tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בישיבת המליאה השנייה של האקדמיה ללשון העברית הוחלט ששם המוסד יהיה "האקדמיה ללשון העברית".
באתר האקדמיה במרשתת מובאת השתלשלות הדיון בעניין שם המוסד, ובין השאר נאמר שם כי מאז הוחלט על השם עם קום האקדמיה "הייתה זו בחירתם של נשיאי האקדמיה ללשון העברית וחבריה לדורותיהם לכבד את רצונם של מייסדיה".
עוד מצוטט שם פרופ' משה בר־אשר: "אין סיבה לשנות את השם הכה מושרש, כפי ששימרו לפנינו את המילה היוונית 'סנהדרין'".
מחקרים מאוחרים יותר מציעים כי מקורה של המילה הוא אכן בשורש העברי הקדום – ק־ד־מ:
כיום האקדמיה שוכנת בשני מבנים סמוכים בחלק הדרום מזרחי של קריית האוניברסיטה העברית שבגבעת רם.
עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 שכנה האקדמיה בדירת שלושה חדרים בבית המעלות במרכז ירושלים.
בהמשך נבנה בית האקדמיה בגבעת רם בשני שלבים.הבניין הראשון שנבנה הוא בית שמחה זאב ומלכה זלצמן (זאלצמאן) על שם התורמים למימון בנייתו.
את הבניין תכננו לאה אטיאס ואהרון קשטן שזכו בתחרות פומבית.
הבניין נבנה בסגנון הבין־לאומי, והיה מן הראשונים שהוקמו בקריית האוניברסיטה בגבעת רם.
אבן הפינה הונחה בי"ב באייר תשט"ז (23 באפריל 1956).
בי"ט באייר תשי"ט (27 במאי 1959) התקיים טקס חנוכת הבניין בנוכחות נשיא המדינה יצחק בן־צבי, פרופ' נפתלי הרץ טור־סיני, שר החינוך והתרבות זלמן ארן, נשיא האוניברסיטה העברית בנימין מזר, ראש הממשלה לשעבר וחבר הכנסת באותם הימים משה שרת, ראש עיריית ירושלים גרשון אגרון וראש עיריית תל אביב חיים לבנון.
בהמשך נבנה בניין נוסף לאקדמיה, הקרוי גם "יד בן־יהודה", והוא נחנך בשנת תשל"ג (1973).
בין שני המבנים ישנה רצפת פסיפס של בית הכנסת העתיק בבית שאן, שהובאה לאקדמיה באדיבות אגף העתיקות של משרד החינוך והתרבות.
בשנת 2012 החליטה ממשלת ישראל על הקמתו של בניין חדש שבו ירוכזו כל יחידות האקדמיה.
בתחילת שנת 2014 אושרה התוכנית לבנות קריה חדשה לאקדמיה, שתכלול גם מוזאון לשפה העברית, מרכז מבקרים, אולם כינוסים, ארכיון, מכוני מחקר וספרייה.
הקריה החדשה אמורה לקום בקריית המוזיאונים ירושלים.
בחודש מרץ 2020 פורסמה, באיחור של שמונה שנים, תחרות אדריכלים לתכנון המבנה החדש שיקרא "מנווה האקדמיה ללשון העברית".
מעת היווסדה של האקדמיה ללשון העברית היא ספגה ביקורת בחוגים שונים.
בשנת 1953, זמן קצר לאחר היווסדה, אמרה עליה המשוררת לאה גולדברג (לימים חברת האקדמיה): "מעולם לא בנתה שום אקדמיה את השפה.
השפה נוצרת על ידי העם וע"י טובי הסופרים והמשוררים." רבים מתחו ביקורת על כך שמהרכבה הראשון של האקדמיה נעדר אברהם שלונסקי.
אמר על כך אברהם חלפי: "זו אקדמיה ללא כינור ראשון.
משהו צורם את האוזן למשמע מקהלת השמות המשתתפים בה.
הרי שלונסקי הוא אדריכל העברית המודרנית, ואין לתאר את הלשון ללא חידושי השמות, התארים ופעלים על כל צורותיהם שהכניס בה".
מאוחר יותר נבחר אף שלונסקי לחבר האקדמיה.
ותחת מוסד מעשי שהוא צורך חיוני לארץ למילוי משימות של קביעת הלכות ומתן גושפנקא רשמית לשפה המתהווה בכל שדרות העם – תהיה לנו 'מועצת זקנים' בבחינת שבת תחכמוני."
חלק מהחלטותיה של האקדמיה ללשון העברית לאורך השנים היו שנויות במחלוקת, ונתקלו בהתנגדות מצד ציבור דוברי השפה, כותבים ולשונאים.
סוג אחד של ביקורת מפנה את חיציו כלפי עצם היומרה של גוף מרכזי כלשהו לקבוע החלטות "מלמעלה" בנוגע ללשון, אשר מטבעה מעוצבת בידי העם.
גלעד צוקרמן תוהה: "אחת משלוש המטרות של האקדמיה ללשון העברית היא "לכוון את דרכי התפתחותה של הלשון העברית לפי טבעה".
אולם, האם אין זה אלא אוקסימורון?
אם אנו רוצים ששפה תתפתח על־פי טבעה, מדוע לכוון אותה?"
סוג שני של ביקורת מצביע נקודתית על כך שהקשר שבין האקדמיה ובין הציבור דובר העברית אינו בהכרח הדוק, וכך רבים מתחדישיה אינם נקלטים בציבור כלל, ובעצם אינם רלוונטיים.
כדוגמה אפשר להביא את המילה "hit" ("להיט"): הצעות האקדמיה לחלופה עברית לא התקבלו בציבור, ואילו החלופה שנטבעה ברדיו היא שזכתה לאהדת הציבור, ובסופו של דבר גם אושרה באקדמיה עצמה.
כמענה לטענה הראשונה מסבירים דוברי האקדמיה כי אין היא מתיימרת לקבוע את צורתה של הלשון באופן מחייב, אלא להציע תקן למעוניינים בכך.
כתגובה לטענה השנייה מצביעה האקדמיה על מילים המשמשות היטב בציבור, ואם כן מבחינתה היא רלוונטית, גם אם חלק מתחדישיה נדחים.
בעבר הייתה נטייה בקרב לשונאים לדבר על צורות "נכונות" ו"בלתי נכונות" בעברית, אך כיום רבים מחזיקים בדעה שאין 'נכון' ו'לא נכון' בשפה טבעית.
אפשר לדבר רק על "תקני" ו"לא תקני" במשלב מסוים של הלשון.
שינוי תפיסה זה משתקף גם ביחסה המשתנה של האקדמיה במהלך השנים לתחדישיה ולהחלטותיה, שכיום מוצגות יותר כהמלצות.
מבין המתנגדים לאקדמיה יש הקוראים להגדיר אותה כגוף מסייע ולא גוף מחליט; כלומר, גוף המייעץ לדוברי השפה (שהיא שפה טבעית) על דרך קבלת מילים חדשות ויצירתן, בעוד הוא עוזר לקדם ולהפיץ מילים אלה.
לאקדמיה פרסומים רבים בתחום השפה העברית, ובהם:
"אֲקַדֵּם" – ידיעון האקדמיה ללשון העברית
"לַמֵּד לְשׁוֹנְךָ" – עלונים לחידושי מילים ולתיקוני לשון.
מדור זה נכלל בשנים האחרונות בגיליונות "אֲקַדֵּם"
"לשוננו" – כתב עת מדעי לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה
"העברית" (לשעבר "לשוננו לעם") – רבעון לענייני לשון
החלטות האקדמיה בדקדוק; כללי הכתיב הפיסוק והתעתיק
מילונים מקצועיים רבים (כ־150 במספר, המכילים כמאה אלף מונחים) בתחומים מגוונים:
הטכנולוגיה והטכניקה: חשמל, מכונית, נגרות ועוד
מדעים מדויקים: מתמטיקה, פיזיקה, בינה מלאכותית ועוד
מדעי החיים: צמחי ארץ ישראל, זואולוגיה, ביולוגיה, רפואה ועוד
מדעי הרוח: מוזיקה, ספרנות, דקדוק ועוד
מדעי החברה: פסיכולוגיה, סוציולוגיה, מדע המדינה ועוד
מילונים הקשורים לחיי היום יום: משפחה, תפירה ולבוש, כלכלת הבית ועוד
מילונים מתחומי עשייה שונים בחברה: חינוך, תרבות הגוף, דיפלומטיה, כבאות ועוד
סדרות הספרים "מקורות ומחקרים" והסדרה "אסופות ומבואות"
פרסומי המילון ההיסטורי ללשון העברית ובהם דוגמה לערך "ערב" (החוברת מחזיקה 75 עמודים ומרמזת על היקפו הגדול של מפעל זה).
האקדמיה ללשון הערבית בישראל היא המוסד העליון למדע ולחקר הלשון הערבית בישראל, שקם בדצמבר 2007.
סמכויותיה ותפקידיה הוסדרו ב, שנחקק במרץ 2007, והם מקבילים במידה רבה לאלו של האקדמיה ללשון העברית.
לפי החוק, מטרות האקדמיה הן:
חקר הלשון הערבית לתקופותיה ולענפיה;
עיסוק בתחומי המינוח, הדקדוק, אוצר המילים, ההגייה, התעתיק והכתיב של הלשון הערבית, לרבות חידושי לשון והתאמה לעידן הטכנולוגיה והמחשוב המתקדם;
חקר הלשון בתרבות הערבית, לרבות בתחומי הספרות והשירה;
קיום קשרים וחילופי מידע עם האקדמיה ללשון העברית ועם מוסדות לחקר הלשון הערבית והעברית בארץ ובעולם;
שיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם מוסדות להשכלה גבוהה ומתן ייעוץ בתחומי פעילותה של האקדמיה;
פרסום כתבים ומחקרים ועריכת כנסים בתחומי פעילותה של האקדמיה.
בשנים 2021-2008 היה נשיאה הראשון של האקדמיה פרופ' מחמוד גנאים, ולאחר מותו ב-2021 מונה פרופ' מוסטפא כבהא לנשיא השני.
האקדמיה שוכנת ברחוב פאולוס השישי שבנצרת, ישראל.
האקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים היא קונסרבטוריון, בית ספר תיכון, ומכללה אקדמית להכשרת נגנים, זמרים, מלחינים, רקדנים ומנצחים הפועל בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם שבירושלים, אף שמדובר במוסד נפרד.
