לאו (Fiume Lao) חוצה את השוליים הדרומיים של העיר, ונשפך אל הים הטירני, שהוא עצמו מהווה חלק מהים התיכון.
יישובים קרובים לסקלאה הם סן ניקולה ארצ'לה (San Nicola Arcella), מרצ'לינה (Marcellina), סנטה מריה דל קרדו (Santa Maria del Credo), ו-סנטה דומניקה טלאו (Santa Domenica Talao).
מרחקה של סקלאה מעיר הנפה קוזנצה (Cosenza) כ-89 ק"מ, מעיר המחוז קטנזארו (Catanzaro) המרחק מסתכם בכ-150 ק"מ, ונאפולי העיר הגדולה בדרום מרוחקת כ-224 ק"מ מהעיר.
גובהה הממוצע של סקלאה מעל פני הים הוא 25 מטר.
בסקלאה שורר אקלים ים תיכוני.
בקיץ חם, הביל, והגשמים מועטים.
בחורף קריר, אבל לא קר מאוד ואין טמפרטורות קרות קיצוניות.
נדיר שהטמפרטורה עולה על 34 מעלות צלזיוס, או יורדת אל מתחת לארבע מעלות.
ממוצע העננות בשמי העיר בכל חודשי השנה מתחת ל-50%, ובחודשי הקיץ, יולי ואוגוסט השמים בהירים מאוד, ושיעור העננות נע בין 7%-13 בלבד.
הרוחות באזור העיר מתונות, הממוצע השנתי של מהירות הרוח עומד על 10.82 קמ"ש, ובחודשים מאי עד וכולל ספטמבר, ממוצע מהירות הרוח יורד אל מתחת ל-10 קמ"ש.
הממוצע השנתי של מספר ימי הגשם הוא 82.1, ולמעשה אין חודש שלא יורד בו גשם, גם אם הוא בא לביטוי במילימטרים בודדים.
כמות הגשם השנתית הממוצעת מסתכמת ב-638.7 מ"מ.
עקב המיקום הדרומי של העיר, אין סטטיסטיקה אודות מספר ימי שלג, או על כמויות שלג במקום.
בין החודשים יוני לספטמבר יש ימים הבילים רבים, המצטברים לממוצע שנתי של 46.6 ימים הבילים.
בעיר יש מספר מקומות ואזורי עניין:
מגדל טלאו: המגדל (Torre Talao) נבנה ב-1578 תחת שלטונו של פיליפ השני מספרד, אך בהנחיית קרל החמישי, ונועד לצרכים הגנתיים, מפני הטורקים העות'מאנים.
בעבר היה המגדל על אי קטן, וכעת האי מחובר ליבשה, עקב נסיגה מקומית של החוף.
בנוסף למגדל טלאו, קיים על הגבעה גם אתר היסטורי פלאוליתי.
מעבר לשימושים הצבאיים שהיו בעבר למגדל, הוא שימש גם כמרכז להשכלה והקניית ידע, וכמקום מפגש לדיונים פילוסופיים.
מבקרים עולים למגדל על-מנת לצפות בשקיעות.
אנג'לה: אנג'לה (Ajnella) הוא מקטע בחוף הים, עם צוקים משוננים, מתלול, מערות, ומי ים בצבע כחול-טורקיז של הים התיכון.
הים נסוג במשך השנים, והצוקים התכסו חלקית בסחף.
העיר העתיקה: העיר העתיקה הימי ביניימית (Centro Storico) שוכנת על גבעה, במרחק מה מהים.
היא מבוך של רחובות צרים וסמטאות, עם שיפועים ומדרגות ורמפות רבות.
חלק מהבתים ללא טיח וללא חפוי חיצוני, וחלקם מסוידים בלבן בוהק.
קשתות רבות מחברות בין בתים משני עברי הסמטאות, וחבלי כביסה מתוחים בין שני צידי הסמטאות, וכבסים תלויים ממעל.
