tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כתוצאה מכך, גורמים בינלאומיים, כולל ארצות הברית ובריטניה, הטילו סנקציות המכוונות לאנשים וישויות הקשורות ליחידה.
צעדים אלה נועדו לשבש את פעילותה ולהגביל את יכולתה לתמוך בבעלות בריתה הצבאיות והפוליטיות של איראן.
שהריארי נקשר להעברת אמוניום חנקתי שהובילה לפיצוץ בנמל ביירות באוגוסט 2020. דיווחים מצביעים על כך שמאז 2011, חברת הספנות האיראנית Liner Transport Kish (LTK), בניהולם של שהריארי ומוג'טאבה מוסאווי טבר, העבירה כמויות משמעותיות של אמוניום חנקתי לחזבאללה.
בין השנים 2011 ו-2014 נשלחו מספר משלוחים לביירות, כולל משלוח שהועבר על סיפון הספינה MV Rhosus באוגוסט 2013, ובו כ-2,750 טון אמוניום חנקתי.
משלוח זה נתפס ואוחסן בנמל, שם נשאר עד לפיצונו בשנת 2020, וגרם לאבדות והרס נרחבים.
יחידה 121 היא צוות החיסולים החשאי של הארגון הלבנוני חזבאללה, המדווח ישירות למזכ"ל הארגון.
היחידה ביצעה לכאורה פיגועי מכוניות תופת קטלניים נגד מנהיגים צבאיים ופוליטיים לבנוניים ועיתונאים, ביניהם ראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק חרירי, קצין אכיפת החוק ויסאם עיד, בכירים צבאיים ויסאם אל-חסן ופרנסואה אל-חאג', הדיפלומט מוחמד צ'טה והפעיל הפוליטי לוקמאן סלים.
יחידה 121 היא צוות החיסולים החשאיים של הארגון הלבנוני חזבאללה, הפועל תחת סמכותו הישירה של מזכ"ל הקבוצה.
קיומה של היחידה נחשף רק בשנת 2020 במהלך משפט בבית הדין המיוחד ללבנון, בו הואשמו סלים עייאש, חסן חביב מרחי וחוסיין חסן אונייסי.
היחידה פעילה בסודיות רבה, ומורכבת מעשרות פעילים המבודדים לחלוטין משאר חזבאללה.
פעולותיה מתבצעות אך ורק באישור מראש של הנהגת חזבאללה, דבר המשקף את המבנה הארגוני הממושמע של הקבוצה.
חזבאללה משתמש בחיסולים ממוקדים כדי לחסל יריבים ואיומים נתפסים, תוך שימוש בשורותיו של יצרן פצצות מיומן ומערכת פיקוד מתוחכמת שנועדה להגן על בכירים מפני דין וחשבון.
יחידה 121 הוקמה תחת מנהיג חזבאללה, עימאד מורנייה.
לאחר מותו של מורנייה בשנת 2008, עברה ההנהגה למוסטפא בדר א-דין.
לאחר מותו של בדר א-דין בשנת 2016, היחידה עברה לפיקודו של מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה, כאשר טלאל חמייה קיבל על עצמו את הנהגת היחידה.
היחידה ביצעה פיגועי מכוניות תופת קטלניים נגד מנהיגים צבאיים ופוליטיים לבנוניים ועיתונאים.
נכון לשנת 2020, יחידה 121 ביצעה לפחות ארבעה התנקשויות נוספות, כולן באמצעות פיגועי מכוניות תופת, בנוסף להתנקשות בחרירי: ויסאם עיד, חוקר לבנוני של הריגתו בחרירי; ויסאם אל-חסן, בריגדיר גנרל בצבא לבנון וראש משרד הביטחון של חרירי; פרנסואה אל-חאג', גנרל לבנוני; ומוחמד צ'טה, כלכלן ודיפלומט.
קיומה של היחידה נחשף בשנת 2020, כאשר בית הדין המיוחד ללבנון (STL), תחת סמכות האומות המאוחדות, קבע כי יחידה 121 אחראית להתנקשות ברפיק חרירי בשנת 2005, שהרגה את ראש ממשלת לבנון לשעבר ו-21 נוספים.
ב-4 בפברואר 2021, יחידה 121 התנקשה לכאורה בפעיל פוליטי ויריב חזבאללה לוקמן סלים.
לקראת ההתנקשות בו, חזבאללה ניהל קמפיין הסתה פוליטי נגד סלים.
תפקידשםתיאור הפעילותזמן פעילותהערותמפקד היחידהעימאד מורנייה2000-2008נהרג ממטען שהוטמן מתחת לרכבו בפברואר 2008מפקד היחידהמוסטפא בדר א-דין2008-2016נהרג בפיצוץ במתקן של חזבאללה באזור דמשק במאי 2016מפקד היחידהטלאל חמייה2016-הווהאחראי המבצעים בסוריהמוסטפא באדר א-דיןמפקד חוליית ההתנקשות המרכזית בביירותחסן חביב מרחי2004-2020נעצר ונשלח לכלא על ידי בית הדין המיוחד ללבנון ב־2020
רפיק חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, נרצח ב-14 בפברואר 2005 בביירות באמצעות פיצוץ משאית תופת מסיבי שהרג אותו ו-21 נוספים.
הפיגוע עורר מחאות נרחבות וטלטלה פוליטית, מה שהוביל לנסיגתה של סוריה מלבנון לאחר שהואשם באופן נרחב במעורבות.
בשנת 2020, בית הדין המיוחד ללבנון הרשיע את סלים ג'מיל עייאש, פעיל חזבאללה מרכזי שלא בפניו, בתכנון ההתנקשות.
לוקמאן סלים, פעיל לבנוני בולט ומבקר גלוי של חזבאללה וקשר את הארגון לפיצוץ בביירות בשנת 2020. הוא נרצח ב-4 בפברואר 2021. גופתו נמצאה בדרום לבנון עם פצעי ירי, מה שעורר גינויים נרחבים וטענות על מניעים פוליטיים.
הרצח הדגיש איומים גוברים על קולות מתנגדים בלבנון, אך נותר בלתי פתור באופן רשמי.
אחותו, ראשא אל-אמיר, ציינה שאחיה קיבל איומים מחזבאללה.
מרוואן חמאדה, פוליטיקאי לבנוני, חבר במפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית, שהיה מקורב למנהיג הדרוזים וליד ג'ומבלט, ומבקר את ההשפעה הסורית.
הוא שרד ניסיון התנקשות ב-1 באוקטובר 2004, כאשר מכונית תופת כוונה לשיירה שלו בביירות.
הפיגוע נהרג ופצע מספר אחרים, מה שהגביר את המתיחות סביב תפקידה של סוריה בלבנון.
התקרית מקושרת לעיתים קרובות לגל האלימות הפוליטית שקדם להתנקשותו של רפיק חרירי על ידי חזבאללה.
יחידה 133 היא יחידה סודית בתוך חזבאללה שמטרתה לפקח על פעולות הארגון בחו"ל ולבצע פיגועי טרור בישראל, במצרים ובירדן.
יחידה 133 הוקמה בתחילת 2000, על ידי עימאד מורנייה, במטרה לספק תמיכה צבאית, תקשורתית ואינטלקטואלית לאינתיפאדה השנייה.
בתחילת שנות ה-2000, יחידה 133 סיפקה תמיכה בעיקר על ידי שליחת כספים, נשק ואימון לוחמים ביהודה ושומרון ובעזה.
היא פעלה בסתר, וסייעה בבניית תאי טרור והברחת אספקה.
עם זאת, היחידה לא השיגה רבות ממטרותיה, מה שגרם לתסכול בקרב מנהיגי חזבאללה.
בשנת 2014, מפקד משמרות המהפכה, חוסיין סלאמי, היה אמור להפוך את הגדה המערבית לאזור של חוסר יציבות מתמשך עבור ישראל.
איראן העבירה משימה זו לחזבאללה, כאשר יחידה 133 פעלה תחת השפעתו של בנו של חסן נסראללה, ג'וואד, שהוטל עליו גיוס ומימון תאי חמושים באזור.
מקורות מודיעין ישראליים מדווחים על עלייה חדה בהברחות הנשק של חזבאללה לישראל ולגדה המערבית.
עד שנת 2021, חזבאללה החליט לשפר את היחידה על ידי מינוי מפקד בכיר בשם חרב ליועץ ביחידה, שעמד בראש יחידה 1800. לאחר שינוי זה, יחידה 133 החלה להשתמש בכלים מודרניים יותר, כמו האינטרנט והמדיה החברתית, כדי לגייס ולהדריך חברים חדשים.
זה היה שינוי גדול משיטותיה הקודמות, ששילבו מאמצים פנים אל פנים ומקוונים.
מאז 2021, ניתן היה לראות שינוי זה בעלייה באלימות בגדה המערבית החל מאותו יוני, ואף הגיעה לערים שקטות מבחינה היסטורית כמו יריחו.
תפקידשםתיאור הפעילותזמן פעילותהערותמפקד היחידהעימאד מורנייה2000-2008נהרג ממטען שהוטמן מתחת לרכבו בפברואר 2008מפקד היחידהחאג' חליל חרב2008-2010הובא ליחידה על מנת לשפר את מבצעי היחידה במצריםמפקד היחידהמוחמד עטייה2010-הווה
יחיאל שבי (נולד ב-1973) הוא חוקר, מרצה ופרשן ישראלי, המתמחה בענייני המזרח התיכון, הסכסוך הישראלי-ערבי, אסלאם פוליטי, ניהול משברים ותקשורת אסטרטגית.
הוא מרצה באוניברסיטת בר-אילן, עמית מחקר ב-Israel Center for Grand Strategy (ICGS), וכיהן בתפקידים ציבוריים בתחומי דוברות, ייעוץ אסטרטגי ופיתוח תרבותי.
שבי השלים לימודי תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה ובלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 2001–2004 השלים לימודי תואר דוקטור במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת מסלול דוקטורנטים מצטיינים של לשכת נשיא האוניברסיטה.
נושא עבודת הדוקטורט שלו עסק בקרקעות ומקרקעין דתיים אסלאמיים ככלי במאבק הלאומי הישראלי-פלסטיני.
בשנים 2008–2009 השלים תואר שני במנהל עסקים (MBA) בהתמחות בשיווק, במסלול משותף של המסלול האקדמי המכללה למינהל ו-Baruch College של City University of New York.
שבי שימש כחבר בוועדה הציבורית להקצאת כספי העיזבונות.
וכיושב ראש הזמני של מועצת הקולנוע.
