tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
האח האמצעי, ניקולה, הידוע כיום בשמו כנזיר, דון ג'ובני פאולו (יוהנס פאול) אברהמוביץ', מכהן כ"פריור" של האבצייה הבנדיקטנית פאול הקדוש מחוץ לחומות ברומא.
בגלל מוצא אמן לכל האחים יש אזרחות איטלקית.
השקפתו כפי שבאה לידי ביטוי בדרשותיו ובמדיה
ענף זה של הכנסייה הקתולית, שאברמוביץ' הוא אחד מדובריו המתוקשרים, והמייצג מיעוט של מאמינים, דוגל בין השאר, בהחזרת המיסה בלטינית, כפי שהייתה נהוגה לפני ועידת הוותיקן השנייה, חזרה לחלקים מהנוסחים הליתורגיים הכוללים תביעה אל היהודים להתנצר וכו'.
סיעה זו הוקעה בעבר על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
בדומה לחסידים אחרים של החשמן לפבר אברמוביץ' מוכר בעמדותיו נגד החלטות ועידת הוותיקן שנייה ונגד האפיפיורים שיזמו אותה – יוחנן ה-23 ופאולוס השישי.
השקפותיו הפוליטיות, כולל תאוריות הקונספירציה שהוא דוגל בהן, דומות לאלו של הימין הרדיקלי והאנטישמי.
בינואר 2009 הוסר על ידי האפיפיור בנדיקטוס ה-16 החרם נגד ארבעה נציגים בכירים, חברים בזרם אמוני זה, לרבות הבישוף ויליאמסון.
בינואר 2009 תמך אברהמוביץ בהכחשת שואה של עמיתו, ראש אגודת הקדוש פיוס העשירי, הבישוף ריצ'רד ויליאמסון.
לדבריו תאי הגזים במחנות הריכוז הנאציים שימשו רק לחיטוי וכי מספר הנספים בשואה הומצא על ידי ראשי הקהילה היהודית בגרמניה מבלי לבדוק את העובדות.
הוא העלה טענות נגד הדגש המופרז לטעמו שעושים היהודים בקשר לשואתם בהשוואה המקרי טבח המוניים או של עמים אחרים כמו הארמנים וטען כי "היהודים בהתחלה היו אנשי האלוהים...לאחר מכן הם הרגו את האל...בסופו של דבר הם יחזרו לישו".
פרט לעמידתו לימין הערבים הפלסטינים הסובלים מהתקפות ישראל וגינוי פשעים שלדבריו ביצעה ישראל במלחמתה בחמאס בעזה, השווה האב אברהמוביץ גם את צ'רצ'יל לפושעים הנאצים בגלל ההפצצות האוויריות הבריטיות על גרמניה בימי מלחמת בריטניה בגרמניה הנאצית.
עמדותיו בנושא השואה הביאו לביקורת רבה כלפיו מצד פוליטיקאים ואנשי דת איטלקיים.
פלאביו טוסי, פוליטיקאי מוונציה אמר על אברהמוביץ כי דעותיו "לא מקובלות, לא נתפסות ומפלצתיות".
ב-5 בפברואר 2009 אגודת הקדוש פיוס העשירי השעתה את חברותו של אברהמוביץ באגודה בשל דעותיו ובשל הראייה כי המשך הקשר של האגודה אליו יביא לפגיעה בשמה ובעבודתה לטובת הכנסייה.
בקשר להאשמות באנטישמיות נגדו ונגד עמיתו ויליאמסון, אברמוביץ' הצהיר ש"קתולי אינו יכול להיות אנטישמי".
כמו כן טען כי הוא בעצמו בעל שורשים יהודיים
קונספירציה של בנקים, בונים חופשים ובני שטן
לדברי אברהמוביץ "האסלאם משמש כלי בידי מעצמות והבונים החופשים היהודים על מנת לאיים על הערכים הקתוליים ולמוטט את מסורת חברתנו.
הם משתמשים באסלאם מפני שאינם יכולים לפעול במישרין.
אבל המאבק אינו אבוד עדיין".
בדרשותיו הביע תקוה בהתנצרותם של היהודים וגינה במילים חריפות את שלטון הכסף והבנקים (אוזורוקטיה usurocrazia ) בעולם והתבטא נגד הניסיון לאחד את אמונות העולם - ה"אקומניזם".