כנסיות: בעיר העתיקה יש מספר כנסיות הכוללות בתוכן יצירות אומנות וציורי קיר.
ניקולה המתועדת משנת 1130, בנויה בסגנון רומנסקי של אמלאפי, וכוללת ציור קיר גדול של מריה אם ישו, ומזבח שנוצר במקור עבור המסדר הפרנציסקני.
כנסיית סנטה מריה ד'אֶפִיסְקו֗פו֗, הנקראת גם "הכנסייה שמעל", מפני שמגדל הפעמונים שלה שולט בקו הרקיע של העיר.
ארמון ספינלי: הארמון נבנה לנסיכי משפחת ספינלי, אחת המשפחות הפאודליות שהשפיעו מאוד בעבר על העיר.
ברחבה שלרגליו נערכים גם במאה ה-21 אירועי תרבות שונים וקונצרטים.
הטירה הנורמנית: הטירה הנורמנית מצויה בחורבות, וניתן לצפות רק בחלקים שנותרו.
היא ממוקמת על ראש גבעה, ועליה אליה מאפשרת תצפית היקפית על העיר, חופי הים ועל האזור כולו.
חופי רחצה: החופים נמצאים בחלק של העיר החדשה, הבנויה על חוף הים הטירני.
רוב הפעילויות שבאזור הן פעילויות הקשורות בטבע.
פארקי טבע: באזור העיר קיימים שני פארקים לאומיים.
הפארק הלאומי של עמק נהר הארג'נטינו (riserva statale valle del fiume argentino),ה נמצא לא רחוק מהעיר, בסמוך לעיירה אורסומרסו (Orsomarso).
הפארק נושא את שמו של נהר ארג'נטינו.
הוא מתחיל בגדת הנהר, ועולה בתלילות ממנו אל ההרים.
הפארק משתרע על שטח של כמעט 40 קמ"ר.
הגובה המזערי שלו מעל לפני הים עומד על 150 מטרים, והוא מגיע עד לפסגות רבות שמעל ל-1,000 מטרים, עד לגובה מרבי של 1,335 מטר.
בשמורה עצים וצמחייה מגוונת, צבאים הם החיות הנפוצות ביותר בשמורה.
השמורה מקיימת פעילויות שונות הקשורות בטבע, מסלולי הליכה ותצפיות נוף.
בשמורה צמחייה ים תיכונית, עצי אלון, אורן ואשור.
מגוון של חיות, זאבים, חזירי בר, שועלים, גיריות, בזים, דגים, דו חיים ועוד.
השמורה מקיימת פעילויות של ספורט, שיט ורפטינג.
פארק הרפתקאות: פארק הרפתקאות לאו (Parco Avventura Lao).
הפארק ממוקם לאורך נהר לאו, מיועד לילדים ולמבוגרים, ובו מסלולי הליכה מותאמים ברמות קושי שונות.
מוצעות בפארק פעילויות הקשורות בעצים הגדלים בשטחו, באמצעות חבלים ורשתות, הליכה על קורות, גלישה באומגה, ופעילויות אחרות.
הפארק נוסד ב-1987, גודלו 52 קמ"ר, וכלולים בשטחו גם מספר כפרים קטנים.
מערת הכבשים: המערה (Grotta della Pecora), נמצאת בשוליים הצפוניים של סקלאה, על חוף הים.
שמה ניתן לה כיוון שבכניסה אליה קיים נטיף גדול, המזכיר בצורתו ראש של כבשה.
המערה מוצפת במי ים, להם צבע ייחודי של כחול-טורקיז, המושפע מקרני השמש המשתקפים במי הים שבה.
המערה מנוצלת לפעילויות של שיט בסירות, שחיה ושנירקול.
פסטיבל לאוס: הפסטיבל (Laos Fest), נקרא על שם נהר הלאו הזורם בשולי העיר.
הפסטיבל מתקיים על בסיס שנתי מאז 2003, במשך שלושה ימים בראשית חודש אוגוסט.