נשיא האקדמיה הוא מיכאל קלינגהופר.
הכנר אמיל האוזר ייסד בשנת 1933 את "הקונסרבטוריון הארץ-ישראלי למוזיקה" בירושלים במטרה לתת חינוך מוזיקלי מקיף לתלמידים מקצועיים וחופשיים.
האוזר היה אז מנהלו הראשון של המוסד, אלפרד שרדר מ"מ ראש הוועד, ד"ר גיאורג לנדאואר הגזבר, ומרת אהובה פיקרד המזכירה.
ב-1934 הקונסרבטוריון שכן ברחוב הנביאים בבניין החבשים.
באוקטובר שנת 1945 נפתח סניף בתל אביב של המוסד אך מתח תמידי שרר בין שני חלקיו.
בעקבות התמרמרות העובדים כנגד ההנהלה בשנת 1947 שינה המוסד את מבנהו ואף את שמו ל"קונסרבטוריון הירושלמי החדש והאקדמיה למוסיקה".
תחילה פעלה האקדמיה בחדרים שנשכרו בבית החינוך לילדי עובדים על שם ארלוזורוב ברחוב בצלאל ועם ריבוי התלמידים נשכר גם בניין ברחוב הלל.
כלי הנגינה שבהם נעשה שימוש היו, למעשה, רכוש נטוש.
מסלול הלימודים בקונסרבטוריון היה בן עשר שנות לימוד, באקדמיה ובסמינר להכשרת מורים - שלוש.
לאחר תקופה סוערת של מאבקים פוליטיים, מקצועיים ואישיים התפצל הקונסרבטוריון: יוכבד דוסטרובסקי ניהלה את החלק "הפורש" - לימים "האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים" - וטל מונה בשנת 1948 לנהל את החלק "המקורי", תפקיד אותו מילא עד דעיכתו של המוסד בשנת 1952.
כשמצוקת המקום החריפה תרם סמואל רובין, נשיא קרן נורמן (היום "קרן התרבות אמריקה-ישראל"), סכום כסף גדול לרכישת בית זלמן שוקן ברחוב סמולנסקין.
המבנה הותאם לייעודו ונחנך בשנת 1958 במעמד שרת החוץ גולדה מאיר, ראש העיר טדי קולק ואחרים.
מאותו רגע נקרא המוסד "האקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים".
בשנת 1960 הוקמה המחלקה למחול ושם המוסד שונה פעם נוספת ל"האקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים".
הלימודים במחלקה זו התבססו על שיטתה של מרתה גרהם.
בשנת 1963 הקימה המוזיקולוגית פרופסור אסתר גרזון-קיוי, את המוזיאון לכלי נגינה באקדמיה למוזיקה, שבה כיהנה כמרצה בכירה עד צאתה לגמלאות בשנת 1976.
בשנת 1985 עברה האקדמיה לקמפוס ע"ש ספרא באוניברסיטה העברית בגבעת רם, ושוכנה בבניין ששימש לפנים את בית הספר לעבודה סוציאלית.
את הבניין, שבשל ערכו האדריכלי הוכר לימים על ידי עיריית ירושלים כמבנה לשימור, תכננו האדריכלים שולמית נדלר, מיכאל נדלר ושמואל ביקסון.
בשנים הבאות, עם התפתחות האקדמיה למוסיקה הוסיפו האדריכלים המקוריים של הבניין (הפעם גם בשיתוף האדריכל משה גיל שהצטרף למשרד האדריכלים המקורי) אגפים חדשים ובהם בית ספר תיכון ואולמות קונצרטים.
הגם שהיא אינה תלויה מבחינה אקדמית או מינהלית באוניברסיטה העברית מתקיים שתוף פעולה בין שני המוסדות, כדוגמת העמדת אולם "וייז" של האוניברסיטה לרשות האקדמיה.
האקדמיה מורכבת משלושה מוסדות: קונסרבטוריון, בית ספר תיכון, והאקדמיה הגבוהה.
בשני הראשונים לומדים כ-900 תלמידים, ובאקדמיה הגבוהה כ-700 תלמידים.
מבנה זה נועד לאפשר הכשרה שיטתית של מוזיקאים ורקדנים מגיל 4 ועד להשלמת תואר שני.
מנהל בית הספר התיכון הוא טל דברה.
החוג לכלי תזמורת עם מחלקה לכלי נשיפה ונקישה ומחלקה לכלי מיתר
הפקולטה לקומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי, ובה החוג לחינוך מוזיקלי והחוג לתורת המוזיקה, קומפוזיציה וניצוח;
הפקולטה למחול, ובה החוג למחול והחוג לתנועה ולכתב תנועה.
הפקולטה למוזיקה רב-תחומית (הוקמה ב-2014 מקיבוץ מספר מחלקות שהיו בפקולטות אחרות), ובה:
האקדמיה מעניקה תואר ראשון ותואר שני במגוון תחומים.
בתחום המוזיקה ניתנים תוארי B.Mus.
(בשיתוף עם האוניברסיטה העברית), וכן תוארי B.Ed.
בתחום הריקוד ניתנים תוארי B.Dance או B.A.
כן מעניק המוסד תואר שני M.Mus.
התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן
המקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
תוכנית קאמרית ע"ש סוראיה ויונס נזריאן
תזמורת קונסורט קון-מוטו, הרכב סימפוני המשלב כלי נגינה מזרחיים ועוסק בליווי זמרים בשירים בעברית ובערבית
האקדמיה לאמנות של פירנצה (באיטלקית: Accademia di Belle Arti Firenze) היא אקדמיה ללימוד אמנות הכוללת גם מוזיאון בפירנצה שבאיטליה.
האקדמיה, שנוסדה בשנת 1561, הייתה האקדמיה הראשונה ללימודי ציור ופיסול באירופה והקדימה את זו של רומא ("האקדמיה של לוקאס הקדוש") שנוסדה בשנת 1577.
האקדמיה נוסדה על ידי ג'ורג'ו ואזארי, אניולו ברונזינו וברתולומאו אמאנאטי - האמנים המובילים של פירנצה במאה ה-16 - בחסותו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה.
בתחילת דרכה פעלה האקדמיה במנזר כנסיית סנטיסימה אנונציאטה.
כל חברי האקדמיה היו גברים, עד קבלתה של הציירת ארטמיזיה ג'נטילסקי בשנת 1614.
בשנת 1784 הורה לאופולד הראשון, דוכס טוסקנה על איחוד בתי הספר לאמנות שבעיר, במבנה אחד - הטריבונה, שנבנה עבור האקדמיה, ושמה של האקדמיה שונה ל"אקדמיה לאמנות של פירנצה" (Accademia di Belle Arti Firenze).
במבנה הוקמה גלריה על מנת שיצירות אמנים ידועים יוצגו בה - למטרת לימוד היצירות.
הדוכס הורה שבאקדמיה יוצגו גם כלי מוזיקה, וכן תוקם במבנה סדנה לשיקום יצירות אמנות (Opificio delle pietre dure) הפעילה עד עצם היום הזה.
האקדמיה היא יעד תיירותי מן החשובים בפירנצה בראש ובראשונה בזכות הפסל דוד, יצירת המופת של מיכלאנג'לו, שנעשה בשנים 1504-1501. הפסל, שניצב עד שנת 1873 בכיכר הסיניוריה, הועבר באותה שנה למוזיאון האקדמיה על מנת להגן עליו מפגעי הטבע.
בסמוך לו מוצגים ארבעת פסלי "האסירים" (או - לפי גרסה אחרת - "העבדים") - פסלים בלתי גמורים מעשה ידיו של מיכלאנג'לו שנעשו עבור מצבת הקבר של האפיפיור יוליוס השני בכנסיית סן פייטרו אין וינקולי ברומא, אך מעולם לא הוצבו בה.
אלה מוצג הפסל "מתי השליח", מעשה ידי מיכלאנג'לו, אף הוא בלתי גמור.
בשנת 1939 נוסף לאוסף יצירות מיכלאנג'לו גם הפסל המכונה "הפייטה של פלסטרינה".
הפסל יוחס במשך שנים למיכלאנג'לו, אולם יחוס זה שנוי כיום במחלוקת ואינו מקובל על מרבית החוקרים.
המוזיאון מציג אוסף של יצירות מהמאה ה-15 והמאה ה-16 ובהן מעשה ידי האמנים פאולו אוצ'לו, דומניקו גירלנדיו, סנדרו בוטיצ'לי, פיליפינו ליפי, אנדריה דל סארטו, פונטורמו ואורקניה.
כמו כן מוצגות במוזיאון יצירות גותיות רבות וכן אוסף של איקונות מרוסיה.
המוזיאון מציג מודולי גבס של פסלים מאת לורנצו ברטוליני באותו אופן כפי שהניח אותם האמן בסטודיו שלו.
האקדמיה למוזיקה עתיקה היא תזמורת של כלים עתיקים היושבת דרך קבע בלונדון.
התזמורת נוסדה מחדש בידי הצ'מבליסט והמנצח כריסטופר הוגווד בשנת 1973 ונקראה בשמו של ארגון מקורי מן המאה ה-18. הנגנים מנגנים בכלים עתיקים או בהעתקים מודרניים של כלים מן התקופה שבה חוברה המוזיקה.
על פי רוב הם מנגנים מוזיקה מתקופת הבארוק ומן התקופה הקלאסית, אף כי בשנים האחרונות הם מבצעים גם יצירות חדשות לתזמורת בארוק.
הנדל לא היה חבר, אם כי האגודה חקרה וביצעה את המוזיקה שלו כמו את זו של חבריה ושל מלחינים אחרים בני התקופה.
עם מנהלי הארגון נמנו יוהאן כריסטוף פפוש (משנת 1735 ואילך), בנג'מין קוק וסמיואל ארנולד (מ-1789 ואילך).
ב-1973 פתח כריסטופר הוגווד את האקדמיה למוזיקה עתיקה לשם נגינת מוזיקה מן המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 בכלי התקופה.
ליצירות כוראליות, מצטרפות אליה או מקהלת האקדמיה למוזיקה עתיקה או מקהלה של אחת הקתדרלות או המכללות, שיש בה קולות נערים.
בשנת 1996 מינתה האקדמיה למוזיקה עתיקה את פול גודווין כמנצח חבר ואת אנדרו מאנץ כמנהל חבר בהנהגת כריסטופר הוגווד.