אברהמוביץ' נמנה עם תומכי המפלגה הבדלנית הימנית "הברית הלומברדית" (לגה לומברדה) של אומברטו בוסי וברך על ישיבות של הפרלמנט הלומרדי של מפלגה זו שהתכנס בעיר ויצ'נצה.
http://www.haaretz.co.il/1.1528822 כומר קתולי נוסף מעורר סערה: "תאי הגזים שימשו לחיטוי"
פלוריאנה (מלטית: Furjana; אנגלית: Floriana) היא עיר במלטה השוכנת בסמיכות לבירה ולטה, מדרום-מערב לה.
העיר נתחמת על ידי הנמל הגדול מצידה הדרום-מזרחי ועל ידי נמל מרסמשט השוכן צפונית-מערבית לה.
בפלוריאנה שוכנים רוב משרדי הממשלה של מלטה, ובנמל הגדול נמצא רציף הנוסעים של קו המעבורת בין מלטה לסיציליה.
העיר נוסדה לאחר שב-1634 הגראנד מאסטר אנטואן דה פול (Antoine de Paule) הביע את חששו מהתקפה עות'מאנית על ולטה.
הוא הזמין את האדריכל האיטלקי פייטרו פלוריאני (Pietro Paolo Floriani) לבחון את ביצורי העיר.
פאוליני המליץ על הקמת קו ביצורים נוסף סביב ולטה, במטרה לבצר את כל חצי האי שברס (Scebarras) שעליו שוכנות כיום שתי הערים, וכדי למנוע מאויב אפשרי לתצפת לתוך העיר.
הקמת הביצורים לפי התוכנית המקורית הסתיימה בשנת 1721, ובקצה הדרום מערבי של החומה נקבע שער "פורט דה בומב" (Porte des Bombes).
השער הוקם בין השנים 1697-1720 והוא מעוטר בתבליטי תותחים ומגנים.
בשער היה במקור מעבר בודד, אך הבריטים הוסיפו לו מעבר נוסף במאה ה-19. הביצורים הורחבו על ידי הגראנד מאסטר אנטוניו דה ויליינה (António Manoel de Vilhena) שנה לאחר מכן, ב-1722. העיר החדשה נקראה באופן רשמי "בורגו ויליינה" (Borgo Vilhena), אך שמו של האדריכל פלוריאני התקבע כשמה עד היום.
בשנת 1860 הגיע מספר תושבי העיר לשיאו, עת התגוררו בה 7,871 איש, אך כיום עומד מספרם על פחות משליש.
פלוריאנה משתרעת על-פני שטח של 0.94 קמ"ר בלבד וצורתה כשל ריבוע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא כ-900 מטרים.
אוכלוסיית העיר, המונה כ-2,400 תושבים, קטנה משמעותית מזו של ולטה השכנה, ועל כן פלוריאנה אינה צפופה כמו הבירה, ויש בה מספר גנים ורחבות ציבוריות.
מערך הביצורים, החומות והחפירים, תופס חלק ניכר משטחה של העיר, והשטח הנותר מחולק על ידי שדרת ה"מול" לשני חלקים שווים פחות או יותר בגודלם.
מצפון לשדרה משתרע הרובע הממשלתי, ומדרום לה רובע המגורים המרכזי שבו שבעה רחובות אורך ושישה רחובות רוחב הערוכים בתבנית שתי וערב.
המול (il Mall, בעבר באיטלקית Maglio - "מאליו") הוא ציר האורך העיקרי של העיר, והוא הוקם ב-1656 כמגרש משחקי פאיי-מאיי (Paille-maille), אביו של משחק הקרוקט, והוא שימש ככזה עד 1805, עת הפך לגן ציבורי.
המול היא שדרה רחבה באורך של 550 מטר המהווה את המשכו לכיוון דרום-מערב של רחוב הרפובליקה בוולטה, והעוברת לאורך קו הרכס של חצי האי שברס.
השדרה מובילה מהכיכר העגולה והגדולה שלפני שער העיר ולטה, ואשר במרכזה ניצבת מאז 1959 מזרקת טריטון.