מיקום הפסטיבל בדרך כלל בעיר העתיקה, ברחבה שלרגלי ארמון ספינלי (Palazzo dei Principi Spinelli).
הפסטיבל מארח אומנים וזמרים ותיקים ידועי שם, וגם כאלה הנמצאים בראשית דרכם, וכן מופעי סטנד-אפ.
פסטיבל המדונה: הפסטיבל לכבוד המדונה, היא מריה (מרים) אם ישו, והוא נערך בחודש יולי.
האירוע מתקיים בעיר העתיקה, נפתח בתהלוכה דתית, שבמסגרתה נשים נושאות סמלים דתיים, ובסוף התהלוכה נושאים את פסלה של מריה לכיכר.
הפסטיבל מסתיים במפגן של זיקוקין דינור.
פסטיבל הפלפל החריף: הפסטיבל (Festival del Peperoncino – Diamante) נערך מדי שנה בחודש ספטמבר בדיאמנטה (Diamante), הסמוכה לסקלאה.
הוא מוקדש לפלפלים החריפים המגודלים באזור, וכולל תערוכות תצלומים, מופעים, טעימות מאכלים המבוססים על פלפלים חריפים, מוזיקה ומופעים.
התיירות תורמת יותר ויותר לכלכלת העיר, כיוון שהעיר בנויה על חוף הים הטירני, ב"ריביירה של הארזים", ויש בה חופי רחצה, מלונאות וענפי תיירות נלווים, דוגמת מסעדות, שיט, מכירת מזכרות, ספורט ימי ועוד.
מקורות הפרנסה המסורתיים מן העבר, חקלאות ודיג, עודם מהווים חלק מרכזי בכלכלה.
סביב העיר התפתחו גם ענפי תיירות חקלאית, סיורים ואירוח בחוות ובמשקים.
בעבר הייתה באזור העיר תעשיית עיבוד עצי ארז, אך הייצור ההמוני חיסל כמעט לגמרי את יערות הארזים שבאזור, והתעשייה חדלה מלהתקיים.
בעיר ענפי פרנסה משניים הקשורים בהתפתחות העירונית, דוגמת ענפי הבניה ושיפוץ מבנים.
כבישים: הכבישים החוצים את סקלאה הם כבישי אורך SS18, SP9 וכביש הרוחב SP3. האוטוסטרדה E45 נמצאת במרחק נסיעה של כ-35 ק"מ מזרחית לסקלאה.
אוטובוסים: קיים שירות אוטובוסים סדיר מהעיר לשכנותיה הקרובות.
קו אוטובוס ישיר מחבר את עיר הנפה קוזנצה לסקלאה.
הזמן הממוצע באוטובוס לקוזנצה, מרחק של מעט פחות מ-90 ק"מ, הוא שעה אחת ו-35 דקות.
בתוך העיר עצמה לא קיים שירות של אוטובוסים ציבוריים.
רכבת: לסקלאה תחנת רכבת משלה, ששמה סנטה דומניקה טלאו.
העיר מחוברת לערים השכנות עד וכולל נאפולי, ברשת רכבות אזורית.
ניתן לנסוע גם לרומא ברכבות הבין עירוניות המהירות של חברת הרכבות האיטלקית טרנאיטליה.
הכיוון הכללי של המסילה בעיר הוא צפון-דרום, והיא חוצה את החלק החדש של העיר, בקו המקביל לשפת הים.
שדה תעופה מקומי: בשוליים הדרומיים של סקלאה קיים שדה תעופה קטן (L'aviosuperficie di Scalea) סימונו LICK בארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית ICAO.
אין לשדה התעופה הזה סימון בארגון יאט"א, כיוון שהוא שדה מקומי וקטן.
מסלול הטיסה שלו באורך 1,975 מטר, בכיוונים 09/27 והוא מחופה באספלט.
אין בו טיסות מסחריות סדירות, אך מתקיימת תעופה פרטית, ויש בו גם מנחתי מסוקים.