בשנים 2006–2018 כיהן שבי כמנהל אגף הדוברות, יחסי הציבור וההסברה במשרד התקשורת, וכן כממונה על חופש המידע.
במסגרת תפקידו היה אחראי על ניהול מערך התקשורת של המשרד ושריו, הופיע כנציג המשרד בוועדות הכנסת ונטל חלק בגיבוש מדיניות תקשורתית בתקופת פתיחת שוק התקשורת לתחרות.
בשנים 2004–2006 שימש כדובר ויועץ לראש עיריית נס ציונה, וכממונה על פניות הציבור וחופש המידע בעירייה.
ד"ר שבי משמש כמרצה במחלקה למדעי המדינה ובבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן, וכן לימד במוסדות אקדמיים נוספים.
תחומי ההוראה והמחקר שלו כוללים ניהול משברים, אסטרטגיה מדינית, ניתוח סכסוכים אזוריים ויחסי דת ולאומיות במזרח התיכון.
שבי מופיע כפרשן בתוכניות רדיו וטלוויזיה ובפלטפורמות דיגיטליות שונות, ועוסק בניתוח אירועים אזוריים, מגמות אידאולוגיות בעולם הערבי, מדיניות ישראל והקשרים בין דת, פוליטיקה ואלימות.
מאמריו מתפרסמים בכלי תקשורת ישראליים ובאתרי מחקר.
שבי תבע את המושגים: "הכוח עובר ללקוח" ו"לא צרכת, לא שילמת"
שבי מפרסם מאמרי דעה וניתוחים אסטרטגיים בנושאי מדיניות, ביטחון ויחסי דת ולאומיות במזרח התיכון, ומשתתף בכנסים ובפאנלים מקצועיים.
יחידה 504 (נודעה בעבר גם בשמות "יחידה 154", "מודיעין 10", "יחידת הקת"ם" ובכינוי "עוצבת המודיעין האנושי") היא יחידת עילית באגף המודיעין של צה"ל האחראית על הפעלת סוכנים סמויים מחוץ לגבולות מדינת ישראל, בדומה ליחידות המודיעין האנושי (יומינט) במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ובשירות הביטחון הכללי.
שורשי "יחידה 504" בשירות המודיעין של "ההגנה" (ש"י).
היחידה הוקמה ביוני 1948 ונקראה "מודיעין 10" (ש.מ.
כינוי זה משמש כיום בתור שם ל"עמותת מודיעין 10" שהוקמה על ידי בוגרי יחידה 504 במטרה לשמר את מורשת היחידה, להנחילה לקציני ולחיילי היחידה בהווה, ולחשוף לציבור הרחב את פעולות היחידה בעבר המותרות בפרסום.
מפקדה הראשון היה דוד קרון.
לאחר מלחמת ששת הימים, ובעקבות איחודה עם יחידה 560 שעסקה בחקירת שבויים, שונה שמה ל"יחידה 7019", ולאחר מלחמת יום הכיפורים נקראה "יחידה 504".
היחידה פועלת בשיתוף פעולה עם שאר גורמי קהילת המודיעין הישראלית, ובראשה עומד קצין בדרגת אלוף-משנה (בפועל, מכהן בדרגת תת-אלוף כיוון שהאריך כהונה).
לפי חלוקת תחומי האחריות בינה לבין המוסד, היחידה מגייסת ומפעילה סוכנים בארצות ערב וכן בשטחי הרשות הפלסטינית.
קת"מ – קצינים לתפקידים מיוחדים (קת"מים), הם ליבת היחידה.
הם אלו שמגייסים ומפעילים את הסוכנים – כל קת"ם אחראי על מספר סוכנים, אותם הוא פוגש ומתדרך לגבי המשך הפעילות והמידע המודיעיני אותו יש להשיג.
הקשר בין הקת"מ והסוכן הוא קשר מיוחד במינו – קשר שאינו מבצעי בלבד, אלא גם אישי, מבוסס על אמון, ולעיתים נמשך שנים ארוכות.
במהלך השנים הביא קשר זה להישגים מודיעיניים חשובים, שתרמו להצלחות מבצעיות רבות של צה"ל בזירות השונות.
נכון לשנת 2023 היחידה פרסמה קול קורא והודיעה כי היא מחפשת לתפקיד זה מפעילי סוכנים.
לוחם – הלוחמים מאותרים בקפדנות רבה טרם גיוסם לתפקיד.
הלוחמים עוברים טירונות בחטיבת גולני והכשרה פנימית ביחידה, שכוללת לחימה בטרור ופעילות חשאית – בישראל ומחוצה לה.
לוחמי היחידה מלווים כל מבצע, בכל גזרה, ותפקידם לדאוג לביטחונם של הסוכן, המפעיל וביטחון המבצע – שיישאר בגדר סוד מוחלט.
הלוחמים לא מסתפקים בליווי המפגשים ואבטחתם, אלא בונים מבצע שלם סביבם – בדיקת השטח, וידוא כי אף אחד לא עוקב אחר הסוכן, אבטחת המפגש, ותיאום דרכי התקשורת לקביעת המפגש הבא.
בנוסף, יוצאים הלוחמים למבצעים חשאיים ולתפקידים מיוחדים מעבר לגבולות ישראל.
מחזור הנשים הלוחמות הראשון שתשרתנה בתפקיד זה ביחידה, נפתח בפברואר 2025.
חוקר שטח – חוקר השטח מתלווה לכוחות הלוחמים ובין היתר, תפקידו הוא חקירת שבויים והוצאת מידע עדכני רלוונטי להמשך הלחימה.
חוקרי השטח הם לוחמים במילואים (התפקיד פתוח לקצינים, אך לא מחייב זאת) שיודעים ערבית ומחוברים לתרבות המזרח התיכון.
הם יכולים להגיע לתפקיד מכל יחידה בצבא ולאחר מיונים קפדניים, הם נשלחים לקורס מאתגר במיוחד.
חוקר מתקנים – חוקרים אלה נמצאים במתקנים צבאיים בעורף, שם הם חוקרים מחבלים ועצורים.
במלחמת חרבות ברזל למשל, התפרסמו חקירות מחבלים שערכו חוקרי 504 במתקנים ייעודיים לכך.
היחידה הוקמה ב-30 ביוני 1948 במסגרת המודיעין הקרבי במחלקת המודיעין, וכונתה "המחלקה המיוחדת (מודיעים)".
מפקדה הראשון היה רס"ן דוד קרון.
במרץ 1949 הוכפפה היחידה ישירות למחלקת המודיעין, ושמה שונה ל"מודיעין 10" (שירות מודיעין/ש.מ 10).
במסגרת שינוי זה שונה שם תפקיד קציני היחידה מ"קצין מודיעין מרחבי" ל"קמ"ן (קצין מודיעין) תפקידים מיוחדים" – קת"מ.
תפקידי היחידה בפקודת ההקמה הוגדרו:
טיפוח מקורות אופרטיביים טקטיים על ידי מגע עם סוכנים ושליחים זרים.
ארגון פעולת המודיעין בתוך שטחי אוכלוסייה אויבת נכבשת ובת-חסות.
שיתוף פעולה עם מטה המודיעין החטיבתי בכל הנוגע לחקירת שבויי מלחמה ואזרחים.
קרון הציע להקים עבור היחידה חמישה בסיסים ברחבי הארץ, בנוסף על שלושה סניפים שיפעילו את רשתות הסוכנים מעבר לגבול.
קרון ביקש שבסיסי הקת"ם ישכנו במתקנים אזרחיים, וכי לא תתאפשר גישה של סוכנים או קציני מודיעין של יחידות צה"ל אליהם.
התוכנית הוגשה על ידי בנימין גיבלי ראש מחלקת המודיעין בצה"ל ליגאל ידין, שאישר את הגדרתה ואת המבנה מחדש במסגרת שירותי המודיעין.
מפקדת היחידה ישבה ב"בית הירוק" ביפו, יחד עם מפקדת מחלקת המודיעין של צה"ל, ובסיסי היחידה מוקמו באזור מגורי הקמ"נים המרחביים.
בעת הקמת היחידה גייס דוד קרון לשורותיה את אנשי ש"י הערבי, ומינה אותם למפקדי חזיתות.
דוברי ערבית נוספים מונו כעוזרים למפקדי החזיתות.
מרבית קציני המודיעין המרחביים היו לפני קום מדינת ישראל "מוח'תארים" של היישובים בהם התגוררו, או אלה שמילאו בהם תפקיד "שומרי שדות".
מבנה היחידה ונושאי התפקידים במהלך מלחמת העצמאות
חיים אווירבך (שדמי): עכו – רגבה – עמק זבולון
בנימין שפירא: הגליל המזרחי – גוש כנרת
פלטיאל (פלא) קוריס: עמק בית שאן – עמק זבולון
חזית המזרח – ב (פיקוד מרחבי בגזרת השרון)
בנימין וינטר: הגבול המזרחי של מחוז הצפון עד טולכרם
רחביה ורדיגר (ורדי): טולכרם – קולה
אברהם כהן: מחוז ירושלים עד לטרון
אהוד רפפורט (אפרת): קולה – לטרון – הרטוב
יצחק סוקולובסקי (אורון): מרחב הדרום
בספטמבר 1949 הקימה היחידה בסיס בטהראן שבאיראן.
הבסיס פעל מספר שנים עד להעברתו לאחריות המוסד.
הקמת הבסיס הייתה יוזמה של אורי בבאי-שפר, שהיה קת"מ בבסיס חיפה תחת פיקודו של בנימין וינטר (ממענית), וקיבל את אישורם של מפקד מודיעין 10 דוד קרון ושל בנימין גיבלי.
אורי בבאי-שפר יצא לטהראן, וגייס מספר סוכנים עיראקים אשר הביאו מודיעין רב.
בבאי-שפר הצליח להשיג, באמצעות אחד ממקורותיו בעיראק, דו"ח של ועדה פרלמנטרית עיראקית על המלחמה בישראל.
הדו"ח, שהועבר להדפסה בבית המדפיס הממשלתי העיראקי, הוצא ללילה אחד, ומספר צעירים יהודים העתיקו את המסמך בשלמותו.
הדו"ח תורגם לעברית על ידי סרן שמואל שגב (סבאג), ויצא לאור בשם "מאחורי הפרגוד" בהוצאת מערכות.
במבוא לספר כתב אל"ם בנימין גיבלי, ראש אגף המודיעין: .
בסוף 1949 נשלח בנימין וינטר לטהראן והיה עם בבאי-שפר שלושה חודשים.
בסוף 1950 הוחלף אורי בבאי-שפר באהוד רפפורט.