ב-2003 התפטר אנדרו מאנץ מתפקיד מנהל חבר ובשנת 2005 החליף אותו ריצ'רד אגור.
ב-1 בספטמבר 2006 החליף אגור את הוגווד כמנהל מוזיקלי של האקדמיה והוגווד קיבל את התואר מנהל פורש (אמריטוס).
האקדמיה למוזיקה עתיקה הייתה התזמורת הראשונה שהקליטה את כל הסימפוניות של מוצרט בכלי התקופה.
מאז הקליטה האקדמיה את מכלול הקונצ'רטי לפסנתר והסימפוניות של בטהובן, מספר רב מן הסימפוניות של היידן ורבים מן הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט עם נגן הפסנתר העתיק (פורטה-פיאנו) רוברט לוין.
האקדמיה הקליטה גם את דידו ואניאס של הנרי פרסל, את "אורלנדו" ו"רינאלדו" של הנדל, "חסדי טיטוס" של מוצרט, "חיי פילוסוף" של היידן ועוד למעלה מ-200 הקלטות אחרות לחברות דקה, הרמוניה מונדי (צרפת), EMT והחברה החדשה להקלטות של ביצועים חיים, "ויגמור הול לייב".
האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (בקיצור: LAMDA ובעברית 'למדה') הוא בית הספר למשחק המוביל במערב לונדון.
נשיא 'למדה' הוא טימותי וסט, סגנית הנשיא היא ג'נט סוזמן והמנהלת הנוכחית שלו היא ג'ואנה ריד.
ב-2011 חגג 'למדה' 150 שנה להיווסדו, והוא בית הספר לדרמה הוותיק ביותר בבריטניה ובאיים הבריטיים.
בין חברי המועצה המייעצת נמנים בריאן קוקס וסם מנדס.
מקום מושבה של האקדמיה של לונדון לאמנויות המוזיקה והדרמה הוא בית ספר למשחק שמקום מושבו ברובע האמרסמית' שבלונדון.
במקרים רבים בוגרי האקדמיה מתקבלים לתיאטרונים הטובים בלונדון וכן להוליווד, לבי.בי.סי, לברודוויי ועוד.
בוגרי האקדמיה זכו בפרסים רבים ומגוונים ובכלל זה האוסקר, האמי ועוד.
הבחינות של 'למדה' בתחומים כמו לימודי שפה ודיבור, משחק, תקשורת, אמנויות הבמה, מבוצעות על ידי תלמידי חוץ ומוסדרות תקנית על ידי Ofqual, המשרד להסדרה של ההסמכה והבחינות באנגליה.
במתקני 'למדה' יש שלושה אולמות תיאטרון, מרחבים רבים לעריכת חזרות, וחדרי מפגשים.
שלושת התיאטראות הן סיינסבורי, ואולפנאות למשחק קרנה ולינבורי.
האקדמיה למוזיקה נוסדה ב-1861 בתור בית ספר למוזיקה בלבד.
בשנות השמונים של המאה ה-19 החלה האקדמיה להציע לקהל בחינות בדיבור ושפה.
מאז שוכללו הבחינות והתפתחו למערכת מקיפה של הערכה בתחום אומניות הבמה.
בשנות מלחמת העולם השנייה העתיקה האקדמיה את מקום מושבה מחוץ ללונדון ונפתחה מחדש בשנת 1945, אך חדלה להציע הכשרה מוזיקלית.
עם זאת, שירה נותרה חלק בלתי נפרד מהכשרת השחקנים של האקדמיה.
האקדמיה ללשון הערבית בקהיר היא אקדמיה ללשון הפועלת בקהיר שבמצרים במטרה לפתח ולהסדיר את השפה הערבית בה.
האקדמיה נוסדה בשנת 1932. מאז היווסדה, מובילה האקדמיה ללשון הערבית בקהיר את תהליך חידושה ופיתוחה של הלשון הערבית הכתובה והפיכתה ללשון מודרנית.
האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט (בהונגרית: Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem), או בקיצור המקובל "האקדמיה למוזיקה" (Zeneakadémia), היא מוסד הכולל אקדמיה למוזיקה ואולם קונצרטים בבודפשט, הונגריה.
האקדמיה למוסיקה נוסדה ב-14 בנובמבר 1875 על ידי פרנץ ליסט עצמו.
במקום שוכנים "אוסף ליסט", הכולל ספרים וכתבי יד יקרי ערך, שתרם ליסט במותו, ואולפן AVISO, שיתוף פעולה בין ממשלות הונגריה ויפן שמטרתו להעניק ציוד הקלטה והכשרה לסטודנטים.
האקדמיה נקראה על שם מייסדה רק בשנת 1925. בראשית ניתן לה השם "האקדמיה המלכותית הלאומית ההונגרית למוזיקה".
בתחילה שכן המוסד בביתו של ליסט, ואחר כך – בין השנים 1877 ל-1879 – שכן בבניין בן שלוש קומות בסגנון נאו-רנסאנס (הבניין תוכנן על ידי אדולף לאנג) בשדרת אנדראשי של ימינו.
לבניין זה נהגו להתייחס בשם "האקדמיה למוזיקה הישנה", ושלט זיכרון להנצחת המוסד, מעשה ידי האדריכל זולטאן פרקש, נקבע עליו בשנת 1934. בשנות ה-80 של המאה ה-20 רכשה אותו האקדמיה מחדש, והיום שמו הרשמי הוא "מרכז פרנץ ליסט להנצחה ומחקר".
האקדמיה שוכנת היום בבניין שנבנה בשנת 1907 בפינת רחוב קיראי וכיכר פרנץ ליסט.
המקום משמש כמרכז להשכלה גבוהה, הכשרה מוזיקלית ואולם קונצרטים.
הבניין, בסגנון אר נובו, הוא בין הנודעים ביותר בבודפשט.
הוא נבנה בהזמנת הברון גיולה ולאסיקס, שר התרבות ההונגרי באותה עת.
בחזית הבניין ניצב פסלו של ליסט.
בתוך הבניין ישנם ציורי קיר, עבודות קרמיקה ופסלים, בהם פסליהם של בלה בארטוק ופרדריק שופן.
בניינים נוספים בשימוש האקדמיה הם מכללה להכשרת מורים (השוכנת בבניין שהיה בית הספר הלאומי למוזיקה, ברחוב איגנץ זמלווייס), בית ספר תיכון למוזיקה על שם בלה בארטוק ומעונות סטודנטים.
מאז היווסדה, האקדמיה היא המוסד היוקרתי ביותר להוראת מוזיקה בהונגריה.
התפתחות חשובה בתולדותיה הייתה הקמתה של פקולטה עצמאית למוזיקה עממית.
האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט מפארת את חיי המוזיקה העכשוויים של הונגריה בה במידה שהיא מנציחה את עברה המוזיקלי.
נשיאה הנוכחי של האקדמיה הוא אנדראש באטה.
האקדמיה לערפדים היא סדרת רומנים על טבעיים רבת מכר בעלת שישה חלקים מאת רישל מיד .
הסדרה פורסמה במקור בין השנים 2007–2010.
הסדרה עוקבת אחר רוזמרי "רוז" האת'וויי, מתבגרת דמפירית (חצי אדם חצי ערפד) שמאומנת להיות שומרת הראש של חברתה וסיליסיה "ליסה" דרגומיר, שמשתייכת לקבוצת הערפדים מורוי.
רוז לומדת כיצד להביס את הסטריגוי (הערפדים האל-מתים הרעים) ב"אקדמיית סנט ולדמיר לערפדים", ומוצאת את עצמה לכודה ברומן אסור עם המורה והמאמן שלה - דימיטרי בליקוב, ובקשר נפשי בלתי-מוסבר עם ליסה.
שלושת הספרים האחרונים לא תורגמו לעברית.
רוזמרי "רוז" האת'וויי - דמפירית (ערפדית למחצה) בת 17, הדמות הראשית בסדרת הספרים "האקדמיה לערפדים", וחברתה הטובה ביותר של ליסה דרגומיר.
מתאהבת במנטור המבוגר שלה, דימטרי.
וסליסיה "ליסה" סבינה רייה דרגומיר - נערת מורוי בת 18, האחרונה משושלת האצולה של משפחת דרגומיר, וחברתה הטובה ביותר של רוז.
ליסה, ששולטת בקסם נדיר ביותר (נשמה), יכולה לרפא ולהשיב את המתים לחיים.
דימיטרי בליקוב - דמפיר ומגן רוסי בן 24. מאוהב ברוז ומשמש כמורה והמאמן שלה.
הופך לסטריגוי בסוף הספר השלישי רוז הולכת לחפש אותו בשביל להרוג אותו ליסה מחזירה אותו להיות דאמפיר בעזרת כוח הנשמה .הופך להיות המגן של כריסטיאן
כריסטיאן אוזרה - נער מורוי משושלת האצולה של משפחת אוזרה .
בן זוגה של ליסה .כשהיה קטן הוריו הפכו הוריו מרצונם לסטריגוי, מה שמוביל אנשים לחשוד בו.
אדריאן איבשקוב - מורוי משושלת האצולה איבשקוב אחיין של המלכה טטיאנה, שניהל מערכת יחסים עם רוז.
כמו ליסה, גם הוא שולט ביסוד הנשמה.
מיה רינלדי - נערת מורוי, שאינה משושלות המלוכה.
איברהים "אייב" מאזור - מורוי בעל השפעה, אביה של רוז, שאל קיומו היא מתוודעת רק בספר הרביעי.
ג'אנין האתוויי- דמפירית .אמא של רוז ומגינה מפורסמת
טטיאנה איבשקוב - מורוי המלכה .
טאשה אוזרה - מורוי דודה של כריסטיאן .מאוהבת בדימיטרי .רוצחת את המלכה .
ויקטור דאשקוב_ מורוי היה חבר טוב של הוריה של ליסה המכנה אותו דוד מנסה לנצל אותה בשביל הכוחות שלה .אבא של נטלי
נטלי דאשקוב-מורוי הבת של ויקטור הופכת לסטריגוי בספר הראשון דימיטרי הורג אותה .