השדה משמש במידת הצורך לפעילויות של חילוץ והצלה.
תעופה: נמלי התעופה הבין-לאומיים הקרובים יחסית לסקלאה הם נמל התעופה למציה טרמה (SUF) במרחק של כ-124 ק"מ, נמל התעופה נאפולי (NAP) במרחק של כ-225 ק"מ, ונמל התעופה בארי-פאלזה (BRI), המרוחק מהעיר כ-259 ק"מ.
לסקלאה עיר תאומה אחת, משנת 2017:
העיר העתיקה וממעל חורבות הטירה הנורמנית
סְקַנְדִּינַבְיָה היא אזור הנמצא סביב חצי האי סקנדינביה בצפון אירופה, הכולל את שטחיהן של המדינות נורווגיה, שוודיה ודנמרק.
לעיתים נעשה שימוש במונח סקנדינביה לתיאור "המדינות הנורדיות", הכולל גם את פינלנד, איסלנד, אולנד ואיי פארו, והמרחיקים נוהגים לכלול בו גם את גרינלנד.
השימוש במונח "סקנדינביה", כמונח המתאר את שטחיהן של ממלכות דנמרק, נורווגיה ושוודיה, הוא חדש יחסית, ולדעת רוב החוקרים נעשה בו שימוש לראשונה במהלך המאה ה-18, עם עלייתה של התנועה הפאן-סקנדינבית, שהייתה פעילה באותה התקופה.
לפני כן, היה המונח "סקנדינביה" מוכר בעיקר לחוקרים קלאסיים כדוגמת חוקר הטבע הרומאי פליניוס הזקן, ושימש לתיאור האזור הדרומי של חצי האי, בדגש על סקאניה.
כאמור עם עליית התנועה הפאן-סקנדינבית במהלך המאה ה-18, והתבססותה במאה ה-19, החל המונח לשמש כמתאר את שטחיהן של ממלכות דנמרק, נורווגיה ושוודיה.
דבר זה התבטא במיוחד בשיריו של המשורר והסופר הדני הנס כריסטיאן אנדרסן בשירים כמו "אני סקנדינבי" (1839).
לאחר ביקור בשוודיה, הפך אנדרסן לתומך נלהב של התנועה הפאן-סקנדינבית.
במכתב ובו שיר שנשלח לאחד מחבריו, הוא כתב:
לאורך הזמן חוקרים רבים נהגו לראות את סקנדינביה כאזור הכולל את האזורים בצפון אירופה אשר היו קשורים בקשר היסטורי עם דנמרק, נורווגיה ושוודיה.
בין המאה ה-12 למאה ה-18, בהפסקה של כמאה שנים במהלך המאה ה-15 במסגרת איחוד קאלמאר, שלטה שוודיה בפינלנד.
בדומה לכך, האיים איסלנד ואיי פארו נשלטו על ידי ממלכת נורווגיה (872–1397) ולאחר מכן, בין המאה ה-16 למאה ה-19 היו נתונים לשליטה דנית.
תושבי האי אולנד הם שוודים, והוא נתון לשליטה פינית החל משנת 1917. כל אזורים אלו, כאמור נחשבים היום כחלק מסקנדינביה.
מחוץ לצפון אירופה, ישנם אזורים נוספים אשר היו נתונים במהלך ההיסטוריה לשליטה סקנדינבית כמו טירת אוסו של דנמרק בגאנה ושוודיה החדשה של שוודיה בצפון אמריקה.
אזורים אלו לא נכללים בסקנדינביה משתי סיבות, הסיבה הראשונה היא שהקשר ההיסטורי בין אזורים אלו לסקנדינביה התמצה בלא יותר ממספר עשורים של שליטה פוליטית סקנדינבית, וממעט התיישבות כזאת.
הסיבה השנייה היא שאזורים אלו אינם מהווים חלק מצפון אירופה.