בבאי-שפר עבר למוסד, שם עבד עד שנת 1992.
לאחר שחלק מהדור הראשון של הקצינים התחיל להשתחרר, הצטרפו ליחידה 15 מאנשי המחלקה הסורית והמחלקה הערבית של הפלמ"ח ("השחר") והוצבו בבסיסים שונים של היחידה, ובהם: יצחק שושן, חבקוק כהן, שמעון חורש, אליהו ריקה, יעקב נמרודי, חיים לבקוב, יעקב (ז'ק) צביה, עקיבא פיינשטיין, רחמים (רמי) קוסטיקה, יהודה כהן, גליל אלישיב.
רבים מהמשרתים ב"מודיעין 10" בעשור הראשון עברו בהמשך למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ושירתו שם שנים רבות.
בדצמבר 1951, במהלך פגישה עם סוכן בעין חוסוב (עין חצבה), רצחה חוליית בדואים שהגיעה מצאפי בירדן את הקת"מ חבקוק כהן, את אחד ממאבטחיו ואת הסוכן עצמו.
חבקוק כהן היה החלל הראשון של היחידה.
בספטמבר 1954 רצחו שני סוכנים סורים שהגיעו לפגישה באזור שער הגולן את הקת"מ יעקב אלישע.
אחד הגיוסים הבולטים והמוצלחים בעשור הראשון של מודיעין 10 היה בתחילת 1952 של מפקד בסיס ד' (דרום) יעקב נמרודי – קצין מצרי בדרגת סרן שהיה בוועדת שביתת הנשק הישראלית-מצרית בעוג'ה אל חפיר (ניצנה).
הקצין שכינויו היה "ונוס" (כונה גם "דפנה"), סיפק מסמכים מקוריים באיכות גבוהה.
כשנתיים לאחר גיוסו הועבר לשרת במדבר המערבי והקשר איתו נותק חלקית.
מלחמת סיני החלה, כאשר ב-29 באוקטובר 1956 פרצו כוחות צה"ל לחצי האי סיני וכבשו אותו עד סמוך מאוד לתעלת סואץ.
המבצע הצבאי ארך 8 ימים.
במקביל, ובתיאום מוקדם עם ישראל, כבשו כוחות צרפתיים ובריטים את תעלת סואץ לכל אורכה.
יחידת מודיעין 10 (לימים "504"), שהמערך הסדיר שלה מנה באותם הימים עשרות חיילים בלבד, פעלה במלחמה זו בעיקר בתחומים הבאים:
קת"מים אלו סייעו לכוחות בחקירת שבויים, בחקירת תושבים בדואים שהיו במרחב הלחימה, ואף רתמו קצינים מצרים שבויים לסייע בהסגרת חייליהם ובפעולות שונות.
היחידה הקימה מערך חקירות בקרב השבויים שנתפסו במלחמת סיני.
השבויים המצרים עד דרגת מייג'ור (רב-סרן) רוכזו במחנה עתלית, וקצינים בכירים יותר רוכזו בכלא דמון בכרמל.
השבויים, ובעיקר הבכירים שבהם, נחקרו על ידי קציני היחידה, סיפקו מידע רב שכלל גם מידע על עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית מספטמבר 1955, שהייתה לאחד הזרזים למלחמה.
אנשי היחידה אספו מסמכי שלל ממפקדות הצבא המצרי בסיני וברצועת עזה, שבין השאר שפכו גם הם אור על עסקת הנשק הצ'כית.
בין המסמכים שנתפסו ברצועת עזה, היה דו"ח חקירה מצרי מפורט על מבצע של היחידה שהביא לחיסולם של קולונל מוסטפא חאפז, מפקד הפדאיון (חוליות רצח) מרצועת עזה לישראל וקולונל צלאח מוסטפא הנספח הצבאי המצרי בעמאן (שותפו של חאפז לפעילות), במבצע סריס אותו ביצעה היחידה ביולי 1956.
ב-1957 הוקמה ביחידה פלוגה ה' למבצעים מיוחדים בראשות אברהם ארנן.
בעת הקמת הפלוגה היו בה ארבעה: אברהם ארנן, יצחק שושן, יוסי מרגלית ודליה המזכירה.
בקיץ 1958 הפכה הפלוגה ליחידה עצמאית – יחידה 269, לימים סיירת מטכ"ל.
בין הפעולות הבולטות של יחידה 504 באותה תקופה, ניתן למנות כ-25 מבצעי להבה להעלאת כמאה מיהודי סוריה (בכל מבצע 3–4 צעירים) במהלך השנים 1959–1961.
מיקום תותחי ה-155 מ"מ ארוכי טווח של הצבא הירדני, היה צי"ח חשוב בפיקוד מרכז, בתקופת הזמן שלפני פרוץ המלחמה.
סוכן מרחב מרכז, שהוזעק לפגישה יזומה במיוחד בליל 3 ביוני 1967, מסר למפעילו רפי סיטון, את מערך פריסתם מחדש של התותחים.
טיסת סיור אווירי ערב המלחמה, אישרה שהמידע מהסוכן היה מדויק.
ב-6 ביוני 1967, ביום השני למלחמת ששת הימים, נורה מטח בן 13 פגזים מסוללת תותחי לונג טום מח'רבת צופין (ליד קלקיליה) לכיוון תל אביב ושניים מהם פגעו בבניין ברחוב רייך 5 ליד כיכר מסריק, והביאו לנזקים חיצוניים בשתי דירות.
לאחר ההפגזה ועל בסיס המידע מהסוכן, הותקפו התותחים ומרביתם הושמדו.
בסיום המלחמה, נתפס תותח שלל לונג טום, הוצג בשדרות רוטשילד בעיר, ואחר כך עבר למוזיאון בתי האוסף.
במהלך מלחמת ששת הימים הוטל על יחידה 154 לאתר את מגילת המקדש.
קציני היחידה, בראשות מפקד היחידה שמואל גורן, מפקד בסיס ירושלים רפי סיטון, סמי נחמיאס ויגאל סימון, פעלו בדרכים מתוחכמות, כולל גיוס והפעלת מקור ייעודי למשימה זו, שבאמצעותן נמצאה המגילה אצל סוחר עתיקות בבית לחם בשם כנדו, שהחזיק בה למעלה מ-20 שנה.
המגילה מוצגת כיום במוזיאון ישראל.
לאחר מלחמת ששת הימים התמזגה יחידה 560 שעסקה בחקירת שבויים לתוך יחידה 154. בתחילת שנות ה-70 שונה שם היחידה ל"יחידה 7019", ובאמצע שנות השבעים שונה שוב השם ל"יחידה 504", השם בו היא מוכרת כיום.
בסוף אוגוסט 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, התקיימה ועידת ח'רטום בהשתתפות שמונה ראשי מדינות ערביות.
הוועידה הסתיימה בהצהרה על "שלושת הלאווים של ועידת חרטום".
זמן קצר מתום הוועידה ב־1 ספטמבר 1967 הצליח סוכן שהופעל מבסיס ירושלים להשיג את הפרוטוקולים הסודיים של הוועידה.
מסמך אותנטי זה הכיל את תוכן הדיונים וההחלטות שהתקבלו, שהיו שונים מההצהרות הרשמיות.
טרם מלחמת יום הכיפורים, מרחבי היחידה סיפקו מידע צבאי ומידע בסיסי שוטף על מדינות וצבאות ערב שגבלו בישראל.
ביוני 1972 בוצע "מבצע ארגז" לחטיפת קצינים בכירים מהמטכ"ל הסורי שסיירו לאורך גבול לבנון במטרה להביא להחלפתם עם 3 טייסי צה"ל שהיו בשבי בסוריה.
המבצע בוצע על ידי סיירת מטכ"ל ולכוח צורפו 2 חוקרי שבויים מהיחידה – צדוק אהרון ואלי זיו.
במבצע נשבו 5 קצינים בכירים סורים.
השבויים הסורים נחקרו ביחידה וסיפקו מידע רב על היערכות הצבא הסורי בחירום, תוכניות ההגנה וההתקפה שלו, סימנים מעידים להכנותיו למלחמה ועוד.
בין השאר, ציינו הנחקרים את מקומות הפריצה האפשריים של הצבא הסורי במקרה של ביצוע מתקפה וכי לצורך ביצוע המתקפה, יקודמו מאזור חומס (צפון סוריה) לאזור דרום החזית, חטיבת שריון 47 וגדוד הגישור המטכ"לי.
היחידה הפעילה רשת סוכנים באזור הגולן.
חברי הרשת התגוררו בדרום החזית והיו מצוידים במכשיר אלחוט.
כשבוע לפני המלחמה, דיווחו על הגעת חטיבה 47 וגדוד הגישור המטכ"לי לדרום החזית.
ב-4 באוקטובר דיווחו שבכוונת הסורים לפתוח במלחמה כוללת ועל הוראת הצבא הסורי לתושבי אזור החזית, שלא להתקרב לקו הגבול החל מבוקר 5 באוקטובר (יום לפני פרוץ המלחמה).
בבוקר יום הכיפורים, כשנודע על פרוץ המלחמה, החלה היחידה בגיוס כל מערך המילואים שלה ושיבוץ חוקרי השבויים (חקש"בים) לכוחות הלוחמים.
המלחמה פרצה בשעה 14:00 לערך.
שבויים ראשונים נתפסו כבר ביום הכיפורים אחה"צ על ידי סיירת שקד שנלחמה במארב קומנדו מצרי בציר הצפוני.
בדרום סיני, דרומית לראס סודאר הנחיתו המצרים כ-2 פלוגות קומנדו.
קציני בסיס המשנה באבו רודס של היחידה חברו לפלוגת צנחנים ושבו את מרב הכוח שהונחת.
בהמשך המלחמה נתפסו אלפי שבויים שנחקרו על ידי חקש"בים של היחידה שצוותו לכוחות הלוחמים, במכלאות שבויים אזוריות (ביריה בצפון ורפידים בסיני) והרוב במכלאת שבויים ארצית בכלא שש בעתלית.
החקש"בים פעלו יחד עם הכוחות וסיפקו מידע לאורך כל המלחמה וקרבות ההתשה שהתנהלו בעקבותיה עד להשגת הסכמי הפרדת כוחות עם המצרים והסורים.
במהלך המלחמה, דילגה מפקדה קדמית של מרחב דרום לפאיד, שממערב לתעלה, והוקם בסיס משנה בסואץ, במטרה לספק מידע לכוחות הלוחמים.
בסיס גולן של היחידה פעל במשך כ־8 חודשים במובלעת הסורית למתן מידע לכוחות.