הכיכר משמשת כתחנת האוטובוסים המרכזית של האי מלטה כולו.
בעבר הוליכה השדרה אל פורט דה בומב, אך כיום חוצצים ביניהם "גני ארגוטי" (Argotti Gardens), גנים בוטניים שבהם אוסף של קקטוסים.
ליד הגנים ניצבים שלושה מבנים:
קפלת סרייה (Sarria) הבנויה בצורת רוטונדה קטנה, הוקמה לראשונה ב-1585 והוקדשה לבתולה.
לאחר מיגורה של מגפת הדבר, שפקדה את האי בשנים 1676-1675, הוקמה הכנסייה הנוכחית ב-1676 לפי תוכניתו של האדריכל לורנצו גאפה (Lorenzo Gafà), ולאות תודה הוקדשה לעיבור ללא חטא.
אולם סיר רוברט סאמוט (Sir Robert Sammut Hall) ששימש בעבר ככנסייה מתודיסטית והיה הבניין הראשון במלטה שהואר בחשמל.
מגדל וינייקורט (Wignacourt tower), מגדל מים ששרד מאמת המים אשר ספקה את צרכיה של ולטה.
האמה הוקמה על ידי הגאנד מאסטר אלוף דה וינייקורט (Alof de Wignacourt) ונחנכה בשנת 1615.
במרכזו של המול ניצב פסל ישו המלך (Christ the King Monument), שהוקם כדי להנציח את הוועידה האוכריסטית שהתקיימה במלטה ב-1913. לאורך צידו הדרומי של המול משתרעת כיכר פובליוס הקדוש (Pjazza San Publiju), הבישוף הראשון של מלטה והקדוש המגן של העיר.
מתחת לכיכר משתרעים אסמים בצורת פעמונים תת-קרקעיים (il-fosos tal-Furjana) אשר הוקמו בין השנים 1847-1851 ופתחיהם מכוסים באבנים גדולות.
בכיכר ניצבת כנסייה המוקדשת לפובליוס הקדוש והמשמשת ככנסיית הרובע של העיר.
בניית הכנסייה החלה ב-2 באוגוסט 1733 והיא הוקדשה ב-28 במרץ 1792, לאחר עיכובים ארוכים שנבעו ממחסור במשאבים.
בחזית הכנסייה ניצב פסלו של הקדוש, ועוד ניצב בכיכר פסלו של דה ויליינה.
רחוב נלסון ורחוב אנה הקדושה
ציר האורך המרכזי האחר של העיר מתחיל גם הוא בשער העיר ולטה אך מוביל תחילה לכיוון דרום וקרוי על שמו של האדמירל הוריישו נלסון.
לאחר מכן הופך הציר לרחוב אנה הקדושה (Triq Sant'Anna) החוצה את רובע המגורים של העיר ומשמש כרחוב המסחרי המרכזי שלו, ומסתיים לבסוף בפורט דה בומב.
בקצה הדרומי של רחוב אנה הקדושה נצבת מזרקת האריה שהוקמה בשנת 1728 כמקור מים לתושבי העיר.
פלוריאדה היא תערוכת הפרחים הלאומית של אוסטרליה המתקיימת מדי שנה (החל מאמצע ספטמבר ועד אמצע אוקטובר) בקנברה, עיר הבירה.
התערוכה מאפשרת לצופים לטייל בין ערוגות ענק של פרחים רבי צבעים, המתארים ממבט-על ציורים שונים.
הערוגות פרושות על פני גן רחב ידיים, וביניהן אוהלים שונים המציגים מגדלי פרחים ושזירת זרים, אזור בידור לילדים הכולל גלגל ענק שמאפשר לראות את כרי הפרחים ממעל ומופעי בידור בהופעה חיה.
הפלוריאדה הראשונה נפתחה בשנת 1988, ובמרוצת השנים האירוע הפך למוקד התיירות העיקרי לקנברה, ומושך כ-400,000 איש בשנה בעיקר בחודש שבו הוא מתקיים.
הפלוריאדה בקנברה היא תערוכת הפרחים הגדולה ביותר בחצי כדור הארץ הדרומי.
התערוכה גם נקראת "חגיגת האביב של אוסטרליה" (Australia's Celebration of Spring).