גרינלנד, הייתה נתונה לשלטון דני ממושך לאורך מאות השנים האחרונות, ונשארה כזאת עד ימינו, אם כי מאז 1979 היא נהנית מאוטונומיה חלקית.
יש הכוללים את גרינלנד בסקנדינביה, אך יש גם שלא עושים זאת.
נימוק המתנגדים העיקרי הוא, שאזור גרינלנד אינו שייך לאירופה אלא לצפון אמריקה.
אם נסכם, נציין שסקנדינביה היא מונח היסטורי וגאוגרפי כאחד, הכולל את כל האזורים בצפון אירופה, אשר היו בקשר פוליטי מובהק עם דנמרק, נורווגיה או שוודיה.
בשל מיקומה הצפוני של סקנדינביה, נהנים תושביה משעות אור רבות בחודשי הקיץ.
באזוריה הצפוניים השמש אינה שוקעת כלל בתקופה זו.
לעומת זאת, בחודשי החורף המצב הפוך – שעות האור מעטות, ובאזורים הצפוניים השמש אינה זורחת כלל.
המאה היסטוריה פוליטית של סקנדינביההמאה ה-20דנמרקאיסלנדנורווגיהשוודיהפינלנד המאה ה-19דנמרקהאיחוד השוודי-נורווגיפינלנד הרוסית המאה ה-18דנמרק-נורווגיהשוודיה המאה ה-17 המאה ה-16 המאה ה-15איחוד קאלמאר המאה ה-14דנמרקנורווגיהשוודיה המאה ה-13 המאה ה-12חבר העמים הפאוריחבר העמים האיסלנדינורווגיהעמי סקנדינביהדניםפארואזיםאיסלנדיםנורווגיםשוודיםפיניםאולנדים
כלכלת מדינות סקנדינביה מתאפיינת בצורה של מדינת רווחה ושלטון שנקרא סוציאל-דמוקרטי.
שיטה זו מאופיינת על ידי שוק קפיטליסטי חופשי המממן רווחה גבוהה.
המושג הסקנדינבי לבילוי בטבע הוא פרילופטסליב (Friluftsliv) שמשמעו חיים במרחבי הטבע.
את המונח ביסס בשנות ה-1850 המחזאי והמשורר הנריק איבסן שהדגיש את חשיבות השהייה באזורים טבעיים מרוחקים לחוסן נפשי וגופני.
סקנדינבים, או נורדים, הם בני העמים הצפון-גרמאניים שמוצאם מסקנדינביה, חצי אי בצפון אירופה הכולל את שטחיהן של נורווגיה ושוודיה בימינו.
במובן הרחב יותר כוללת סקנדינביה גם את דנמרק, איסלנד ואיי פארו.
הסקנדינבים כוללים כיום את הדנים, הנורווגים, השוודים והאיסלנדים.
לשונותיהם קרובות מאוד זו לזו ובני עם אחד מבינים לרוב את שפתו של עם אחר, להוציא את האיסלנדית, שהשתמרה בבידוד מהשפות הנורדיות המודרניות.
החיים הסקנדינבים מפורסמים בתחושת הרווחה שלהם.
דו"ח האושר העולמי של האו"ם מדרג כעת את דנמרק, פינלנד, איסלנד, נורווגיה ושוודיה בראש דירוג האושר העולמי.
הדבר הראשון שמציינים הסקנדינבים כמקור לאושרם הוא מסירותם להנאה בפועל מחייהם.
פסק הזמן לעבודה שהממשלה מאפשרת לאזרחיה הוא אבסורדי בסטנדרטים אמריקאים.
היתרון הסקנדינבי על החיים הטובים ביותר בא לידי ביטוי בחופשת לידה ואבהות, המפורסמות כנדיבות ביותר בעולם.
"ויקינגים" היה מונח נפוץ לסקנדינבים בתקופת ימי הביניים המוקדמת, במיוחד בהקשר לפשיטות וביזת נזירים בידי הסקנדינבים בבריטניה ובאירלנד.