מייסון -דאמפיר לומד עם רוז להיות מגן מאוהב בה ונמצא איתה בסוגיות בספר השלישי אך מת רוז ממשיכה לראות אותו בתור רוח רפאים
ג'יל מסטראנו-מורוי אחות למחצה של ליסה מאותו אבא
סוניה קראפ-מורוי מורה בבית ספר סנט ולדימיר משתגעת והופכת לסטריגוי בת זוגו של המגן מיכאיל אל של ויקטור דאשקוב מחזיר אותה להיות מורוי באמצעות כוח הנשמה
ב-2010 הוכרז על סרט המבוסס על הספר הראשון בסדרה.
ב-2013 נבחרו השחקנים זואי דויטש, דנילה קוזלובסקי ולוסי פריי לגלם את רוז, דימיטרי וליסה, בהתאמה.
הסרט יצא לאור לבתי הקולנוע ב-7 בפברואר 2014, נחשב לכישלון מסחרי ונקטל על ידי המבקרים.
בסך הכל גרף הסרט 15.4 מיליון דולר לעומת תקציב של 30 מיליון.
האקדמיה לעירוניות הוא מכון מחקר ולימוד אקדמי ללא כוונת רווח בלונדון, המתמחה בתכנון עירוני ומכשיר תלמידים ועוסק בהשתלמויות בתחום.
הוא פועל באירופה ומקומות נוספים ברחבי העולם ביחד עם ארגונים נוספים הקשורים בתחום.
האקדמיה מעסיקה 500 אנשי מקצוע העוסקים במקצועות שונים הקשורים בתחום התכנון העירוני והמוטו הראשי של המוסד הוא: "להכיר, לעודד, ולחגוג מקומות גדולים".
המוסד מעביר סדנאות, הרצאות, מפעיל אתר אינטרנט ומוציא מגזין.
בנוסף, מקיימת האקדמיה פסטיבל נושא פרסים ועורכת קונגרסים ברחבי בריטניה מדי שנה ומפעילה פעילות התנדבותית.
האקדמיה לכדורגל בנות היא מסגרת בתוך האקדמיה למצוינות בספורט שפועלת במכון וינגייט שנועדה לאפשר לכדורגלניות צעירות לממש את הפוטנציאל הספורטיבי והאקדמי שלהן בתנאי אימון אופטימליים, המשולבים במערכת לימודית וחברתית.
בעונת 2012/2013, על מנת לצבור ניסיון משחק, הוקמה קבוצת כדורגל מבנות האקדמיה.
הקבוצה, שהשחקניות בה היו בגילאי 13-18, היוותה בשנים אלו את שלד סגל הנבחרת עד גיל 19 וכן את שלד סגל הנבחרת עד גיל 17.
הקבוצה החלה לשחק בליגת ילדים ב' (גילאי 12-13), אולם לאחר כמה משחקים עברה לשחק בליגת ילדים א' (גילאי 14-15).
בעונה הראשונה סיימה את הליגה במקום ה-14, האחד לפני האחרון.
את עונת 2013/2014 סיימה במקום האחרון בטבלה.
בעונת 2014/2015 עברה לשחק בליגת העל לנשים.
הקבוצה סיימה את הליגה עם 8 ניצחונות, 12 הפסדים וארבע פעמים תיקו.
את העונה הן סיימו בפלייאוף העליון ובמקום החמישי בטבלה.
האקדמיה המשיכה לשחק בליגת העל לנשים עד עונת 2018-2019. בעונה זו סיימה הקבוצה במקום האחרון בליגה ולמעשה חדלה להתקיים כקבוצה ובנות האקדמיה חזרו לשחק עם קבוצות האם שלהן.
האקדמיה ללימודי כלכלה של בוקרשט (ברומנית: Academia de Studii Economice din București, ASE) היא אוניברסיטה ציבורית בבוקרשט, רומניה.
האוניברסיטה הוקמה ב-6 באפריל 1913 על ידי צו מלכותי של קרול הראשון, מלך רומניה, והייתה המוסד הראשון להשכלה גבוהה בכלכלה שהוקם ברומניה.
באוגוסט 1948 לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון, היא הפכה ל"מכון למדעי הכלכלה והתכנון", בדומה למודל של מוסדות ההשכלה הגבוהה הסובייטית.
במהלך השנה האקדמית 1967–1968 המכון התארגן מחדש והפך ל"אוניברסיטת בוקרשט ללימודי כלכלה", שם בו מחזיקה האוניברסיטה עד היום.
באוניברסיטה ישנם אחד־עשר פקולטות ושלוש עשרה מרכזי מחקר הפועלים תחת המועצה הלאומית למחקר מדעי בחינוך הגבוה.
במוסד הלימוד מתקיימות תוכניות לתואר ראשון, לתואר שני, לתואר שלישי, לפוסט דוקטורט וכן תוכניות קיץ.
הלימודים מתקיימים בשפה הרומנית וכן בשפה האנגלית, קיימים מסלולים מסוימים בשפה הגרמנית.
הפקולטה לחשבונאות וניהול מערכות מידע: הפקולטה כוללת את המחלקה לחשבונאות, המחלקה לניתוח פיננסי וכלכלי, המחלקה לניהול מערכות מידע והמחלקה למשפטים.
הפקולטה לכלכלה חקלאית וסביבתית: בה פועלים המחלקה לכלכלה סביבתית והמחלקה לחינוך גופני.
הפקולטה למנהל עסקים: כוללת תוכניות לתואר ראשון במנהל עסקים וכן מסלולי MBA לתואר שני.
חלק מן התוכניות בפקולטה נערכות בשפות זרות שאינן רומנית.
הפקולטה לתיירות: פועלות בה המחלקה לעסקים וניהול איכות והמחלקה לתיירות וגאוגרפיה.
בית הספר לעסקים של בוקרשט: בו פועלות תוכניות לתואר שני במנהל עסקים.
הפקולטה לסטטיסטיקה, מדעי המידע וכלכלת סייבר: נכללות בה המחלקה לכלכלה קיברנטית, מחלקה לסטטיסטיקה ומחלקה למתמטיקה שימושית.
הפקולטה לבנקאות ופיננסים: כוללת את המחלקה ללימודי פיננסים ואת המחלקה לבנקאות.
הפקולטה למנהל עסקים בינלאומי: בה פועלות המחלקה למנהל עסקים ולכלכלה בין לאומית והמחלקה לשפות ותקשורת עסקית.
הפקולטה לניהול: בה פועלות המחלקה לניהול והמחלקה למדעי החברה.
הפקולטה לשיווק: שבה ניתן ללמוד במסלולים לתואר שני ולדוקטורט.
הפקולטה לכלכלה שימושית: נכללות בה ההחלקה למדיניות כלכלית, המלקה לתקשורת והמחלקה להכשרת סגל אקדמי.
האקדמיה למדעים של קליפורניה היא מכון מחקר ומוזיאון להיסטוריה של הטבע בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
הוא בין המוזיאונים הגדולים ביותר להיסטוריה של הטבע בעולם, המאכלס למעלה מ-46 מיליון דגימות.
האקדמיה החלה את דרכה בשנת 1853 והיא ממוקמת בפארק גולדן גייט בסן פרנסיסקו.
האקדמיה למדעים בקליפורניה, המוזיאון הוותיק ביותר בקליפורניה ומוסד המחקר למדעי הטבע, מנוהלת על ידי ארבעים ואחת חברי מועצת הנאמנים המועמדים ונבחרים על ידי חברי האקדמיה למדעים בקליפורניה.
המכון למדע וקיימות המגוון הביולוגי (IBSS)
מלבד תפקידה כמקור לחינוך מדעי לציבור הרחב באמצעות המוזיאון שלה, האקדמיה למדעים בקליפורניה מפעילה גם את המכון למדע המגוון הביולוגי וקיימות (IBSS) כזרוע המחקר שלה, ומבצעת מחקר בתחומי הטקסונומיה, הפילוגנטיקה והמגוון הביולוגי.
אף על פי שהיבט אחד של ה-IBSS זמין לתצוגה של פטרוני המוזיאון בתערוכת "מעבדת הפרויקטים" המדעית, רוב המחקר מתרחש במעבדות ובמתקנים "מאחורי הקלעים" ולא נגיש לצפייה לציבור הרחב.
למעשה, ללא ידיעת רוב הפטרונים, מתקני המחקר והניהול תופסים כמעט 50% מהמבנה הפיזי של האקדמיה.
עיקר התצוגות הוא בתחום ידיעת הטבע.
בין התצוגות העיקריות של המוזיאון נכללות:
פלנטריום מוריסון - כולל כיפת פלנטריום דיגיטלית לחלוטין שגובהה 27.5 מטרים עם מסך בקוטר 23 מטרים.
יערות הגשם של העולם - תערוכת יערות גשם סגורה בכיפת זכוכית בגודל 90 מטרים.
אקווריום סטיינהרט - כולל תערוכות של שונית אלמוגים, בריכת גאות, ובתי גידול, כמו גם מושבה של פינגווינים אפריקאים.
מלבד תוכניות המוזיאונים שלה, האקדמיה למדעים בקליפורניה מציעה תוכניות הסברה חינוכיות וקהילתיות רבות לציבור הרחב.
מדעני האקדמיה, תחת מכון האקדמיה למדע וקיימות המגוון הביולוגי, עורכים מחקר שיטתי ושימור בכמה תחומים שונים, כולל אנתרופולוגיה, ביולוגיה ימית, בוטניקה, אנטומולוגיה, הרפטולוגיה, איתיולוגיה, זואולוגיה, יונקים, אורניטולוגיה, גאולוגיה, ופליאונטולוגיה.
כמו כן, יש דגש חזק על דאגות סביבתיות, כאשר כל המחלקות השונות משתפות פעולה באופן הדוק כדי להתמקד בביולוגיה שיטתית ובמגוון הביולוגי.
חוקרי האקדמיה חוקרים את החיים ברחבי העולם: משלחת שיצאה בשנת 2011 לפיליפינים גילתה כ-300 מינים חדשים למדע.
האקדמיה מפרסמת את כתב העת Proceedings of the Academy of Sciences של קליפורניה, וכן מאמרים מזדמנים, זיכרונות ופרסומים מיוחדים.
האקדמיה למדעים של קליפורניה מופיעה בסדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "" המשודרת בערוץ דיסקברי וב.
הפרק "האקדמיה למדעים של קליפורניה" שודר ב-8 בנובמבר 2006 כחלק מעונה 5.