יוסי גרשון, חוקר שבויים מטעם היחידה, פעל במבצע קינוח לכיבוש החרמון בשלהי המלחמה, כחוקר שבויים קרבי.
הוא הצטרף למבצע ואסף מידע משבויים סורים שנתפסו, בהם מפקד הכוח הסורי בשטח, אחמד ריפעי אל־ג'וג'ו וחילץ ממנו מידע חיוני ללחימה.
בשנת 2001 רצח סוכן פלסטיני את מפעילו, קצין היחידה סא"ל .
עם פריצת מלחמת חרבות ברזל ב־7 אוקטובר 2023 ומתחילת הלחימה, הצטרפה יחידה למאמץ המלחמתי ברצועת עזה: חוקרי השטח של היחידה חברו לכוחות צה"ל הנלחמים ברצועה ופעלו לחקירת מחבלים שנתפסו במהלך הלחימה.
החקירות הניבו מודיעין מבצעי מיידי וערכי רב.
בנוסף, הועברו מאות מחבלים להעמקת מיצוי המודיעין, למתקני חקירה עורפיים.
היחידה פעלה להשפעה על תושבי הרצועה, כולל בין היתר להנעתם מצפונה לאזור "ההומניטרי" בדרומה, באמצעות מנשרים כתובים, כריזה ברמקולים ועשרות אלפי שיחות יזומות.
לוחמי היחידה, חוקרי השטח וחוקרי המתקנים הובילו את המאמץ המרכזי של היחידה מתחילת הלחימה.
בעת התנהלות הלחימה ביישובים, חברו לוחמים וחוקרי השטח ללחימה במטרה לחסל מחבלים, לסייע בפינוי התושבים מהמרחב ולהעמיק בממצאים העולים מן השטח.
בה בעת, נפתח מתקן שטח ארעי במרחב הדרום לביצוע חקירות בזמן אמת, שהפך למתקן קבע לחקירות תוך ימים בודדים.
במהלך המלחמה חודשה הפעלת סוכנים ברצועת עזה, לאחר יותר מעשור של הפסקה.
דובר צה"ל עדכן ביום 6 ינואר 2025 כי משימות יחידה 504, אשר פעלה במאמץ מוגבר במהלך המלחמה בזירות השונות, מתרחבות.
היחידה, המתמחה באיסוף מודיעין אנושי ובהפעלת סוכנים, הובילה את מעצרם וחקירתם של אלפי מחבלי חמאס וחזבאללה.
במסגרת פעולותיה, היחידה הצליחה לאסוף ולנתח מטרות רבות שלבסוף הותקפו, לצד הפעלת סוכנים במדינות אויב שונות באופן חשאי.
בעקבות בחינת ההזדמנויות המודיעיניות שנוצרו באזור, בין היתר במדינות "מעגל שני", הוחלט להרחיב את פעילות היחידה ולגייס קצינים נוספים לתפקידי מפעילי סוכנים, עד כדי הכפלת כמות המפעילים ביחידה.
הצעד נועד להכפיל את היקף המפעילים, לצד הגדלה משמעותית של יכולות האיסוף המודיעיני.
כחלק מכך, מעבר לפעולות היחידה בהפעלת סוכנים לשם מבצעים מיוחדים בעומק האויב, היחידה תרחיב באופן משמעותי את תפקודיה באיסוף המודיעין.
כהונתו של מפקד שהוביל את הפעילות האינטנסיבית הוארכה והוא הועלה לדרגת תת-אלוף.
סיכת מפעיל (קת"מ - קצין תפקידים מיוחדים) ביחידה מורכבת מכנפיים שביניהן חתיכת אבן שחורה מסלע בזלת שמקורו בסוריה, בצורה שונה ממפעיל למפעיל.
בנובמבר 2013 הוענק ליחידה ציון לשבח מטעם ראש אמ"ן על פעולה שהוגדרה כ"ראשונית מסוגה, יוצאת דופן, אשר מבטאת יצירתיות, נועזות וחציית גבולות הדמיון".
במרץ 2018 העניק ראש אמ"ן, האלוף הרצי הלוי ציון לשבח ליחידה, על רצף מבצעים בשנים 2016–2017, מבצעים ש"הביאו להישגים משמעותיים המאפשרים לאמ"ן ולצה"ל להתמודד מול איומים מתהווים...
ובכך תורמים לעליונות צה"ל ולביטחון מדינת ישראל", כלשון הצל"ש.
באפריל 2019 הוענק ליחידה צל"ש נוסף מראש אמ"ן.
בדצמבר 2019 קיבלו במשותף יחידה 504 ועמותת "מודיעין 10" של בוגריה תעודת הערכה מיוחדת על תרומה ייחודית בתחום שימור והנחלה של המורשת המודיעינית, בשילוב יוצא דופן עם ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
היחידה זכתה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות בשנים 2007 ו-2020.
בפברואר 2021 קיבלה יחידה 504 תעודת הערכה מטעם ראש אמ"ן על פרויקט מסווג שבוצע בשנת 2020.
בדצמבר 2021 הוענק ליחידה אות הערכה מטעם הרמטכ"ל על חלקה בפעילות מבצעית מיוחדת.
ביוני 2022 נמנה מערך החקירות ביחידה עם היחידות אשר קיבלו תעודת הצטיינות מנשיא מדינת ישראל על הצטיינות בשגרה ובחירום.
בנובמבר 2022 הוענקה ליחידה אות הערכה מטעם הרמטכ"ל על פעילות מבצעית.
במרץ 2023 הוענק ליחידה צל"ש מטעם ראש אמ"ן על ביצועו של מבצע בזירה הצפונית.
שישה מקציני היחידה קיבלו צל"ש במהלך מלחמות ישראל:
סג"ם עוטר בצל"ש אלוף על פעילות מיוחדת בליל 28 בנובמבר 1956. סייד אחמד היה חלק מחוליה שחדרה לסוריה כדי להתקין מתקן האזנה על עמוד טלפון.
במהלך המבצע התפוצץ מנגנון ההשמדה העצמית של המתקן, והוא נהרג.
חברו של סייד אחמד נפצע קשה וחולץ על ידי חבר שלישי בחוליה.
גופתו של סייד אחמד נותרה במקום, ומקום קבורתו לא נודע.
סגן שאול גלעדי עוטר בעיטור העוז על פעילותו במהלך מבצע קלחת 4 בלבנון, ב-17 בספטמבר 1972. במהלך המבצע, נותק סגן שאול גלעדי מיחידתו בעת הקרב בג'אויה ונותר בזחל"ם בודד עם שמונה חיילים ומכשיר קשר בלתי תקין.
במהלך חזרתו לשטח ישראל, נתקל בשריונית לבנונית, שבה את חייליה ובעזרתם ניווט לכיוון ישראל.
במהלך הנסיעה אזל הדלק בזחל"ם והצוות עצר בתחנת תדלוק לבנונית, השתלט על שני ג'יפים צבאיים לבנונים, שבה את חייליהם והמשיך עם כל השבויים לשטח ישראל.
על פעילות זו זכה מפקד הכוח, סגן שאול גלעדי, בעיטור העוז.
סרן גדעון חסיד עוטר בצל"ש ראש אמ"ן על פעילותו במלחמת יום הכיפורים, כחוקר שבויים.
סגן חיים פרץ עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על גילוי אומץ לב במהלך הפיגוע במשגב עם, 7–8 באפריל 1980. סגן חיים פרץ התנדב, תוך סיכון אישי ואומץ לב, להכניס למעון הילדים שעליו השתלטו המחבלים ארגז חלב עבור הילדים בני הערובה.
רב-סרן שי לחמן עוטר בצל"ש ראש אמ"ן על פעילותו במהלך מלחמת לבנון הראשונה, 1982. במהלך המלחמה שירת רס"ן שי לחמן כחוקר שבויים ובמסגרת פעילותו עסק רבות באיתור נעדרי צה"ל.
במהלך המצור על ביירות יצר קשרים עם מפקדים מקומיים והצליח להביא לכניעת שני רבעים בעיר ללא קרב.
סרן גיורא אברהם עוטר בצל"ש ראש אמ"ן על פעילותו במהלך מלחמת לבנון הראשונה, 1982. בעת הלחימה על כיבוש צור, יצר סרן גיורא אברהם מגעים עם התושבים המקומיים וכך הביא לכניעת צור ללא קרב וחסך קורבנות רבים.
בעת הכניסה לצור פעל להשגת מודיעין טאקטי חיוני תוך כדי לחימה ואף הצליח לגלות שבוי ישראלי ולהחזירו.
המיון ליחידה מתבצע בשני שלבים.
את המיון הראשוני ניתן לעשות בשתי דרכים:
הרחקה מגיבוש סיירת מטכ"ל תוך 48 שעות
ביצוע גיבוש סיירת מטכ"ל או גיבוש שייטת 13 בתוצאת "סיים".
מיון פסיכוטכני, ראיון פסיכולוג ותחקיר ביטחוני
מיון מקצועי ומבחני קואורדינציה ופיזיות/קרב מגע.
הכשרת הקת"מ כוללת שני שלבים:
אולפן לימוד השפה הערבית בתנאי פנימייה, שאורכו כ-10 חודשים ובסיומו שולטים בקריאה ובכתיבה בשפה הערבית באופן שוטף.
קורס הקת"מ האורך חמישה וחצי חודשים, במהלכו לומדים ומתרגלים את רזי הגיוס, ההפעלה והפעילות המבצעית החשאית על כל גווניה.
בסף הקורס, תקופת חניכה הנמשכת מספר חודשים.
בתל צפית, ליד כפר מנחם, הוקם מצפור המנציח את סא"ל דוד קרון, איש קיבוץ כפר מנחם ומייסדה של יחידת "מודיעין 10".
האתר משמש אתר הנצחה ל-28 חללי יחידה 504.
במהלך השנים נשמעו בקהילת המודיעין הישראלית קולות שהטילו ספק בנחיצות היחידה, והציעו לחלק את סמכויותיה ואת סוכניה בין המוסד לבין השב"כ.
בשנת 2020 ננקטו צעדים פיקודיים חמורים נגד בכירים ביחידה, בעקבות שליחת אחד מסוכניה ביהודה ושומרון להביא צנצנות טחינה לקצין מודיעין ראשי במסגרת "מבצע טחינה", הכינוי שהוצמד ביחידה לאירוע זה.
"עמותת בוגרי יחידה 504 – מודיעין 10"
עמותת "מודיעין 10" הוקמה בשנת 1998 בידי קבוצת בוגרי היחידה.