המונח "fin-galls" (ויקינגים נורדים או נורווגים), "gal-goidel" (גאלים זרים) היה בשימוש לגבי אנשים ממוצא נורדי המתגוררים באירלנד או בסקוטלנד, ונטמעו בתרבות הגאלית.
בפיזיקה, סְקָלָר הוא גודל פיזיקלי חד־ממדי, כלומר כזה שניתן לתארו על ידי מספר ממשי יחיד.
לסקלר אין כיוון, אלא גודל בלבד.
דוגמאות לסקלרים הן למשל זמן, אנרגיה, מסה, נפח, צפיפות, טמפרטורה.
סקלר (בניגוד לווקטור) אינו משתנה תחת סיבובים.
לגדלים סקלריים יש חשיבות רבה בפיזיקה, כיוון שמדידה שלהם במערכות צירים שונות, תתן אותה תוצאה.
ניתן להתייחס לסקלרים כמקרה פרטי של טנזור שדרגתו 0 כיוון שלא נדרשים אינדקסים כדי לתארו.
טנזורים מדרגות גבוהות יותר, כמו וקטור (דרגה 1), או תבנית ביליניארית (כלומר, מטריצה; דרגה 2), מושפעים מסיבוב הקואורדינטות ומסתובבים יחד איתן.
למשל: מהירות (velocity) ותאוצה הן וקטורים, ואורכו של וקטור הוא סקלר.
לעומת זאת, ההיטל של וקטור על אחד הצירים איננו סקלר, למרות היותו מספר בודד, כיוון שהוא משתנה עם סיבוב הקואורדינטות.
באופן כללי יותר, סקלר הוא גודל פיזיקלי שאינו משתנה תחת טרנספורציות מחבורת טרנספורמציות כלשהי.
סקלר רגיל אינו משתנה תחת טרנספורמציות סיבוב (חבורת הסיבובים).
באנליזה טנזורית, סקלר הוא גודל ממימד 1 שנשאר אותו הדבר כאשר משנים קואורדינטות.
כך למשל, הגודל הוא סקלר, כאשר הוא וקטור ההעתק, והנקודה מסמנת מכפלה סקלרית.
עובדה זו נבעת מכך שהגודל r2 הוא ריבוע אורכו של וקטור ההעתק, גודל שאינו תלוי במערכת הצירים.
סקלר לורנץ הוא גודל שאינו משתנה תחת טרנספורמציית לורנץ (חבורת לורנץ/פואנקרה).
סקלר כללי הוא גודל שאינו משתנה תחת טרנספורמציה כללית כלשהי (לדוגמה, מהירות האור או ).
אנרגיה היא סקלר רגיל – היא אינה משתנה כאשר מסובבים את המערכת; אך היא אינה סקלר לורנץ – היא משתנה במעבר למערכת יחוס אחרת.
לעומת זאת מסה, מטען חשמלי או ספין של חלקיק הם סקלר לורנץ.
פסאודו סקלר הוא גודל שאינו משתנה תחת טרנספורמציית סיבוב אבל מחליף סימן תחת שיקוף.
לדוגמה, המכפלה בין השדה המגנטי לשדה החשמלי (משום שהשדה החשמלי הוא וקטור בעוד שהשדה המגנטי הוא פסאודו וקטור).
דוגמה נוספת היא כאשר הוא תנע זוויתי ו הוא ספין.
סקנדיום (Scandium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Sc ומספרו האטומי 21. הוא נמנה עם משפחת היסודות הנדירים, אם כי הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן קשה להפקה.
סקנדיום הוא מתכת מעבר, רכה, לבנה-כסופה ומאוד קלה.
כשנחשף לאוויר, סקנדיום מתעטף במעטפת צהבהבה או ורודה.
סקנדיום יותר דומה לאיטריום ומתכות נדירות אחרות מאשר לאלומיניום או טיטניום (שיותר קרובים אליו בטבלה המחזורית).
דרגת החימצון הנפוצה ביותר של סקנדיום היא 3+.