האקדמיה לאספרנטו (באספרנטו: Akademio de Esperanto או AdE) היא גוף עצמאי, הפועל בתוך קהילת דוברי השפה במטרה לפקח על התפתחותה כך שתהלום את העקרונות שהותוו בפונדמנטו דה אספרנטו ובעקבותיו בהצהרת בולון.
האקדמיה שואבת השראה מהאקדמיה הצרפתית והאקדמיה המלכותית הספרדית.
דומה לה באופי פעולתה גם האקדמיה ללשון העברית.
הקמת המוסד הוצעה כבר על ידי לודוויג זמנהוף יוצר השפה, בקונגרס האספרנטו הראשון, והיא הוקמה מעט לאחריה בשם 'הוועידה הלשונית' (Lingva Komitato) שהמוסד העליון שלה כונה 'האקדמיה'.
ב-1948 נעשה ארגון מחדש והגוף בכללו שינה את שמו לאקדמיה לאספרנטו.
היא ממומנת על ידי אגודת האספרנטו העולמית ובאמצעות תרומות.
האקדמיה כוללת 45 חברים שנבחרים לתקופה של 9 שנים, ובהם נשיא, סגן נשיא, ומזכיר.
מדי שלוש שנים נבחרים שליש מחברי האקדמיה על ידי עמיתיהם חברי האקדמיה המכהנים.
על מנת להיות מוצג כמועמד לחברות באקדמיה, יש לזכות להמלצתם של לפחות חמישה חברים מכהנים המייצגים לפחות דוברי שלוש שפות (מלבד אספרנטו).
חברי האקדמיה הם על פי רוב חוקרי השפה והתרבות, אנשי חינוך ומורים וותיקים לאספרנטו, וכותבים ויוצרים בולטים בשפה.
הנשיא הנוכחי הוא פרובל דסגופטה מהודו (מאז 2016).
בין חברי האקדמיה נמנים פרופ' עמרי ונדל מישראל, וכן בוריס קולקר, שכתב מספר ספרים ללימוד השפה.
האקדמיה כוללת מדורים המטפלים בתחומי שפה שונים בעבודה האקדמית.
המדורים אינם קבועים, אלא נוצרים לפי הצורך, וכל חבר אקדמיה יכול לבחור להשתייך למספר מדורים בהתאם לתחומי העניין והמומחיות שלו.
בין המדורים ניתן למנות: דקדוק, מילון כללי, הגייה, בקרת ספרי לימוד, ייעוץ לשוני, ספרות ושפה מקצועית.
לצד זאת פועלות באקדמיה גם ועדות שעוסקות בסוגיות שאינן לשוניות.
מאז אוקטובר 2013 היו שתי ועדות: ועדה שעסקה בהיסטוריה של האקדמיה לאספרנטו וועדה בנושא שמות אנשים.
לכל מדור ולכל ועדה ישנו מנהל מקרב חבריה.
האקדמיה למכשפות קטנות (ביפנית: リトルウィッチアカデミア) הוא זיכיון מדיה יפני, שנוצר על ידי יו יושינרי והופק על ידי סטודיו טריגר.
סדרת אנימה שודרה ביפן בין ינואר ליוני 2017, כאשר 13 הפרקים הראשונים בסדרה הפכו לזמינים בנטפליקס ברחבי העולם החל מיוני באותה שנה.
12 הפרקים הנותרים תויגו מחדש כעונה השנייה של התוכנית והועמדו לצפייה בפלטפורמה באוגוסט 2017. שתי סדרות מנגה פורסמו על ידי סטודיו Shueisha.
הסדרה מתרחשת באקדמיה הקסומה לונה נובה (ルーナノヴァ魔法学校), בית ספר יוקרתי לבנות צעירות הרוצות להפוך למכשפות.
לאחר שקיבלה השראה ממכשפה בשם שייני צ'ריוט, ילדה בשם אטסוקו "אקו" קגרי נרשמת לאקדמיה הקסומה בשביל להפוך למכשפה, אך נאבקת במכשולים העומדים בדרכה בשל הרקע המשפחתי הלא קסום שלה.
כל זה משתנה כשהיא מגלה את המטה הזוהר, שריד קסם רב עוצמה שהותירה אחריה צ'ריוט.
אחד הנושאים המרכזיים בזיכיון הוא הניסיון של אקו לעמוד באידיאלים של שייני צ'ריוט בכך שהיא מראה לעולם שקסם הוא עדיין דבר נפלא, בעוד לונה נובה נאבקת על קיומה כיוון שהציבור הרחב רואה בקסם דבר מיושן וחסר ערך.
בסדרת הטלוויזיה, אלמנט הרקע הזה מורחב לקו עלילה בו הקסם הולך ונחלש ברחבי העולם.
הסוד להחזרת זרימת הקסם טמון בתוך יער ארקטורוס האסור, שבו אזור קסום בשם טריסקאליון הגדול שהוקם על ידי תשע המכשפות הגדולות, המייסדות האגדיות של האקדמיה.
המפתח לביטול ההגנה סביב האזור הקסום טמון ברצף של שבע מילים קסומות והמטה הזוהר, חפץ המגיב רק לרצונו האמיתי של אדם החפץ בהפצת שמחה ואושר.
בזמן שאקו מחזיקה במטה של צ'ריוט, פרופסור אורסולה (המנטורית של אקו באקדמיה ובעונה 2 מתגלה שהיא צ'ריוט במסווא) מנסה להדריך אותה בדרך להחזרת כוח הקסם לעולם.
עם זאת, פרופסור קורואה, חברתה הטובה של צ'ריוט לשעבר ומרצה חדשה באקדמיה, גם רצתה את הכוח שנחתם בטריסקאליון הגדול בגלל שאיפותיה האנוכיות.
כתוצאה מכך, היא מתכננת לפתוח את הטריסקאליון הגדול בכוח בעזרת חפצים המופעלים על ידי רגשות שליליים (כעס, עצב, קנאה וכדומה) שפיתחה ביכולותיה הטכנולוגיות ולנסות להרתיע את אקו ושאר יריבותיה בדרך.
אטסוקו "אקו" קגרי カガリ アツコ (アッコ))
דובבה על ידי: מגומי האן (יפנית); אריקה מנדז (אנגלית)
אקו היא נערה יפנית אנרגטית, אופטימית אך מאוד אימפולסיבית הלומדת בלונה נובה לאחר שקיבלה השראה מהמכשפה שייני צ'ריוט.
כיוון שהגיעה מרקע משפחתי לא קסום, היא נאבקת בשימוש בקסם רוב הזמן, והיא מאוכזבת מהקסם השטחי וחסר הברק של חברותיה לכיתה לעומת ההופעות המרהיבות של צ'ריוט.
עם זאת, האמונה הבלתי מעורערת שלה בקסם ורצונה הגדול להשתמש בו לטובה מאפשרים לה להפעיל את המטה הזוהר, שמקבל אותה כאדונו החדש, ולגלות בהדרגה את הכישרון הקסום שלה.
דובבה על ידי: פומיקו אוריקסה (יפנית); סטפני שה (אנגלית)
חברתה הטובה של אקו ושותפתה לחדר, מכשפה פינית חביבה ורכה הדואגת לשלומה של אקו.
בעלת שיער כתום ומשקפיים עם מסגרות נמוכות.
המומחיות הקסומה שלה כוללת זימון ותקשורת עם פיות ורוחות השוכנות בפריטים ישנים ומשומשים היטב.
דובבה על ידי: מיצ'יו מוראסה (יפנית); רחל הגר, אנסטסיה מונוז (אנגלית)
חברתה הטובה ושותפתה השנייה לחדר של אקו, מכשפה צינית ושובבה מהפיליפינים.
מתמחה ברקיחת שיקויים עם אפקטים שונים.
לעיתים קרובות היא משתמשת באקו כשפן ניסיונות, או בתור עוזרת באיסוף המרכיבים הרעילים או המסוכנים (פטריות בפרט) לה היא זקוקה לשיקויים שלה.
פרופסור אורסולה (アーシュラ先生) / צ'ריוט דו נורד (シャリオ・デュノール)
דובבה על ידי: נוריקו הידאקה (יפנית); אלכסיס ניקולס (אנגלית)
אורסולה קליסטיס (アーシュラ・カリスティス) היא מורה לאסטרולוגיה בלונה נובה שזהותה האמיתית היא צ'ריוט דו נורד, מכשפה מפורסמת בוגרת לונה נובה שהופיעה תחת הכינוי שייני צ'ריוט (シャイニィシャリオ).
המשימה שקיבלה על עצמה היא להשתמש בכישורי הקסם שלה כדי להביא שמחה לליבם של אנשים.
היא נעלמה באורח מסתורי עשר שנים לפני תקופת אירועי הסדרה, לאחר שחברתה לשעבר קורואה גרמה לה להשתמש בסוג רשע של קסם, ששלל מאקו את כוחותיה הקסומים הנסתרים בילדותה.
כעת, כשהיא גרה ומלמדת כפרופסורית בזהות בדויה בלונה נובה, היא לוקחת את אקו כתלמידה אישית לאחר שהיא מבחינה ברצונה העז להיות מכשפה, מה שמאפשר לה להשתמש במטה הזוהר ולגלות את שבע המילים של טריסקאליון, כדי לכפר על כישלונה שלה בניסיון דומה בעבר.
דובבה על ידי: יוקו היקאסה (יפנית); לורה פוסט (אנגלית)
תלמידה בריטית, התלמידה המוכשרת ביותר בלונה נובה שזוכה להערצה רבה מחברותיה לכיתה ומוריה כאחד.
יש לה עיניים כחולות בהירות ושיער בלונדיני.
בשל היותה בת למשפחת אצילים של מכשפות מכובדות, יש לה אופי רציני ויהיר ולעיתים קרובות אופייה גורם לה להתנגש עם אקו, שבה היא מזלזלת על אופייה וההערצה הילדותית שלה לשייני צ'ריוט.
למרות זאת, דיאנה בסתר אהדה בילדותה בעצמה את צ'ריוט והיא אף נכחה באותו מופע שבו נלקח מאקו כוח הקסם שלה, דבר שגם השפיע עליה.
אט אט מתפתח בה כבוד לאקו ואף בסוף הסדרה הן הופכות לחברות.
דובבה על ידי: אריסה שידה (יפנית); מריאן מילר (אנגלית)
סטודנטית לכישוף בלונה נובה, בעברה עבריינית מארצות הברית.
יש לה נטייה לגנוב חפצים יקרים מפז וחפצים קסומים חשובים.