תערוכת הפלוריאדה מתקיימת מדי שנה במתחם סגור בפארק חבר העמים הבריטי (Commonwealth Park) על שפת האגם בקנברה.
ההכנות לתערוכה מתחילות במאי של השנה הקודמת, אז נבחרת התמה לתערוכה, מתקבלת החלטה על הצמחים שישתתפו בה, ומתחיל תהליך עיצוב הערוגות של מגדלי הפרחים המשתתפים.
לאחר סגירת התערוכה הקודמת, מנוקה השטח והפארק נפתח לציבור הרחב לחודשי הקיץ.
עם בוא הסתיו, מתחילות ההכנות לקראת התערוכה של אותה שנה: הגננים מודדים את הערוגות ומציירים בצבע על האדמה את העיצוב שאמור להיות בכל ערוגה, כהכנה לשתילת הפרחים.
מרבית הפרחים הנשתלים הם בעלי פקעת, כגון צבעונים ונרקיסים, אך גם צמחים חד-שנתיים ועשבוניים משולבים בעיצוב.
לאחר שרטוט הערוגות מוטמנת במקום מערכת השקיה וניקוז, ונסללות הדרכים להולכי הרגל המבקרים במקום.
מדי שנה נשתלות כמיליון פקעות באדמת דשן מנוקזת, בהתאם לעיצוב הערוגות.
סך שטח הפארק המוקצה לפלוריאדה הוא 9,105 מטרים מרובעים.
סוגי הפרחים עשויים להשתנות משנה לשנה, אך מרבית הזנים ותתי-הזנים חוזרים מדי שנה תודות לעמידות, לזמני פריחה מגוונים וצבעים שונים, המשמשים ליצירת הדוגמאות בעת הפריחה.
בשנת 2010 הפרחים שנבחרו לתערוכה מנו:
14 זני נרקיס 4 זני נורית
זן אחד של חרצית (חרצית ביצנית)
הפלוריאדה הראשונה תוכננה כאירוע חד פעמי, שנועד לחוג את יום ציון 75 שנה להיווסדה של קנברה, ואת יום מאתיים השנים לנחיתת המשלחת האירופאית הראשונה בבוטאני.
לאור הצלחתה של התערוכה באותה שנה, היא הפכה לאירוע שנתי.
לאחר השנתיים הראשונות, ניתנת לתערוכה מדי שנה נושא עיקרי.
בספטמבר 2005 התקיימה תערוכת פרחים מתחרה בעמק הנטר שמצפון לסידני, וזו מיתגה עצמה כ"פלוריאדת גני עמק הנטר" (Floriade Hunter Valley Gardens).
לאחר תביעה על שימוש בסימן מסחרי שלא כחוק, שם תערוכת הפרחים של עמק הנטר שונה ל"פסטיבל פרחים" בשנת 2006.
מדי שנה מוכרז נושא מרכזי אחד (תמה) שעל פיו המציגים בתערוכה אמורים לעצב את ערוגותיהם.
התמות השנתיות מתבטאות בנושאי הדוגמאות של ערוגות הפרחים, ההרצאות המתקיימות במקום, הפסלים הציבוריים ואירועי הלילה.
פרט לשנתיים הראשונות לקיומה, הייתה לכל תערוכת פלוריאדה תמה שנתית.
1994 השתקפויות 1995 קרנבל תרבויות
2002 שירה בפרחים 2003 השמים בפריחה
2008 סרטי הקולנוע שעיצבו את האומה
הפלוריאדה מזמינה אמנים מרחבי אוסטרליה להציג פסלים, להופיע בהצגות ולהעלות מופעי מוזיקה ברחבי התערוכה.
חלק מהאמנות המוזמנת מדי שנה נותרת בפארק גם לאחר פינוי התערוכה, פסלים למשל.
מדי שנה מתקיימת באתר הפלוריאדה תערוכה לילית (NightFest) אשר בעבור תשלום מאפשרת לקהל לצפות בסרטים חדשים, ליהנות ממופעי בידור ולהשתתף בירידי אוכל.
פלוריאדה ממומנת על ידי נותני חסות, ועל ידי תאגיד התיירות והאירועים של קנברה (Canberra Tourism and
Events Corporation), פרסום ובאופן משני על ידי היתרי רוכלות.