שם העמותה נגזר משמה של היחידה בראשית ימיה.
בתאריך 24 פברואר 2022, שונה שם העמותה לשם: "עמותת בוגרי יחידה 504 – מודיעין 10" ולקלוט בשורותיה, את כל מי ששרתו ביחידה 504 בתפקיד כלשהו.
מתחילת דרכה, הציבה העמותה כמה יעדים לפעילותה:
שימור מורשת היחידה והנחלתה לקציני וחיילי היחידה ולקהל הרחב
בית חם למשפחות חללי היחידה
מסגרת חברתית לכל בוגרי היחידה
העמותה מקיימת קשרים עם יחידה 504 במכלול המשימות שנטלה על עצמה, ובאופן מיוחד בנושאי המורשת וההנצחה.
העמותה הקימה אתר אינטרנט ובו מידע כללי אודות היחידה, העמותה, סיפורי מורשת, הנצחת החללים.
נכון לשנת 2024, האתר נמצא בשלבי עריכה סופיים.
אפרים לפיד, לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017, עמ' 88–96
יואב גלבר, ניצני החבצלת - המודיעין במלחמת העצמאות 1948 - 1949, חלק שני, משרד הביטחון
דני אשר, מעשה אמ"ן - כרך א' - תולדותיו של המודיעין הצבאי, עד 1972,הוצאת מערכות, משרד הביטחון, 2014
רפי סיטון ויצחק שושן, אנשי הסוד והסתר, מעלילות המודיעין הישראלי מעבר לגבול, הוצאת עידנים/ידיעות אחרונות 1990
שגב (סבאג), מאחורי הפרגוד - ועדה פרלמנטרית עיראקית על המלחמה בישראל, צבא ההגנה לישראל/הוצאת מערכות 1954
יחידה 8200 (קרי: "שמונה מאתיים") היא יחידה לאיסוף מודיעין אותות (סיגינט) ופענוח צפנים, השייכת לאגף המודיעין של צה"ל.
היחידה נחשבת לאחת מהיחידות הטכנולוגיות הטובות בעולם וליחידה הגדולה ביותר מבין יחידות צה"ל.
מפקד היחידה הוא קצין בדרגת תת-אלוף.
היחידה, נודעה בעבר בתקשורת ובפרסומים צבאיים בשם "יחידת האיסוף המרכזית", כונתה מ־22 ביולי 1948 שירות מודיעין 2 (ש.מ.2), אחר כך יחידה 515 (קרי: "חמש ורבע"), ובהמשך יחידה 848 (קרי: "שמונה ארבע שמונה").
לאחר מלחמת יום הכיפורים שונה שמה ל"יחידה 8200".
בראשיתו, נשען המודיעין ב בארץ ישראל על מודיעין אנושי ועל יחסי שכנות הדוקים בין יהודים וערבים.
בתקופת המנדט החל מעקב אחר מידע שזרם במרכזיות טלפונים ברחבי הארץ.
במלחמת העצמאות נוצרה התמודדות חדשה מול צבאות ערב שהפעילו מערכות קשר לשליטה על הכוחות.
החל משנת 1920 החלה פעילות סיגינט נקודתית ביישוב העברי, שקיבלה משנה תוקף בעקבות מאורעות תרפ"ט.
ב-1940 הוקם בארגון ההגנה הש"י (שירות ידיעות), שהיה שירות המודיעין של הארגון.
בבניין מגורים ברחוב סוקולוב 26 בתל אביב החלה בפברואר 1939 האזנה במחתרת ביוזמת הש"י, ליחידות צבא ומשטרה של שלטונות המנדט הבריטי שפעלו נגד ההעפלה בהתאם למדיניות "הספר הלבן" הבריטית.
החוליה החליפה דירות מסתור בתקופת המנדט הבריטי.
לאחר קבלת החלטת החלוקה (נובמבר 1947) נאמר לאנשי חוליית ההאזנה שפעלה בתל אביב מטעם הש"י כי משימתם הסתיימה.
ההנחיה ניתנה כנראה במהלך ינואר 1948. החוליה המשיכה לפעול בהתנדבות וראש הש"י, איסר בארי, החזיר אותה לפעילות בעקבות מידע ערכי שקיבלה והעביר אליו ראש החוליה מרדכי אלמוג (ורצמן).
מפקדת היחידה פעלה בדירות בתחומי העיר תל אביב-יפו.
אלחוטנים שפעלו במסגרת החוליה בתל אביב היו בהמשך בין ראשוני יחידת ההאזנה של צה"ל עם הקמת המדינה.
מרדכי אלמוג שהנהיג את פעילות החוליה היה מפקדה הראשון של יחידת ההאזנה הזו, שנקראה שירות מודיעין 2.
בשנת 2021 הוצב לוח הנצחה ליחידה ברחוב סוקולוב 26 מטעם עיריית תל אביב בעקבות פניית יחידת 8200 ועמותת בוגרי היחידה (ש.מ.2).
תפקיד היחידה הוגדר: "להשיג ידיעות על האויב בכל שטחיו על ידי האזנה לשידוריו, שיחותיו ופענוחן".
בין הישגי היחידה: פענוח הצופן של הצבא המצרי במלחמת העצמאות, והאזנה לשיחות של המצרים בדיונים על הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות.
במקביל פעלה בירושלים הנצורה יחידה בשם "שפ"ן" - שירות פענוח נסתרות, שעם אנשיה נמנו ראובן בלום (מפקד יחידה 515 בשנים 1961–1966), הבלשנים יעקב פולוצקי, יהושע בלאו, שלמה מורג וחוקר האסלאם דוד צבי בנעט.
יחידות אלה, שאוחדו בסוף 1948, היו תחילתה של יחידת הסיגינט (מודיעין אותות) המוכרת כיום כיחידה 8200.
בסיס דרום הוקם במהלך מלחמת העצמאות באוקטובר 1948. בשנת 1967 עבר בסיס דרום מבאר שבע אל מקומו החדש שקיבל את הכינוי בסיס ירקון.
אתרי האזנה ובסיסים בתחילת הדרך
ב־20 במאי 1948 עברה חוליית ההאזנה התל אביבית בהנהגתו של מרדכי ורצמן, למשך מספר שבועות מדירת המסתור האחרונה בשדרות רוטשילד 48 ל"בית האדום" שבו פעלה באותם ימים מפקדת ארגון ההגנה.
כעבור מספר שבועות מפקדת היחידה עברה לשדרות ירושלים 101 ביפו ושם הוקם בסיס "בית הייכל" (Haikal) בביתו הנטוש של יוסוף הייכל, שהיה רכוש ערבי נטוש ששייך למשפחת חממי.
בתחומי הבסיס נכללו גם בתים סמוכים (מספרים 99, 103, 105).
בחודש דצמבר 1948 עברה מפקדת יחידה 8200, אז תחת השם ש.מ.2, לבסיס "בית ביבי" בסוף שדרות ירושלים.
באותו אתר עד כיבוש יפו במלחמת העצמאות ב-13 במאי, פעל מחנה מבוצר אשר שימש את המטה הראשי ביפו ובראשו עמדו המפקד העיראקי של יפו עבד א-נג'ים א-דין וחסן סלמה, תוך קיום קשר עם מפקדתו של פאוזי קאוקג'י.
מבנה היחידה כלל גם חוליית האזנה בירושלים, שמוקמה במחנה שנלר, חוליית האזנה בחיפה, חוליית האזנה בבאר שבע, שהתמקמה בתחנת הרכבת הטורקית, חוליות האזנה נוספות ברחבי הארץ, וחוליות האזנה ניידות שהצטרפו לכוחות הלוחמים.
היחידה, שגדלה במהלך מלחמת העצמאות, מנתה בסופה כ-250 אנשים.
בסוף שנת 1953 עברה מפקדת יחידת ההאזנה ש.מ.2 מתל אביב-יפו לגלילות.
(בשנות השבעים המבנים באתר נהרסו והוקם במקום פארק דוידוף).
עם ראשי היחידה בתקופה זו, בנוסף לאלמוג, נמנו אברהם אילוני (שמונה למפקדה בשנת 1952), אברהם שרוני וד"ר יוסף גיליס.
בעקבות חשד של אנשי האו"ם בוועדות שביתת הנשק שישראל קוראת ומפענחת את המברקים המוצפנים שלהם, עבר האו"ם לשימוש במכונת הצפנה מתוצרת בוריס הגלין , שאותן גיליס לא הצליח לפצח.
רכישת ציוד לעיבוד נתונים מתוצרת IBM אפשרה להתגבר על קושי זה.
בשנת 1955 החל לפעול במכון ויצמן למדע המחשב הראשון בישראל - ויצק, ויחידה 515 זכתה להשתמש בו פעמיים בשבוע, שעתיים בכל פעם.
במאי 1961 הוענק פרס ביטחון ישראל לצוות המחשוב של יחידה 515 בראשותו של סא"ל מאיר שפירא.
זמן המחשב המצומצם לא סיפק את היחידה, ובשנת 1959 הציע שפירא לרכוש מחשב בלעדית ליחידה.
לקידום ההצעה נפגש עם מרדכי קיקיון, שהציע להגיש את ההצעה בשם כל מערכת הביטחון, ובהמשך לכך הוקמה ביולי 1959 יחידת ממר"ם, והמחשב הצה"לי הראשון החל לפעול בה ביולי 1961. המחשב שירת את אגפי צה"ל וחילותיו, ובהם יחידה 515.
בשנת 1966 הוקם ביחידה מרכז דיווח והתרעה שנקרא "שופר", זאת במסגרת שיפור ההיערכות לאפשרות של תקיפת פתע של חיל האוויר המצרי על הכור בדימונה, היערכות שנקראה "סנטור".
כשנה לאחר מכן, באפריל 1967, הוקם מרכז דיווח דומה במחלקת המחקר באמ"ן, שנקרא מד"ת (מרכז דיווח ותיעוד).
ב-26 בנובמבר 1966, שבועיים אחרי מבצע "מגרסה", נקלט על ידי יחידת הסיגינט של אמ"ן 515 מברק שנוסח כפקודה מאת המפקד הכללי של המפקדה הערבית המאוחדת (מפע"ם) אל מפקדי הכוחות המזוינים של כל המדינות הערביות החברות במפע"ם.
הייתה זו הוראה להעמיד את כוחותיהם בכוננות מלאה.
בבדיקה נוספת של הידיעה, ולאחר שלא נראו תזוזות בקרב כוחות ערביים, בוטלה הכוננות.