היא מצטיינת בביצוע פעלולים אווירובטים על מטאטא התעופה שלה.
קונסטנזה אמאלי פון בראונשבנק אלברכטסברגר (コンスタンツェ・アマーリエ・フォン・ブラウンシュバンク＝アルブレヒツベルガー)
דובבה על ידי: רי מוראקאווה (יפנית); ג'ניפר אליקס (אנגלית)
סטודנטית גרמנית לכישוף, שקטה ומרוגזת למראה.
תחביבה הוא לשלב קסם עם מכונות כמו רובוטים ואקדחי לייזר שבדרך כלל אסורים בשטח בית הספר.
בסדרת הטלוויזיה היא אף הקימה סדנה חשאית מתחת לאקדמיה, אליה ניתן להיכנס רק באמצעות כפתור סודי במיטה שלה.
דובבה על ידי: ריינה אואדה (יפנית); סטפני שה (אנגלית)
סטודנטית מרוסיה לכישוף בלונה נובה, ידידותית ונינוחה.
יש לה תשוקה אינסופית לאוכל ותמיד נראית מנשנשת משהו, גם במהלך השיעורים.
דובבה על ידי: ג'ונקו טקאוצ'י (יפנית); קייטלין אליזבת (אנגלית)
האנטגוניסט הראשי של סדרת הטלוויזיה.
מורה חדשה באקדמיה הקסומה לונה נובה המתמחה בתחום הטכנוקסם.
היא הייתה פעם ידידה קרובה של צ'ריוט ועזרה לה בחיפוש אחר שבע המילים של הטריסקאליון, אך פיתחה כלפיה שנאה מפני שלא היא נבחרה להפעיל את המטה הזוהר.
מנגה של כרך אחד על בסיס האנימה, שאוירה על ידי טריו טרי, פורסמה במגזין Ultra Jump של Shueisha ב־19 באוגוסט 2013. מנגה נוספת מאת טרי, המציגה את סיפור המקור, פורסמה גם ב-Ultra Jump בין התאריכים 19 באוגוסט 2015 ל-20 בנובמבר 2015, והורכבה בכרך טנקובון אחד שיצא ב־19 בינואר 2016.
סדרה נוספת אוירה על ידי יוקה פוג'יווארה: Little Witch Academia: The Midnight Crown, שיצאה בהמשכים במגזין בת של Shueisha בין 3 בספטמבר ל-28 בדצמבר 2015. Shueisha שחררה כרך טנקובון גדול ב־25 בפברואר 2016.
האקדמיה למכשפות קטנות הופקה על ידי Studio Trigger כחלק ממיזם Anime Mirai 2013 של פרויקט הכשרת האנימטור הצעיר , המממן אנימטורים צעירים, על מנת למצוא כישרונות יוצאי דופן בתחום האנימציה.
הסרט הקצרצר נוצר ובוים על ידי יו יושינרי ונכתב על ידי מסאהיקו אוצוקה עם פסקול מאת מיצ'ירו אושימה.
ב־5 ביולי 2013, הודיעה טריגר ב-Anime Expo כי סרט קצר שני, שכותרתו Little Witch Academia: The Enchanted Parade, בשל התגובות האוהדות לסרט הראשון.
הפרויקט החל בשנת 2014 לאחר יציאתו של Kill la Kill .
אף על פי שבתחילה היה תקציב רק לסרט באורך עשרים דקות, טריגר השיקו קמפיין גיוס המונים ב-Kickstarter להארכת זמן הסרט לחמישים דקות.
הקמפיין הושק ב־9 ביולי 2013 ועמד על יעדו העצמי בסך 150,000 דולר בתוך חמש שעות, וסיים עם סך של 625,518 דולר.
השיר הראשון הוקרן בבכורה ב-Anime Expo 2015, והועמד לשמיעה בלעדית לתורמים בפרויקט הקיקסטארטר ב־3 ביולי 2015 לפני שיצא לבתי הקולנוע היפניים ב־9 באוקטובר אותה שנה.
מאוחר יותר יצאו שני הסרטים בנטפליקס עם דיבוב בשפה האנגלית ב־15 בדצמבר 2015.
סדרת אנימציה של האקדמיה למכשפות קטנות הוכרזה הוכרזה ב־24 ביוני 2016 בעקבות הפרק האחרון של סיירת החלל לולוקו .
הסדרה שודרה ביפן בין 9 בינואר 2017 ל־26 ביוני 2017. הסדרה רצה במשך 25 פרקים ששוחררו על פני תשעה דיסקים של BD/DVD.
נטפליקס החלה לשדר את 13 הפרקים הראשונים עם דיבוב לאנגלית החל מ־30 ביוני 2017. 12 הפרקים הנותרים שודרו החל מה - 15 באוגוסט; אך הם תויגו כעונה השנייה של התוכנית.
בראיונות אמר יושינרי שהוא רוצה ליצור עונה שנייה שתחקור את ההיסטוריה של דמויות כמו דיאנה קוונדיש ואמנדה אוניל.
הבמאי רצה גם ליצור סדרת ספין-אוף המתמקדת במכשפה שייני צ'ריוט.
במהלך ראיון הצהיר יו יושינרי כי הוא וסטודיו טריגר תכננו עונה שנייה במשך שנה, ובסופו של דבר נפל הרעיון, מה שהוביל את יושינרי לביים את BNA: Brand New Animal.
משחק וידאו פותח על ידי A+ Games ופורסם על ידי Bandai Namco Entertainment, שכותרתו Little Witch Academia: Chamber of Time, שוחרר בפלייסטיישן 4 ב־30 בנובמבר 2017 ביפן, ואחרי הוצאת המשחק ב-PS4, המשחק יצא בסטים בצפון אמריקה בתחילת 2018. משחק בונוס, Mado Senshi Gran Sharion, זמין ביפן כבונוס להזמנה מראש.
קרוסאובר של דמויות מהאקדמיה למכשפות קטנות ו-Inferno Cop הוקרן בבכורה ב-AnimeNEXT ב־13 ביוני 2015 והוצג גם ב-Anime Expo ב־2 ביולי 2015. גם אקו (בפרק 13) וגם סוסי (פרק 8) מופיעים בתפקיד אורח בסדרת האנימה של טריגר משנת 2016 - Space Patrol Luluco.
לאחרונה, הסדרה הופיעה במשחק המובייל Super Robot Wars X-Ω כאירוע לזמן מוגבל.
הסיפור מציג את אקו וחבריה צדים פיות ביער כשלפתע הם מועברים לעולם אחר.
שם הם מצטרפים לדמויותיהם של Aura Battler Dunbine ו - Gurren Lagann תוך שהם מוצאים את דרכם חזרה ללונה נובה.
בשנת 2019, קראנצ'ירול רשמו את האקדמיה למכשפות קטנות ב-"100 האנימות הטובות ביותר של שנות ה-20", ותיארו אותה כ - "סיפור מקסים של גיל ההתבגרות".
IGN גם הכריזה על האקדמיה למכשפות קטנות לאחת מסדרות האנימה הטובות ביותר בשנות ה-2010.
קודם לכן פעלה האקדמיה בחסות הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית, המקבילה הרוסית ליחידה 8200 בשנים 1991-2003.
המשימה העיקרית של האקדמיה לקריפטוגרפיה של הפדרציה הרוסית היא לבצע מחקר בתחום בעיות מדעיות וטכניות של אבטחת מידע והגנה על משאבי מידע במערכות טלקומוניקציה של הרשויות.
בראשית הקמתה של האקדמיה כמוסד מדעי המבטיח תיאום מחקר ופתרון הבעיות עתירות המדע והיסודיות ביותר של הקריפטוגרפיה, היה הדוקטור למדעים טכניים, פרופסור, קולונל כללי ניקולאי ניקולאביץ' אנדרייב, בשנים 1992–1998 לנשיא האקדמיה הראשון.
האקדמיה מעסיקה 29 חברים מלאים ויותר מ-30 חברים מקבילים: מדענים רוסים בולטים, בקריפטוגרפיה ותחומים קשורים של מדע וטכנולוגיה.
כדי לפתור בעיות מדעיות, האקדמיה, בהשתתפות האקדמיה הרוסית למדעים, מאגדת את המאמצים של מדענים מובילים מארגוני מדינה שונים הקשורים לפיתוח ויצירה של אמצעי אבטחת מידע, משאבי מידע, טלקומוניקציה ותקשורת מיוחדת, כמו גם טכנולוגיות מידע מודרניות.
העבודה המדעית באקדמיה מתבצעת על ידי ועדות.
כל ועדה נוצרת כדי לפתור בעיית יעד ספציפית ומורכבת מ־20–25 אנשים.
כ-20 ועדות כאלה נוצרות מדי שנה.
אקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה, האקדמיה לקריפטוגרפיה של רוסיה, האיגוד החינוכי והמתודולוגי של מוסדות חינוך גבוהים ברוסיה לחינוך בתחום אבטחת מידע (UMO IS) מקיימים אולימפיאדות על בסיס ארגונים חינוכיים.
תיאום התמיכה הארגונית של האולימפיאדה מתבצע על ידי אקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.
האקדמיה לאמנויות יפות בווינה היא בבירת אוסטריה, וינה ואחת האקדמיות לאמנות הוותיקות באירופה.
האקדמיה לאמנויות יפות נוסדה על ידי הצייר והפסל פטר שטרודל , בשנת 1692 כמכללה פרטית לפי הדגם של האקדמיה של סן לוקא ברומא.
ב-1725 שילב יאקוב ואן שופן את האקדמיה לציור של החצר הקיסרית עם האדריכלות.
מ-1754 עד 1757 היה הצייר פאול טרוגר מנכ"ל האקדמיה.
בשנת 1772 אוחדו לתוכה כל האקדמיות לשעבר של וינה לאמנות והאקדמיה קיבלה אז מעמד מכללה וב-1998 מעמד של אוניברסיטה, אך שמרה על שמה הקודם.
באקדמיה לומדים כיום כ-900 סטודנטים, כמעט רבע מהם סטודנטים זרים.
בספריית האקדמיה כ-110,000 כרכים וכ-150,000 רישומים והדפסים.
האוסף הוא אחד הגדולים באוסטריה, והוא משמש למטרות אקדמיות, אם כי חלק מהספרייה פתוח גם לקהל הרחב.