במהלך מספר שנים הייתה הכניסה לפלוריאדה בתשלום, כאשר אוכלוסיות מסוימות זוכו בתלושי כניסה חינם וזאת על מנת להפחית את התנגדות הציבור למהלך.
החל משנת 2002 הוחלט כי הכניסה לפלוריאדה תהייה בחינם, והפסד דמי הכניסה יוחלף בסבסוד של תאגיד התיירות.
הפלוריאדה מכניסה כסף לקופת קנברה בהוצאות האורחים על מזון, לינה ושירותים שונים בעודם בעיר - בשנת 2008 הכניסה התערוכה כ-25.3 מיליון דולר לכלכלת טריטוריית הבירה האוסטרלית, והביאה לשיא במספר המבקרים, עם מעל 400,000 מבקרים בתערוכה, עלייה של 5 מיליון דולר בהכנסות לעומת השנה הקודמת.
על פי מסמכים רשמיים של לשכת תיירות הבירה האוסטרלית (Australian Capital Tourism), הפלוריאדה נחשבת לאחד האירועים הבולטים והממומנים ביותר בקנברה לאורך כל השנה.
בין השאר הועלתה הצעה לקבוע בחוק את פארק חבר העמים הבריטי כביתה הקבוע של התערוכה למשך מאה שנים.
פלוריאן גראף הנקל פון דונרסמארק, (שם מלא: פלוריאן מריה גיאורג כריסטיאן גראף פון הנקל דונרסמארק; נולד ב-2 במאי 1973 בקלן) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק גרמני.
מוצאו ממשפחת האצולה השלזית הנקל פון דונרסמארק, והוא מחזיק באזרחות אוסטרית בנוסף לאזרחות הגרמנית.
בשנת 2007 זכה באוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר על סרטו חיים של אחרים.
פלוריאן הוא צאצא למשפחת רוזנים לבית הנקל פון דונרסמארק.
אביו ליאו-פרדיננד גראף היה מנהל לופטהנזה ואמו היא אנה-מריה (לבית ברג).
מתוקף תפקידו של אביו, פלוריאן בילה את ילדותו ואת לימודיו בניו יורק (שש שנים), בברלין (שלוש שנים), בפרנקפורט (ארבע שנים) ובבריסל (ארבע שנים).
לאחר שסיים את לימודי התיכון בהצטיינות יתירה, הוא נסע ללמוד במשך שנתיים בסנט פטרבורג, שם עבד לאחר מכן לתקופה קצרה כמורה לרוסית.
בשנות 1993-1996 למד פילוסופיה, מדעי המדינה וכלכלה בניו קולג' באוניברסיטת אוקספורד.
פלוריאן נשוי לכריסטיאן אשנפלדט, לשעבר המנכ"ל הבינלאומי של Creative Commons.
המשפחה מתגוררת כיום בלוס אנג 'לס.
פלוריאן מתנשא לגובה של 2.03 מטרים.
פלוריאן התמחה בקולנוע אצל ריצ'רד אטנבורו, ולאחר מכן פנה ללימודים באקדמיה לטלוויזיה וקולנוע במינכן (HFF), שם הוא ביים את הסרטים הקצרים "הדוברמן" (1998) ו"הטמפלר" (2002).
הדוברמן (אותו כתב, הפיק, ביים וערך) זכה בפרס הנחשק עבור הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים מקס אופולס ולאחר מכן בפרס ה-Shocking Shorts Award של 13th Street.
הסרט שבר שיא במספר הפרסים לו זכתה הפקת סטודנט, והפך לסנסציה בפסטיבלים בינלאומיים, כאשר דונרסמארק סייר בפסטיבלים השונים במשך למעלה משנה.
בשנת 2007 היה דונרסמארק אחד מ-115 החברים החדשים שהוזמנו להצטרף לאקדמיה האמריקאית לקולנוע.
בפברואר 2010 התחיל בצילומי סרטו "התייר", רימייק למותחן הצרפתי "אנתוני זימר" בכיכובם של אנג'לינה ג'ולי וג'וני דפ.
הסרט יצא להקרנת בכורה חגיגית בארצות הברית ב-10 בדצמבר 2010, אך התקבל בביקורות צולבות בקרב מבקרי הקולנוע.