בשל חומרת הטעות לקח על עצמו סא"ל יואל בן-פורת, מפקד המסגרת המקצועית האחראית לכך ביחידה, את האחריות והגיש את התפטרותו לראש אמ"ן אלוף אהרון יריב.
אלוף יריב העריך מאוד את אישיותו וכישוריו של בן-פורת, וסבר כי אסור לאבד קצין מוכשר ואיכותי בשל טעות שנזקה היה מוגבל.
בתקופה שעד מלחמת ששת הימים התחזקה המגמה שהוביל רמ"ח איסוף אל"ם אלי זעירא, שהמודיעין האלקטרוני ובמרכזו הסיגינט (אז – האזנה) הוא גורם דומיננטי בסל האיסופי.
הורחב כיסוי מקורות סיגינט בעולם הערבי באופן אינטנסיבי, כולל כניסה לתחומים חדשים; ונוצרו יכולות מבצעיות שהביאו לפריצות דרך איסופיות לתחומים ולהיקפים שלא נודעו עד אז.
יחידה 515 זכתה לתנופה בשל הערכת מצב מודיעינית שהעמידה בראש הצי"ח את ההתרעה מפני תקיפה אווירית מצרית על הכור בדימונה, היערכות שנקראה "סנטור".
כיסוי חיל האוויר המצרי חייב התארגנות חדשה וקשר הדוק מאוד עם ענף המודיעין (ענף 4) במפקדת חיל האוויר.
בתקופה זו נכנסו לארצות ערב מערכות רדיו טלפון חדשות, ולמרות מאמץ רב של הערבים לשמור על ביטחון שדה, יחידה 515 התמודדה בהצלחה עם כיסוי אפיקים רבים יותר ועם יותר מידע בדיבור, לא רק במורס.
התח"ל (קשר חו"ל של ארצות ערב עם הנציגויות שלהן בעולם) היה מקור חשוב למידע מדיני.
בתקופה זו לא היו לוויינים, לא כבלים תת-ימיים ולא אינטרנט.
באותה תקופה נכנס גם כיסוי האלינט לפעולה – מעקב אחר מכ"מים נייחים ומוטסים.
המכ"ן – מגלה הכיוון של מערכות הקשר הערביות – הוסיף מימד חשוב "היכן ערוך האויב".
חיל האוויר תרם במלחמה ליכולת הכיסוי של יחידה 515 כאשר פגע בקשר הקווי של המצרים כדי לאלץ אותם להעלות רשתות לאוויר.
מבצע "מוקד" שפתח את מלחמת ששת הימים התבסס על המודיעין האיכותי שסיפקה יחידה 515 עד שעת ה-ש.
ב־6 ביוני 1967, היום השני למלחמת ששת הימים, קלטה היחידה את שיחת נאצר-חוסיין.
בשיחה זו, נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר הוליך שולל את חוסיין, מלך ירדן וטען כי חיל האוויר המצרי הולם מהבוקר בשדות התעופה של ישראל, אף על־פי שידע כי חיל האוויר שלו הושמד ברובו יום קודם במסגרת מבצע מוקד.
נאצר הציע ששניהם יצהירו בבוקר כי בהתקפה על שדות התעופה במצרים ובירדן השתתפו מטוסים אמריקניים ובריטיים, שהמריאו מנושאות מטוסים במזרח הים התיכון.
השיחה שנקלטה הושמעה בגלי צה"ל על פי החלטת משה דיין, חרף התנגדותו של ראש אמ"ן, האלוף אהרן יריב, שחשש שעקב פרסום נוסח השיחה ועצם העובדה שנקלטה, ייחשפו מקורות ודרכי עבודה.
הייתה זו הפעם הראשונה שישראל פרסמה שיחה שנקלטה על ידיה.
ההחלטה לפרסם את השיחה התקבלה מתוך חשש שמצרים מנסה באמצעות השקר לגרור את ברית המועצות למלחמה, כפי שהתחייבה בהסכם ההגנה, במקרה שארצות הברית תתערב לצד ישראל.
לימים הצהירו חיילים ששרתו ביחידה בתקופה שחשיפת השיחה אכן גרמה לירידה בכמות יירוטי השיחות.
בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים ועד מלחמת יום הכיפורים סייעה היחידה לשב"כ לאתר פעילות סוכנים משדרים מסיני למודיעין המצרי.
באוגוסט 1968 שונה שם היחידה ל"יחידה 848" (קרי: שמונה-ארבע-שמונה).
בעקבות טיבוע המשחתת "אילת" ולקחיו, תגברה היחידה את יחידת ההאזנה של חיל הים יחידה 663.
ב-1968 הגיעו המצרים להבנה כי עליהם לפתח את נושא הסיגינט והקימו את מנהלת הלוחמה האלקטרונית ששילבה יכולות מודיעיניות עם יכולת חסימה ושיבוש של מערכות תקשורת של האויב, כל זה בסיוע סובייטי.
במסגרת פעילות המודיעין המצרי פעלה מג'מועה קרב 39, אשר מיולי 1969 עשתה שימוש בבלון בשדה התעופה באבו טור למטרות איסוף מודיעין מעבר לסוללת העפר שהקים צבא מצרים לאורך תעלת סואץ.
בעקבות מלחמת ששת הימים הקימה היחידה בסיסי האזנה באום חשיבה ובבלוזה שבסיני, בחרמון ובתל אביטל שברמת הגולן וביהודה ושומרון.
מלחמת ההתשה היוותה נקודת זינוק ליחידה בכל התחומים שהובלו על ידי אל"ם שלמה ענבר, אשר הגיע לפקד על היחידה כבחירתו האישית של ראש אגף המודיעין, האלוף אהרון יריב.
בתקופה זו נענה אגף כוח האדם לדרישת יריב לתגבר את היחידה ב-94 גברים לצורכי האזנה בחזית התעלה.
בשנת 1969 הותקן ביחידה מחשב IBM 360/44, שנועד לעיבודים עתירי חישובים.
היה זה המחשב הראשון שהותקן בצה"ל מחוץ לממר"ם.
במרץ 1970 העבירה היחידה ידיעה שמחזקת את ההבנה שהכוח הסובייטי שהגיע למצרים נועד לפעול עצמאית.
סימן נוסף לכך היה קליטת סוללת SA-3 סובייטית באלכסנדריה במסגרת כיסוי האלינט של היחידה.
עד סוף שנות השישים נשען המוסד על היחידה, למעקב אחר התקשורת בין אנשי הפח"ע וקשריהם עם תשתיות לסיוע מבצעי שהקימו בארצות שונות.
מבצע תרנגול 53 יצא לפועל כדי לנצל את "התחכמותו" של מפקד זירת ים-סוף המצרי.
הלה החליט להציב מכ"ם רוסי P-12 פעיל באתר דמה באזור ראס ע'ארב, בצד המערבי של המפרץ.
הרעיון היה להטעות את חיל-האוויר הישראלי ולמנוע את השמדתו, כגורל מכ"מים אמיתיים אחרים.
אתר דמה אינו מוגן כאתר אמיתי וכאלה לא היוו אתגר ל"ארטילריה המעופפת" של ישראל.
התרגיל נקלט בתעבורת הקשר של יחידה 8200 והמידע הועבר לאמ"ן.
האגף הציע לרמטכ"ל לחטוף את המכ"ם המצרי.
חיים בר-לב, הרמטכ"ל, אישר את המבצע, שבוצע ללא תקלות.
כישלון ההתרעה במלחמת יום הכיפורים
לפני פרוץ המלחמה מנתה יחידה 848 כ-3,400 חיילים, והיא קיבלה 85% מתקציב אמ"ן.
לרשות היחידה עמדו, בין היתר, "האמצעים המיוחדים", שהיו אמצעי איסוף מודיעין אותות של צה"ל שהותקנו במצרים, ואמורים היו לספק מידע אמין על כוונת המצרים לצאת למלחמה.
בימים שקדמו למלחמת יום הכיפורים פנו מפקד יחידה 848, אל"ם יואל בן-פורת וראש מחלקת איסוף, אל"ם מנחם דיגלי, אל ראש אמ"ן, האלוף זעירא, ודרשו להפעיל את האמצעים המיוחדים, במטרה לברר האם תנועות הצבא במצרים הן הכנה למלחמה, או שמדובר בתרגיל בלבד.
אצל מקבלי ההחלטות, הרמטכ"ל דוד אלעזר ושר הביטחון משה דיין, נוצר הרושם שהאמצעים המיוחדים הופעלו כבר ימים אחדים קודם לכן, וביודעם את מהותם של האמצעים המיוחדים, נתנו משקל רב להערכתו של זעירא שלא צפויה מלחמה.
בספר שפרסם תא"ל שלו בשנת 2006, הוא טען כי ב־4 באוקטובר 1973 קלטה יחידת איסוף מידע בעל משמעות התרעתית גבוהה, אך זו לא הגיעה למחלקת המחקר אלא כעבור שלושה חודשים.
יואל בן-פורת מספר בספרו "נעילה" על מברק מוצפן שפענח ראובן ירדור ב-5 באוקטובר סמוך לשעה 5 בערב (21 שעות לפני פרוץ הקרבות), שהבהיר מעל לכל ספק כי המלחמה עומדת לפרוץ.
את המברק שלח שגריר עיראק במוסקבה למשרד החוץ בבגדאד, ובו דיווח כי פינוי נתיני ברית המועצות מסוריה וממצרים בא בעקבות כוונת הסורים והמצרים לפתוח במלחמה.
ההתרעה עוכבה באגף המודיעין ולא הגיעה בזמן לרמטכ"ל אלעזר.
מפקד היחידה, תא"ל יואל בן פורת, עשה מאמץ נואש לשכנע כי המלחמה קרבה, אך לא הצליח בכך, אף על פי שהיו הרבה מאוד סימנים מעידים בשטח ובעולם המודיעין שהמלחמה עתידה לפרוץ.
הייתה כוונה בתוכנית המלחמה המצרית באוקטובר 1973 לכבוש את רכס אום ח'שיבה עליו ישבו בסיס ההאזנה המרכזי "בבל", החפ"ק הפיקודי "דבלה" ויחידות נ"מ ול"א של חיל האוויר.
המשימה הוטלה על חטיבה אמפיבית 130, אך היא לא בוצעה.
בתחילת מלחמת יום הכיפורים, נכבש מתקן של היחידה במוצב החרמון בידי כח קומנדו סורי.
13 חיילים, ששרתו במוצב נשבו, וחייל אחד נהרג בשלב הכניעה ב-7 באוקטובר.
בין החיילים שנפלו בשבי היו עמוס לוינברג, קצין בינה רשתית (קב"ר), ששהה במוצב החרמון בעת שכוחות צנחנים סורים כבשו את המוצב.