המכון לתולדות האמנות ולימודי תרבות
המכון למדעי הטבע ולטכנולוגיות באמנות
המכון לתארים בהוראה לבתי ספר תיכוניים
אדולף היטלר לא התקבל על ידי המוסד פעמיים, ב-1907 וב-1908.
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (בהונגרית: Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia; בראשי תיבות SZIMA) נוסדה על ידי האקדמיה ההונגרית למדעים בשנת 1992 עבור נציגים בולטים של התחומים שהודרו פוליטית על ידי המשטר הקומוניסטי מ-1949 - הספרות והאמנויות.
האקדמיה סצ'ני היא מוסד מסונף של האקדמיה ההונגרית למדעים (MTA), אשר הוקמה תוך תהליך השיקום לאחר חילופי המשטר בשנת 1989. זהו ארגון עצמאי עם תקנון נפרד ונושאי המשרה בו נבחרים באופן עצמאי על ידי האספה הכללית שלו.
עם זאת, התקציב שלו הוא חלק מתקציב ה-MTA.
חבריה אינם מקבלים שכר ואינם משלמים דמי חבר.
נציגי האמנויות נכחו כבר במפגש הראשון של אגודת החוקרים ההונגרית (קודמו של האקדמיה ההונגרית למדעים) בשנת 1825 ואחד הרעיונות המרכזיים בהקמת המוסד (האקדמיה למדעים) אז היה טיפוח וטיפול בשפה ההונגרית.
כבר מתחילת הדרך נציגי ענפי אמנות שונים לקחו חלק פעיל בעבודת האקדמיה למדעים.
לדוגמה: יאנוש אראן היה המזכיר הכללי של האקדמיה ההונגרית למדעים במשך ארבע עשרה שנים וזולטן קודאי היה נשיא הדירקטוריון במשך שלוש שנים.
עם זאת, עקב השינוי הפוליטי, בוטלה תת-המחלקה לאמנויות יפות ב-1949, וסופרים ואמנים עזבו את האקדמיה.
דומוקוש קושארי, נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים בתקופת חילופי המשטר, כתב על הצורך להכיל מחדש את הספרות והאמנות.
בנוסף למצוינות הספרותית, חברי הגוף החדש (אקדמית סצ'ני) הם אמנים חזותיים, אדריכלים, אמנים שימושיים (תעשייתיים), יוצרי סרטי קולנוע, צלמים, היסטוריונים של תולדות האמנות ומלחינים.
לפי התקנון שנקבע, רק ארבעים ושמונה אנשים מתחת לגיל שבעים יכולים להיות חברים באקדמיה בעת ובעונה אחת במקביל.
מעל גיל שבעים כולם נשארים אמנם חברים מן המניין, אך במקומם ניתן לבחור חבר חדש (לתוך ה-48).
מטרת האקדמיה, הפועלת כארגון חברתי, אך פועלת גם להשגת מעמד של גוף ציבורי, היא להפוך לקהילה שומרת ערכים וסטנדרטים של התרבות ההונגרית בנוסף להערכה האישית של חבריה.
קבוצת אזור מישקולץ של האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני נוסדה ביוני 2000.
במאי הקולנוע קארוי מאק הפך לנשיא הארגון.
לאחר מותו בחרה האספה הכללית ב-27 בנובמבר 2017 את דורה מאורר לנשיאה.
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני הקימה טופס חברות חדש (חברות נומינלית) באספה הכללית השנתית הרגילה שלה ב-26 בנובמבר 2018, עבור אישים מצטיינים בחיי הרוח שאינם, או אינם בעיקר, אמנים יוצרים, לפיכך על פי תקנון האקדמיה, לא יכולים להיות חברים רגילים או חברי כבוד.
האקדמיה להכשרת מפקדים של המערך הטכני של חיל האוויר הישראלי, היא יחידת אקדמיה הממוקמת בבח"א 21 בחיפה.
האקדמיה היא יחידה בחיל האוויר אשר מכשירה את מפקדי המערך הטכני בכלל הדרגים – חובה, נגדים וקצינים.
עד שנת 2022 האקדמיה היוותה גף תחת טייסת הדרכה, ובאותה השנה לאור ההתעצמות וקליטת משימות באיחוד גף אקדמיה וגף מרכז הכשרות, הוקמה מגמת ברק ("אלונים") כיחידה.
מסלול הדגל של המערך הטכני האחראי על הכשרת קצינים בדרגי האחזקה, הצוערים מעמיקים בתכנים מקצועיים בשילוב לימודי תואר ראשון בניהול מערכות טכנולוגיות באוניברסיטת חיפה.
מטרת המסלול היא הקניית ידע רחב.
ההכשרה היא רב ממדית - מקצועית, פיקודית וערכית אשר מובילה את הבוגרים להיות קצינים שיתרמו באופן ייחודי לחיל האוויר ולביטחון מדינת ישראל.
אורך המסלול הוא 23 חודשים בהם יעברו המועמדים כחודש מכין לבה"ד 1 לאחר מכן קורס קצינים כחודשיים בשילוב לימודי תואר ראשון במוסד האקדמי שנבחר כ20 חודשים.
אחראית על השלמת הקצונה במערך הטכני.
במגמה שלוש השלמות הנותנות מענה לאוכלוסיות השונות (אקדמאים, טכנאים, צוערי יחידת אופק).
נוסף, אחראית על הכחלת אקדמאים.
מטרת המגמה היא הקניית כלים פיקודים ומקצועיים לצוערים תוך טיפוח דמות הקצין בחיל האוויר בראי המקצוע: נורמות, ערכים, פיקוד ומנהיגות.
עד שנת 2022 נקראה "מגמת ברק" והייתה תחת ביסל"ק בבח"א 10.
סימן כתף של הצוערים במסלול
תוכנית לימודים עבור נגדים מבסיסי החיל, ללימודי טכנאי מכונות או חשמל בהתאם לזיקה למקצוע במוסד אקדמי.
התוכנית בעלת מעטפת הכשרה ומימון מלא.
מטרת התוכנית היא להקנות ידע נרחב לבוגרים כך שהכשרתם המקצועית והפיקודית תוביל את הבוגרים להיות נגדים מובילים ורחבי אופקים אשר ייתרמו לחיל האוויר ולביטחון מדינת ישראל מתוך מוטיבציה ורצון להמשיך שירות לטווח הארוך.
אורך התוכנית היא כשנה וחודשיים.
קורס הכשרה מקצועית מגזרית (אלקטרוניקה, חשמל, מכונות, IT) לנגדים בראשוני במערך הטכני.
מטרת הקורס היא לשפר את יכולת ביצוע התפקיד של הנגדים ואת הידע המקצועי שלהם.
הקורס מועבר על ידי מוסד אזרחי.
מטרתו של גף מרכז הכשרות לפיקוד והדרכה היא להכשיר מפקדים ומדריכים במערך הטכני של חיל האוויר.
המרכז עוסק בתחומי הוראה, פיקוד, מנהיגות וערכים.
בנוסף, המרכז הכשרות למפקדים מעביר השתלמויות בתוכני הוראה, פיקוד, מנהיגות, ניהול וחניכה.
מסלול הכשרה לפיקוד ולהדרכת חיילים ושוחרים
המסלול מכשיר חיילים לפיקוד ולהדרכה בבית הספר למקצועות הטכניים (ביסל"ט) של חיל האוויר או כמדריכים בבית הספר להנדסאי תעופה (ביסה"ת; בתי הספר לשוחרים) של חיל האוויר.
הכשרה לתפקיד החונכות בבח"א 21 ושלוחותיה.
ייעודה של החונכות הוא מתן תגבור במקצועות הליבה לשוחרים שלומדים בבתי ספר של חיל האוויר הפונים לסיוע בלימוד פרטני, בקבוצות קטנות ובכיתות.
הכשרה בנושא הקניית ידע ומיומנויות להדרכה פרונטלית תוך יישום עקרונות הלמידה וההדרכה על פי כללי הדידקטיקה.
מסלול מורחב אשר מפתח ומלמד שיטות הדרכה לחיילים שמשרתים כמדריכים בבסיסי חיל האוויר.
האקדמיה למדעים של ניו יורק נוסדה בינואר 1817 כאמור בשם ה-Lyceum of Natural History.
זוהי האגודה המדעית הרביעית הוותיקה ביותר בארצות הברית.
ארגון עצמאי ללא מטרות רווח עם יותר מ-20,000 חברים ב-100 מדינות, לאקדמיה יש משימה לקדם מחקר וידע מדעיים, לתמוך באוריינות מדעית ולקדם פתרונות מבוססי מדע לאתגרים גלובליים.
האקדמיה מארחת תוכניות ומפרסמת תכנים מדעיים במדעי החיים, הפיזיקה והחברה, כולל מספר תחומים של מחקר חוצה תחומים כמו תזונה, בינה מלאכותית, חקר חלל וקיימות.
התוכניות והפרסומים של האקדמיה נועדו לדון ולהפיץ מידע מדעי מדויק ומיידי לחבריה, לקהילה המדעית הרחבה, לתקשורת ולציבור.
האקדמיה מספקת גם משאבים מקצועיים וחינוכיים לחוקרים בכל שלבי הקריירה שלהם.
בשנת 2020 ניקולס דירקס הפך לנשיא ולמנכ"ל האקדמיה.
יו"ר מועצת הנגידים הוא ג'רי הולטין, יו"ר ומייסד שותף של Global Futures Group, LLC.
האקדמיה למדעים של ניו יורק, שנוסדה ב-29 בינואר 1817, נקראה במקור כאמור ה-Liceum of Natural History.
המפגש הראשון של ה-Liceum התקיים בקולג' לרופאים ומנתחים, שהיה ממוקם ברחוב ברקלי ליד ברודוויי במנהטן התחתית בהשתתפות מייסד האקדמיה והנשיא הראשון שלה, סמואל ל.
תוך חודשים ספורים מהפגישה הראשונה עבר ה-Liceum ל-New York Institution (הממוקם בפינה הצפון מערבית של רחוב ברודוויי וצ'יימברס) והחל בפעילותו הראשונה - אירוח הרצאות, איסוף דגימות תולדות הטבע והקמת ספרייה.
ב-1826 החזיק הליציאום ב"אוסף העשיר ביותר של זוחלים ודגים בארצות הברית".
שריפה ב-1866 הרסה את האוסף.