1998: התאריך (Das Datum, סרט קצר)
1999: דוברמן (Dobermann, סרט קצר)
2002: הטמפלר (Der Templer, סרט קצר)
2005: חיים של אחרים (בימוי, תסריט, שותף להפקה)
2018: יצירה ללא מחבר (בימוי ותסריט)
, שעד יולי 2022 נקראה פלוריסטם תרפיוטיק בע"מ ובקיצור פלוריסטם, היא חברת הנדסה ביו-רפואית העוסקת בריפוי תאי, מפתחת ומייצרת תרופות מקור המבוססות על תאים המופקים מהשליה האנושית לאחר הלידה.
מרכז החברה נמצא בפארק מת"ם בחיפה.
פלוריסטם הוקמה בשנת 2001 על ידי ד"ר שי מרצקי מהטכניון, הבעלים של פטנט מוגן אשר פותח בשיתוף עם מכון ויצמן למדע ומאפשר לייצר תאים משליה בסביבה תלת־ממדית.
החברה החלה להיסחר בבורסת נאסד"ק בשנת 2003 ולאחר מכן הונפקה גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובבורסת פרנקפורט.
באוגוסט 2011 קיבלה החברה מעמד תרופה יתומה מה-FDA לתאי ה-PLX (PLacental eXpended cells) לטיפול במחלת בירגר.
בתחילת שנת 2013 עברה החברה למפעלה החדש, אשר יאפשר טיפול ב-150,000 חולים בשנה לעומת 700 עד אז.
פלוריסטם נמצאת בשלב מתקדם של פיתוח תרופה להיצרות עורקים (PLX-PAD) אשר מכירותיה הצפויות מוערכות על ידי אנליסט מבית ההשקעות "אופנהיימר" בהיקף של עד 1.3 מיליארד דולר.
וכן תרופה לתסמונת קרינה חריפה (PLX-R18).
במרץ 2014 קיבלה החברה את אישור ה-FDA האמריקני למפעל לייצור תאי גזע שישמש לניסויים קליניים.
בעזרת הטכנולוגיה מוגנת הפטנטים של פלוריסטם, החברה פיתחה סביבה תלת־ממדית לגידול תאים פעילים שמוצו מן השליה האנושית (תאי PLX).
התאים שמבודדים מן השליה (שנחשבת לפסולת רפואית) גדלים בתוך Bioreactor שפיתחה החברה (מתקן המדמה תנאים ביולוגיים מתאימים לגידול רקמה או אורגניזם).
הטיפול התאי מבוסס על הזרקת התאים הללו ללא צורך בהתאמה גנטית, כדי לרפא מחלות שונות.
התאים הפעילים מפרישים מכלול של חלבונים בהתאם לאותות המתקבלים כתגובה למגוון מחלות.
החלבונים מאתחלים תהליך ריפוי עצמי ורגנרציה של רקמות פגועות ומשפרים את מצבו של החולה תוך פעילות חיובית של המערכת החיסונית ויצירת כלי דם.
בניסויים פרה-קליניים שבחנו טיפול בפגיעות שרירים באמצעות תאי הגזע מהשליה, נראה כי ייתכן שסוגים שונים של התאים הפעילים מהשליה שפיתחה פלוריסטם יכולים לשמש לריפוי מגוון סוגים של פגיעות שרירים, כמו פגיעות תאונתיות (במהלך פעילות ספורטיבית, למשל), או פגיעות מכוונות הנגרמות, לדוגמה, כתוצאה מניתוחים שונים.
בניסויים פרה-קליניים נוספים נראה השפעת חיובית בשימוש בתאי השלייה לטיפול במחלות המעיים הדלקתיות הקשות, טרשת נפוצה ובנזקי שבץ מוחי.
החברה נמצאת בשלבים קליניים מתקדמים בניסויים בטרשת עורקים חמורה בגפיים תחתונות, שבר בצוואר הירך ותסמונת קרינה חריפה מסכנת חיים ועידוד רגנרציה של מח עצם פגוע.
במאי 2020 הודיעה כי שימוש בטכנולוגיות החברה עשוי להוות טיפול בנגיף הקורונה.