לוינברג סיפק לשוביו מידע סודי רב על היחידה וזכה עקב כך לכינוי "הקב"ר המזמר".
בין השבויים היו אפרים זינגר וסמ"ר דני יוסף (בדצמבר 2022 הועלה לדרגת רס"ן) ואחרים.
3 מחיילי היחידה שסופחו למתקן ערב יום הכיפורים (קצין ו-בד"א) הצליחו לסגת יחד עם מפקד המוצב ונוספים והגיעו לקו כוחות צה"ל.
הקצין חזר מיד ליחידה והשתלב בענף הטכני ממנו יצא.
ב-19 ביוני 2023 התקיים ביחידה מפגש ראשון מזה 50 שנה עם פדויי השבי מהיחידה.
לאחר מלחמת יום הכיפורים שונה שם היחידה לשמה הנוכחי, "יחידה 8200".
היערכות היחידה בעקבות הסכם השלום עם מצרים
בעקבות יוזמת השלום של נשיא מצרים אנואר סאדאת ב-1977 נחתם הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1979, במסגרתו פינתה ישראל את חצי האי סיני והתייצבה על קו הגבול שנקבע בהסכם.
במהלך התקופה הזאת התארגנה היחידה לפרק את כל בסיסיה בסיני בתוך שלוש שנים (עד אפריל 1982).
היחידה עשתה זאת בשני שלבים.
בשלב הראשון (עד לאוקטובר 1981) פורק המערך הקדמי במרכז סיני ובקרבת תעלת סואץ, והוקם מערך ביניים לאורך הקו שחצה את סיני מאל עריש ועד לשארם א-שייח'.
בשלב השני (עד לאפריל 1982) פורק מערך הביניים בסיני והוקם מערך הקבע של היחידה ממזרח לגבול ישראל-מצרים.
כל זה נעשה תוך שמירה על רצף הכיסוי המודיעיני לאפשרות של מהפך מדיני או צבאי.
בשנות התשעים של המאה העשרים נערך מבצע הסייבר ההתקפי הראשון של צה"ל, "מבצע 102" על ידי יחידה 8200.
במרץ 2004 פרסמה הוועדה לחקירת מערך המודיעין בעקבות המלחמה בעיראק דו"ח, ובו הציעה בין היתר להוציא את היחידה ממסגרת אגף המודיעין ולהפוך אותה לסוכנות מודיעין אותות (סיגינט) לאומית, בניהול אזרחי, בדומה למצב בארצות הברית ובבריטניה – הצעה שלא יושמה עד כה.
ח"כ ד"ר יובל שטייניץ, ראש ועדת חוץ וביטחון בכנסת וועדת המשנה לשירותים חשאיים, אמר:
"בנושא 8200 המלצנו על הקמת ועדה מקצועית שתכלול נציגי כל השירותים המרכזיים: אמ"ן, מוסד, שב"כ והמועצה לביטחון לאומי.
זו תהיה ועדה שתבחן שלוש חלופות: האחת, מהפכה מתונה שבה תושאר היחידה בצה"ל, אולם תמונה לה מעין מועצת מנהלים חיצונית שייכללו בה נציגי אמ"ן, המוסד, השב"כ והמל"ל; ואשר תקבע את הצי"ח ותתווה את סדרי העדיפויות בבניין הכוח והיכולות לטווח ארוך.
השנייה: הוצאת היחידה מצה"ל והפיכתה לרשות סיגינט לאומית כמקובל במדינות המערב.
השלישית: השארת המצב הקיים על מעלותיו וחסרונותיו.".
לפי מסמך אמריקני מודלף, בזמן מלחמת לבנון השנייה, מפקד היחידה ביקש מידע מנציג הסוכנות לביטחון לאומי, בעיקר על בכירי חזבאללה שהיו יעדים לחיסול.
לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 (בתקופתו של ראש אמ"ן עמוס ידלין), הפכה יחידה 8200 לחוד החנית של לוחמת הסייבר ההתקפי.
ביולי 2013 העניק הרמטכ"ל בני גנץ ליחידה אות הערכה מטעם הרמטכ"ל על מה שהוגדר "הישגים יוצאי דופן בעלי חשיבות מכרעת לפעילות המבצעית של צה"ל" בשנים התשע"א-התשע"ג (2011–2013).
במאי 2017 העניק הרמטכ"ל גדי איזנקוט ליחידה אות הערכה מטעם הרמטכ"ל על "יוזמה והובלת פעילות רחבה ומגוונת, חדשנית ופורצת דרך בשנים האחרונות...
תרמו תרומה כוללת לביטחון המדינה והצלת חייהם של רבים בארץ ובעולם".
ב-21 בפברואר 2018 פורסם כי יחידה 8200 השיגה "ידיעת זהב" לגבי פיגוע אווירי גדול שדאעש עמד לבצע באוסטרליה.
היא העבירה אותו למודיעין האוסטרלי שסיכל את הפיגוע ועצר את המחבלים לפני ביצועו.
ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, אמר שישראל סיפקה מודיעין צבאי שבאמצעותו סוכלו למעלה מ-30 פיגועים של דאעש בעולם.
עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל בשנת 2020, הוקם מרכז המידע והידע הלאומי למערכה בקורונה, כמסגרת מחקר וניתוח מידע של אגף המודיעין ושתוצריו מיועדים לגיבוש מדיניות לאומית במשרדי הממשלה.
במסגרתו פועלים בין השאר גם מידענים ומנתחי מידע מיחידה 8200.
במהלך תקופת המאבק במגפה ועם הטלת הסגרים, מעת לעת, סייעה היחידה למערכת החינוך באמצעות הדרכות פרטניות של בני נוער בעיקר אלה שלמדו לקראת בחינות הבגרות.
כמו כן פיתחה מערך סיוע למורים להתמודד עם מערכות משרד החינוך ללימוד מרחוק (ZOOM, וואטסאפ וכדומה).
בפברואר 2021 זכו שתי מערכות שפותחו על ידי המרכז לבינה מלאכותית ודאטה סיינס ביחידה לפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת ע"ש אל"ם עוזי יאירי.
המערכות הן "אלכימאי", שנועדה לטפל בהתרעה שמגיעה מאחד הגבולות, מקטלגת את חשיבותה ואילו כלים יש להפעיל כדי לקבל את כל המידע הנחוץ כדי לנטרל אותה.
המערכת יודעת להתחבר לכל פלטפורמות האיסוף וכן לעדכן את הלוחמים בלחיצת כפתור.
המערכת השנייה נקראת "צל" (SHADOW), והיא מנוע החיפוש של 8200. היא מסוגלת לספק תוך זמן קצר את כלל הפרטים של מטרה כלשהי בכל סוגי המדיה.
מערכת חדשה שפותחה בתחילת 2021 נקראת "הבשורה".
זוהי אפליקצית המלצות אוטומטית למטרות.
במבצע "שומר החומות" המערכת פעלה ויצרה מאות מטרות חדשות בארבעה ימים בלבד.
ב-28 ביוני 2022, חשף סגן מפקד יחידת 8200, כי היחידה סיכלה ניסיונות להשתלטות על מערכות המים המרכזיות של ישראל.
היחידה זיהתה גם כי יריב מסוים תקף את ישראל ותוך כדי זיהתה שאותו תוקף ניסה גם לפעול כנגד תחנות כוח בארצות הברית.
זו הייתה האינדיקציה הראשונה להתקפה זו.
את האיום הצליחה היחידה למנוע באמצעות שיתוף פעולה הדוק עם השותפים האמריקאים של היחידה.
סגן מפקד היחידה קבע כי היחידה מהווה שחקן מרכזי בתחום הסייבר בישראל ומעבדת את המידע באמצעות כלים שפותחו ביחידה.
המידע שמתקבל, מגיע ממקורות שונים כולל משותפים.
בכתבה בעיתון האמריקני ניו יורק טיימס מ-27 במרץ 2024 צוין 8200 משתמשת בתוכנה לזיהוי פנים.
התוכנה נשענת על טכנולוגיה של חברת קורסייט הישראלית שבתחילת המלחמה סייעה לבתי חולים בארץ לזהות נפגעים במתקפת הפתע של חמאס.
לפי הכתבה, התוכנה מסתייעת גם ב"גוגל תמונות" ומאפשרת לזהות פנים מתוך קהלים גדולים ומתוך צילומים של כלי טיס בלתי מאוישים.
על פי תחקיר של הניו-יורק טיימס 8200 הפסיקה להאזין לרשתות הקשר הטקטיות של החמאס כשנה לפני התקפת הפתע ב-7 באוקטובר, ובכך איבדה יכולת להתריע מפני ההתקפה ולסייע לכוחות שנלחמו בזמן ההתקפה.
תחקיר בניו יורק טיימס מגלה עוד כי תוכנית המתקפה של ארגון הטרור חמאס ב-7 באוקטובר הגיעה לידי צה"ל יותר משנה לפני שזו קרתה.
גורמי ביטחון ומודיעין ישראלים דחו את התוכנית כשאיפות בלבד, בטענה שיהיה קשה מדי לחמאס לבצע אותה.
ביולי 2023, אנליסטית בכירה, רס"ב ו' ועוד קצין ונגדים נוספים ביחידת 8200 התריעו כי חמאס ערך תרגיל אימונים אינטנסיבי בן יום שלם שנראה דומה למה שתואר בתוכנית "חומת יריחו", אך התרעות אלו נדחו על הסף.
וכן תורגלו תרחישים שונים ובהם הפלת כלי טיס, השתלטות על ישוב ישראלי, כולל הרג של חיילים, הנפת דגל, וגם תקיפה של מבנה ציבור.
בהערכה גסה השתתפו בתרגיל באופן אקטיבי קרוב ל-200 לוחמים ממערכים שונים, ומול קהל צופים בכיר מאוד כולל ציון פרטי שמותיהם ותפקידיהם של הבכירים שצפו באימון.
ביולי 2024 בחדשות סוף-השבוע של ערוץ 12 פורסם תחקיר על כל הכשלים שגרמו למחדל במתן ההתראה למלחמה.
בתחקיר דווח כי עם תום מבצע צוק איתן ולאחר גיבוש מסקנות על פערים מודיעיניים באמ"ן הוחלט להקצות משאבים אשר יאפשרו להתקרב למעגל קבלת ההחלטות בחמאס.
מספר שנים לאחר צוק איתן 8200 מייצרת מערכת אשר משפרת דרמטית את יכולת האיסוף על חמאס.