בעקבות השריפה, האקדמיה הפנתה את המיקוד שלה מאיסוף והיסטוריה טבעית לתחומים מתמחים של מחקר וחקירה מדעיים, הסברה קהילתית ומעורבות במאמצים המדעיים של הארגונים המדעיים המרכזיים בעיר ניו יורק.
זה כלל הפצת מידע מדעי בכל הרמות - מציבור סקרן ועד לאגודות מדע מיוחדות, מכללות ואוניברסיטאות.
מלכתחילה, החברות באקדמיה למדעים של ניו יורק הייתה יוצאת דופן בקרב אגודות מדעיות במאה ה-19, משום שהמבנה הדמוקרטי שלה אפשר לכולם להצטרף, מהדיוטות ועד למדענים מקצועיים, קלינאים ומהנדסים.
מסיבה זו, החברות תמיד כללה שילוב של מדענים, אנשי עסקים, אקדמאים, עובדי ממשל ואנשים מהציבור הרחב.
לפני 1877, האקדמיה קיבלה רק גברים, אך ב-5 בנובמבר 1877 היא בחרה בארמיני א.
חברים, חברי כבוד, חברים נספחים ועמיתים כללו מדענים בעלי שם רבים - כולל עשרות חתני פרס נובל לאורך השנים.
חברי האקדמיה המוקדמים מילאו תפקידים בולטים בהקמת אוניברסיטת ניו יורק ב-1831, המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע ב-1869, והגנים הבוטניים של ניו יורק.
כמו רוב הארגונים המדעיים בתחילת 2020, האקדמיה הפנתה משאבים לתכנות הקשורות למגפת COVID-19, הפיקה למעלה מ-35 תוכניות על מדע ה-SARS-CoV-2, התפתחויות בחיסונים וטיפולים, ושיעורים כיצד להתכונן להתפרצויות עתידיות.
Annals of the New York Academy of Sciences (פורסם לראשונה בשם Annals of the Lyceum of Natural History ב-1823) הוא אחד מכתבי העת המדעיים העתיקים ביותר שהתפרסמו ברציפות בארצות הברית.
Annals (שפירושו תולדות או קורות) הוא כתב עת מדעי בינלאומי המתפרסם מדי חודש בתחומי מדע רבים, אם כי בעיקר במדעי הביולוגיה.
כל גיליון מציג מאמרי מחקר מקוריים ו/או סקירה מוזמנת, פרשנות ומאמרי פרספקטיבה.
Annals הוא כתב עת היברידי - כלומר, הוא זמין במנוי מ-John Wiley & Sons ולמעלה מ-30% מהמאמרים הבודדים זמינים באופן חופשי באמצעות רישיון קריאייטיב קומונס (Creative Commons).
כתב העת זוכה לביקורת העמיתים בקפדנות, והוא היה מדורג בשנת 2020 במקום ה-13 מתוך 73 כתבי עת בקטגוריית המדעים הרב תחומיים לפי Journal Citation Reports™ (Clarivate Analytics) בשנת 2020.
האקדמיה למדעים של ניו יורק מפיקה כנסים מקומיים ובינלאומיים, שמתכנסים באופן אישי ובאופן וירטואלי, ומכסים נושאים חוצי קצוות, כולל רפואה גנומית, ביולוגיה כימית ומבנית, גילוי תרופות, מדעי המחשב וקיימות עירונית.
תוכניות גבולות המדע של האקדמיה מספקות פורום נייטרלי למשתתפים להחלפת מידע על מחקר בסיסי ויישומי ואפשרויות לדון בתפקיד הרחב יותר של המדע, הרפואה והטכנולוגיה בחברה.
ברית STEM העולמית והאקדמיה הצעירה
ברית STEM העולמית (STEM הוא ראשי תיבות של מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה.
ארבעת התחומים הללו חולקים דגש על חדשנות, פתרון בעיות וחשיבה ביקורתית) מציידת אלפי תלמידים מדי שנה במיומנויות ומספקת מודלים לחיקוי כדי לתמוך בהם בנתיבים חינוכיים לקראת קריירות STEM.
הברית מציעה תחרויות אתגר, תומכת במורים בפיתוח מקצועי, ומכשירה אנשי מקצוע בתחום ה-STEM לשמש כמנטורים.
האקדמיה הצעירה היא קהילה תחת האקדמיה למדעים של ניו יורק שמטרתה לחבר תלמידים בגילאי 13 עד 17. בכל שנה, 1,000 תלמידים מרחבי העולם נבחרים להיות חלק מהתוכנית ולהתחרות באתגרים של 10 שבועות.
ברית המדע תומכת בחוקרים בתחילת הקריירה, מספקת הזדמנויות יזמיות, פלטפורמות ליצירת קשרים אישיים ומקצועיים בין תרבותיים ומשאבי למידה.
תוכנית התזונה של האקדמיה למדעים של ניו יורק תומכת בתזונת אמהות וילדים, ומספקת מנהיגות בביטחון תזונתי.
שמורת המדע הבינלאומית (ISR) כוללת חברים המספקים משאבים (למשל, רצף גנומי, כישרון מיוחד, מעבדות, מסדי נתונים, מחשוב ביצועים גבוהים), ייעוץ ותמיכה.
הוא מנוהל על ידי מועצת מנהיגים בתעשייה, בממשל, באקדמיה ובארגונים לא ממשלתיים.
השותפים כוללים את IBM, Google ו-UL.
היוזמה הבין-כוכבית, תוכנית שפותחה עם הסוכנות היפנית למחקר ופיתוח רפואי, מטפחת שיתוף פעולה בינלאומי ובינתחומי בין מדענים בתחילת הקריירה שלהם.
בהנחיית חוקרים בכירים מובילים, צוותים מפתחים תוכניות מחקר והצעות מענקים שבמרכזן מדעי החיים.
מאז 2017, היוזמה הבין-כוכבית תמכה ביותר מ-170 מדענים בתחילת הקריירה ו-41 מדענים בכירים כמנטורים.
פרסי בלווטניק למדענים צעירים הוקם בשנת 2007 על ידי קרן משפחת בלווטניק.
הפרסים, המנוהלים על ידי האקדמיה, מוענקים מדי שנה, למדענים בתחילת הקריירה באזור ניו יורק (ניו יורק, ניו ג'רזי וקונטיקט), ברחבי ארצות הברית, בבריטניה ובישראל.
עד סוף שנת 2022, פרסי בלווטניק הוענקו ליותר מ-370 מדענים ומהנדסים צעירים מ-47 מדינות, והעניקו פרסים כספיים בלתי מוגבלים (לשימוש) בסך כולל של 13.6 מיליון דולר.
האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים הוא ארגון ללא כוונת רווח של אנשי מקצוע בתחום משחקי הווידאו, שבמסגרת פעילותו מארגן את הפסגה השנתית לעיצוב, חדשנות, תקשורת ובידור (Design Innovate Communicate Entertain Summit, בקיצור D.I.C.E).
צוקר, עורך דין בתעשיית הבידור, הקים את האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים בשנת 1991 ושימש כנשיא הארגון הראשון.
האקדמיה קידמה מספר גדול של אירועים כמו של האקדמיה לאמנויות ולמדעי הטלוויזיה, גילדת הבמאים של אמריקה וארגון נשים בקולנוע.
תוכנית הפרסים הראשונה של הארגון, סייברמאניה 94', הונחתה על ידי לזלי נילסן וג'ונתן טיילור תומאס ושודרה ברשת הטלוויזיה בכבלים TBS בשנת 1994. התוכנית השנייה שודרה כשנה לאחר מכן והייתה הראשונה שהוזרמה באינטרנט, אם כי היא משכה פחות צופים מאשר הראשונה.
בכירים בתעשיית משחקי הווידאו החליטו שהם מעוניינים להקים מחדש את הארגון כמוסד ללא כוונות רווח עבור תעשיית משחקי הווידאו.
החלטה זו נתמכה בידי פיטר מיין מנינטנדו, טום קלינסקי מסגה ודאג לואונשטיין, מייסד Entertainment Software Association ואחת המממנים של המהלך.
הארגון נוסד מחדש ב-19 בנובמבר 1996, כשתפקיד הנשיאות עבר למארק טרן ולאחר מכן מפתח המשחקים גלן אנטיס.
במקור, תפקיד הארגון היה לנהל את טקס הפרסים, שנקרא "פרסי ההישגים האינטראקטיבים" - פרסים שזכו למועמדות ונבחרו בידי מפתחי משחקים שהיו חברים בארגון, כשם שפרס אוסקר נבחר בידי חברי האקדמיה.
לקראת שנת 2000, התאגדות ESA משכה את המימון ב-AIAS, מה שהוביל את חברי האקדמיה ריצ'רד הילרמן ולורן לנינג להציע את הקמתה של "פסגת D.I.C.E", כנס חובבים שמתמקד בהצגתם של הפרסים כאמצעי מימון למלכ"ר.
הפסגה נועדה עבור בכירים בתעשייה ומפתחים בכירים כאמצעי לרישות עסקי בין החברות השונות.
פסגת D.I.C.E הראשונה הושקה בשנת 2002 בלאס וגאס, נבדה והיא נמשכת עד היום על בסיס שנתי.
בנוסף למשחקי וידאו, הארגון ראה בפסגה דרך לחבר את משחקי הווידאו עם תעשיות הבידור השונות.
ג'וזף אולין שימש כנשיא הארגון בין השנים 2004 ל-2010 והחליף אותו מרטין ריי ב-2012. ריי בחר להוסיף מספר שינויים לפסגה, כמו למשל הגבלת זמני שיחה כדי להעניק תשומת לב רבה יותר לנואמים ומיתוג מחדש של הפסגה כ"פרסי D.I.C.E" החל משנת 2013. מייק פישר החליף את ריי כנשיא הארגון בשנת 2016.
החל משנת 2007, המטרה של הארגון היא "לקדם ולהוביל את קהילת הבידור האינטראקטיבי הכלל-עולמית, תוך הכרה בהישגים מיוחדים באמנויות ומדעים אינטראקטיבים, וכדי להנחות את טקס הפרסים השנתי, 'פרסי D.I.C.E' כדי להגביר את המודעות למשחקים כאמצעי אמנותי אינטראקטיבי".
פסגת D.I.C.E היא התאספות בת מספר ימים שנערכת בלאס וגאס מדי שנה ובה משתתפים בכירים בתעשיית משחקי הווידאו.