עוד דווח בתחקיר כי, באפריל 2022 המערכת סייעה להפיק את תוכנית הדגל של חמאס - תוכנית הפלישה שתיקרא לימים בישראל "חומת יריחו".
על מערכת זו קיבלה היחידה את פרס ביטחון ישראל.
ביוני 2023, תפעול המערכת הקשה מאוד על אנשי היחידה.
כתוצאה מכך החליט מפקד היחידה יוסי שריאל לסגור אותה.
לאחר התנגדות מטעם אחת הקצינות ביחידה, החליט שריאל שבסופו של דבר לא לסגור את המערכת.
עם זאת היא תנוהל בעדיפות מאוד נמוכה.
עוד נמצא נמצא בתחקיר כי זמן קצר לפני מתקפת הפתע הייתה הזדמנות פז להביא פריצת דרך טכנולוגית באמצעות המערכת אשר יכלה לאפשר תמונת מצב אחרת ערב המתקפה.
עבודה של תיקון המערכת דרש כך לפי התחקיר כשבוע של עבודה, ומפקד היחידה שריאל החליט שזה מיותר.
כמו כן דווח כי בליל ה-6 באוקטובר הייתה תקלה במערכת הזו שתוקנה רק כאשר בשלב שמחבלי חמאס פשטו במתקפת הפתע על יישובי עוטף עזה.
בכירים לשעבר באמ"ן מסרו כי בתקופת מפקד היחידה הקודם אסף כוחן המערכת תוחזקה באופן שוטף, היו מעט תקלות ורוב רובו של הזמן היא הפיקה את המידע.
היחידה אחראית על מספר בסיסים העוסקים בעשייה מודיעינית, הידוע שבהם שכן בעבר במוצב החרמון.
הבסיס המרכזי של היחידה נמצא בגלילות, שם ממוקמים מפקדת היחידה והמרכז הטכני, וסמוך לקיבוץ אורים בנגב מפעילה היחידה את בסיס "ירקון", אחד מבסיסי ההאזנה הגדולים ביותר בעולם.
עד מלחמת ששת הימים (1967) היו מחלקות "ביקורת קשר" במסגרת מחלקות המודיעין הפיקודיות (צפון, מרכז, דרום), כאשר הכלים (זחל"מים ו-נ"נים) היו בימ"ח הפיקודי והחיילים היו אנשי יחידה 515 שהוכשרו על ידה, והצטוותו לכלים שבפיקוד, בעת חירום או במלחמה.
אחד מלקחי המלחמה היה להעביר את האחריות על המסגרות הפיקודיות הללו ליחידה 848 שתאכסן את הכלים (זחל"דים ונ"נים), תאמן ותכשיר את הצוותים המאיישים אותם במסגרתה.
בעת חירום או במלחמה היחידה תספח אותם לפיקודים ולאוגדות בהתאם לתוכניות המבצעיות.
כך הוקם ביחידה הגדוד הנייד (גנ"ד) בפיקוד סא"ל שמחה ביברמן.
לראשונה פעל הגדוד, במתכונת החדשה, במלחמת יום הכיפורים (1973).
מחלקות ההאזנה הוכפפו לאוגדות הלוחמות וליוו אותם לאורך המלחמה.
דוגמאות בולטות לתרומתן היה בצוות הגנ"ד באוגדה 36, בפיקודו של דייב הרמן, שאיתר את הכח העיראקי שהגיע לתגבור הסורים ברמת הגולן, ובצוות הגנ"ד בפיקודו של ברוך כמיל באוגדה 162, שסייע להשמיד את חטיבת השריון 25 המצרית בסיני במארב שריון באזור האגם המר הקטן.
בהמשך הקרבות, נהרג הקב"ר סרן אבישי בן צבי, לאחר שהעביר התרעה על הפגזת חפ"ק מפקד האוגדה בגבל גניפה.
במלחמת של"ג (1982) מחלקת הגנ"ד באוגמ"ר 91 קלטה מידע חיוני שהביא לחילוצו של החייל אפי טלבי, שנקלע בטעות למחנה פליטים בצור ונחשב נעדר או שבוי עד שחולץ.
מחלקת גנ"ד חברה לאוגדה 96 שנחתה בשפך האוואלי, ובנוסף חוליית האזנה שפעלה גם מסטי"ל בלב ים קלטה ודיווחה למודיעין האוגדה על רשת ניהול אש של הפת"ח.
בהמשך הלחימה הסתייעה חטיבה 35 בדו"חות האזנה ממחלקת הגנ"ד שבאוגדה.
בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה (2006) אורגן מחדש הגנ"ד והפך ליחידת המשנה שתפקידה לאסוף מודיעין עדכני ולהעבירו בזמן אמת לכוחות הלוחמים.
בעבר, הלוחמים ביחידה עברו טירונות בבא"ח חיל האיסוף הקרבי במחנה מגן סיירים שבערבה.
בשלהי העשור השני של המאה ה-21, הטירונות היא בבא"ח גולני עם גדס"ר גולני.
במהלך הטירונות הלוחמים עוברים הכשרת רובאי בסיסית בדרגה 07. הלוחמים פועלים בתנאי שטח מורכבים בפעילויות מבצעיות מיוחדות בכל הגזרות.
הם מסייעים באיסוף מודיעין ללחימה עבור יחידות עילית כמו שייטת 13 וסיירת מטכ"ל.
אנשי היחידה מסכלים טרור בזמן אמת ומהווים גורם משפיע ביכולת ההתרעה של צה"ל.
הגדוד לקח חלק במבצע שובו אחים ובמבצע צוק איתן.
"מעוף רחב" היא יחידה מבצעית רב־זרועית המשותפת לאגף המודיעין ולחיל האוויר ומשלבת בתוכה גם אנשים מחיל הים אשר פועלת מבסיס נבטים.
תפקידיה הם איסוף, הפקה ועיבוד מידע על בסיס מומחיות במחקר חתימות דיגיטליות והאזנה, לצורכי התרעה ולחילול מטרות.
משימותיה הבולטות של היחידה הן הגנה על שמי המדינה, השגת עליונות אווירית וימית ואבטחת כוחות באוויר ובים.
מערך ההפקה המודיעיני לוקח חלק בליווי פעילויות מבצעיות לאורך כל ימות השנה גם בשלב המקדים, במהלך הביצוע ובשלב האוחר.
היחידה הוקמה כרב־זרועית בשנת 2016 תחת סמכות חיל האוויר, בהנחיה מקצועית של יחידה 8200 למד"ן ומד"ן.
כוח האדם המאייש את היחידה מקבל הכשרה בסיסית באמ"ן ובלמד"ן, אך כפוף לחיל האוויר.
בסביבת עבודה אחת משרתים לובשי מדים כחולים, לבנים וירוקים, שפועלים יחד לאותה משימה ולעיתים גם חולקים את אותו המקצוע.
היחידה פועלת בעזרת מטוסי גאלפסטרים G-500 ("שביט") שבטייסת 122.
יחידת חצב, עסקה באיסוף מודיעין ממקורות גלויים (אוסינט): שידורי טלוויזיה, רדיו, עיתונות ואינטרנט.
החל מהמאה ה-21 היחידה עקבה בעיקר אחרי רשתות חברתיות.
תרגום הידיעות השונות היווה חלק ממה שמוגדר "מודיעין בסיסי", הנאסף על ידי יחידות החיל.
בדצמבר 2021 נסגרה היחידה וחייליה פוזרו בתוך מסגרות המשנה של יחידה 8200.
לאורך שנים מילאו נשים, לצד גברים, תפקידים מקצועיים בתחומי ההפעלה, שלישות ורווחה, בעיקר כחיילות בדרגות שעד רס"ן.
בשנת 1981 קודמה אילנה דותן לדרגת סא"ל, והייתה הקצינה המקצועית הראשונה ביחידה שמונתה לדרגה זו, בהיותה ראש ענף.
בשנת 2006 בתקופת מלחמת לבנון השנייה עמדה סא"ל ש' בראש אחת מזירות העימות.
בשנת 2008 מנתה קבוצת הנשים בדרגת סא"ל ביחידה שבע נשים, שהוצבו לתפקידים בכירים גם במערכים הטכנולוגיים, הפיקודיים והמודיעיניים של היחידה.
בשנת 2010 מונתה סא"ל רונית לבבי מורד לתפקיד מפקדת "חצב".
בשנת 2014 מונתה לתפקיד רמ"ט היחידה והועלתה לדרגת אל"ם.
לתפקיד סגנית מפקד היחידה לדיגיטל.
בינואר 2022 אושר מינוייה של אל"ם ג.
לתפקיד רמ"ט (ראש מטה) היחידה.
היא הקצינה השלישית בדרגת אל"ם ביחידה לצד מפמ"רית מרכז הסייבר, אל"ם ל.
היחידה פועלת גם במרחב החינוכי והקהילתי בכמה תוכניות.
בתחילה, בנתה היחידה תוכניות התמודדות עם פערים בתחום השפות ערבית ופרסית.
לצורך כך בנתה היחידה את תוכנית "עתיד", המשותפת ליחידה ולרשת בתי הספר "ברנקו וייס".
התכנית כוללת אימוץ כיתות משני בתי ספר בפריפריה, בהדגשת תלמידי מב"ר (מסלול בגרות רגיל).
המטרה היא לאפשר לתלמידים להשיג תעודת בגרות איכותית, להתגייס ליחידה ולשרת בה בתחומי הליבה.
במסגרת התכנית זוכים התלמידים גם לשיעורי עזר מחיילי היחידה, העושים זאת בהתנדבות ומגיעים לבתי הספר שלוש פעמים בשבוע.
התכנית כוללת: מסלול לימודים מובנה מכיתה י' עד י"ב, במסגרתו הכנה לשירות הצבאי, במגמת מזרחנות, המשלבת את לימוד השפה הערבית ברמה של חמש יח"ל, פעילויות מיוחדות בזמן הלימודים ובחודשי הקיץ, סיוע וליווי צמוד של היחידה להצלחה מרבית בבחינות הבגרות, אפשרות לשירות קבע ופתיחת אפיקים לבניית העתיד.
בדצמבר 2011 הושקה תוכנית "מגשימים".
התכנית נפרשת מכיתה י' ועד י"ב, במסגרתה ילמדו בקבוצות קטנות של 20 תלמידים, והם יקבלו כ-500 שעות הכשרה בתחומי יכולות תכנות, פיתוח, עיבוד מידע ואלגוריתמיקה.
שיעורים פרונטליים ומקוונים יתקיימו לצד פעילויות מיוחדות כגון האקתונים, ימי שיא ומחנות קיץ.