בינואר 2022 פלוריסטם ותנובה הודיעו על הקמת חברה משותפת לייצור בשר מתורבת.
פלוריאן יוזפזון (נולד ב-9 בפברואר 1991) הוא כדורגלן סורינאמי המשחק בעמדת החלוץ בקווילי-רוואן.
יוזפזון ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של אייאקס בעונת 11–2010. חתם על הארכת חוזה עם הקבוצה ביוני 2011 ונשלח בהשאלה לעונת אחת לקבוצת נאק ברדה.
שנה לאחר מכן עבר לוואלבייק וביולי 2013 חתם בשורותיה של פ.ס.וו.
איינדהובן, שם הוא משחק עם המספר 14 על חולצתו, ומופיע לסירוגין גם בקבוצת המילואים של המועדון המתחרה בליגה ההולנדית השנייה.
ליוזפזון 10 הופעות בנבחרות הצעירות של הולנד.
בשנת , הצטרף לנבחרת סורינאם.
ב-27 במרץ, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–6 נגד בו אף כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
פלוריאן קליין (נולד ב-17 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק בעמדת המגן.
קליין החל לשחק כדורגל בספטמבר 1994, בקבוצת הילדים של ל.א.ס.ק.
הוא עבר בכל מחלקות הנוער של המועדון, עד אשר קודם לסגל הבכיר של הקבוצה ביולי 2004. לפני כן, הספיק לשחק כמושאל לעונת 04–2003 בקבוצת בלאו-וייס לינץ.
אחרי 14 שנים במועדון ילדותו, 163 משחקי ליגה ו-13 שערים, קליין חתם ב-30 באפריל 2009 על חוזה לשנתיים בקבוצת אוסטריה וינה.
ב-2012 עבר לשחק בשורות רד בול זלצבורג.
במדי רד בול, קליין היה שותף לזכייה בדאבל המקומי לעונת 14–2013. אחרי שפג חוזהו בזלצבורג, חתם ב-1 ביולי 2014 בשורותיה של שטוטגרט הגרמנית בהעברה חופשית.
בעונת 2015/16 נשר קליין עם שטוטגרט לבונדסליגה השנייה.
ב-23 באוגוסט 2017 חזר קליין לאוסטריה וינה.
אחרי ששיחק בנבחרות האוסטריות הצעירות, קליין ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת האוסטרית ב-19 במאי 2010, במשחק מול קרואטיה.
פלוריאן זלר הוא סופר, מחזאי, במאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה צרפתי.
זלר זכה בפרס ה-l'Interallié היוקרתי על ספרו "קסם הרשע" ב-2004 ובפרסי מולייר נוספים על מחזותיו.
סרטו "האב" משנת 2020, היה מועמד לפרסים שונים, ועליו זכה זלר יחד עם כריסטופר המפטון בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
לפי עיתון האינדפנדנט, הוא "אחד הכישרונות הספרותיים הלוהטים ביותר בצרפת".
זלר נולד ב-28 ביוני 1979, ברובע החמישה עשר של פריז.
מצד אביו זלר הוא ממוצא אוסטרי וכמו כן יש לו אזרחות שווייצרית.
כתב את ספרו הראשון "שלג מלאכותי" כשהיה בן עשרים ושתיים.
זמן קצר לאחר מכן התבקש ללמד ספרות באותה אוניברסיטה בה למד בעצמו - המכון למדע המדינה פריז.
ספרו השני, "אוהבים או משהו-כזה" התקבל בציבור באופן חיובי, אך היה זה ספרו השלישי, "קסם הרשע" שהפך אותו למפורסם בצרפת.
הספר, שחוקר את היחסים בין המערב לבין האסלאם, עורר מחלוקות רבות.
זלר היה במהירות לאחד המחזאים הצרפתיים העכשוויים המוכרים ביותר.
מחזהו הראשון, "האחר", זכה למספר הרצות; מחזהו "האם" ב-2011 זכה בפרס מולייר ומחזהו "האמת" זכה להצלחה רבה.
מחזהו "האב" זכה ב-2014 בפרס מולייר למחזה הטוב ביותר.
ב-2020 יצא לאור סרט הביכורים שלו, "האב" (המבוסס על המחזה), כשאת תסריטו כתב זלר.
הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר בטקס פרסי אוסקר ה-93, כולל פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, ו-6 פרסים נוספים בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-74, הבאפט"א.
זלר זכה ביחד עם כריסטופר המפטון בפרס אוסקר ופרס באפט"א עבור התסריט המעובד הטוב ביותר, וגם כוכב הסרט אנתוני הופקינס זכה בפרס אוסקר ופרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר.
בנוסף היה הסרט מועמד לפרס בארבע קטגוריות, בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-78.
בספטמבר 2022 יסד זלר את חברת ההפקות "סרטי בלו מורנינג" בשותפות עם המפיקה פדריקה סנט-רוז, בתמיכה פיננסית ומקצועית של תאגיד התקשורת הצרפתי "Mediawan" .
הוא נשוי לדוגמנית-לשעבר, שחקנית ופסלת מרין דלטרם, אשר שיחקה באחד התפקידים הראשיים בהפקה הפריזאית של מחזהו "הנשקייה".
בנם, רומן, נולד בדצמבר 2008.
2013 - ההצגה "האמת" - עלתה בתיאטרון בית לסין בתרגומו של דורי פרנס, בבימוי משה קפטן, עם ליאור אשכנזי ואחרים
2015 - "שעה של שקט" עלתה על בימת תיאטרון בית לסין בשיתוף תיאטרון חיפה, בתרגומו של דורי פרנס, בבימוי משה נאור, עם ששון גבאי ואחרים
2015 - המחזה "אבא" הוצג על ידי תיאטרון בית לסין בבימוי רוני פינקוביץ', תרגום מאת דורי פרנס עם ששון גבאי, טל דנינו ואחרים; ההצגה זכתה בפרס התיאטרון למחזה מתורגם
2018 - "השקר" הוצג על ידי תיאטרון בית לסין, תרגום: דורי פרנס, ובבימוי ליאור אשכנזי, עם אבי קושניר, ליליאן ברטו ואחרים
2019 - "האם" - הוצג על במת תיאטרון גשר, בתרגום רועי חן ובבימויו של יבגני אריה, עם אפרת בן צור, יוסי מרשק ואחרים
2020 - "הבן" - הוצג על ידי תיאטרון הקאמרי בתרגומו של דורי פרנס ובבימויו של גלעד קמחי, בהשתתפות דרור קרן, אלון סנדלר, שרה פון שוורצה, נטע גרטי ומיכל עוזיאל.
פלוריאן נידרלכנר הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת החלוץ במינכן 1860 מהליגה הגרמנית השלישית.
הקריירה של נידרלכנר איננה שגרתית במונחים של שחקן בבונדסליגה.
נידרלכנר שיחק כנער במינכן 1860, ושוחרר בגיל 13 מהמועדון משום שהיה צנום מדי ואטי מדי.
עד לגיל 21 שיחק נידרלכנר בעיקר במועדוני חובבים, ובמקביל לכך ששיחק במועדון פ.צ.
פלקה מרקט שוואבן, למד נידרלכנר תעשייה וניהול.
בשנת 2010 עבר נידרלכנר לשחק בליגה האזורית הבווארית כששיחק בפ.צ.
איסמנינג, שם הצליח והבקיע 19 שערים בעונה, ותוך עונה מצא את עצמו באונטרהאכינג, ששיחקה בליגה השלישית, וסבלה מקשיים כלכליים שאילצו אותה להסתמך בעיקר על כישרונות צעירים.
נידרלכנר המשיך להבקיע במספרים יפים באונטרהאכינג, כאשר בעונת 2011/12 הבקיע שמונה שערים, ושמונה שערים נוספים במחצית הראשונה של עונת 2012/13. בפגרת החורף של עונת 2012/13 חתם נידרלכנר בפ.צ.
היידנהיים ששיחקה אז בליגה השלישית.
בעונת 2013/14 העפיל נידרלכנר עם היידנהיים אל הבונדסליגה השנייה.
בעונת 2014/15 הבקיע נידרלכנר 15 שערים ובישל עשרה, וסייע להיידנהיים לסיים במקום השמיני המפתיע בבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2015 חתם נידרלכנר במיינץ 05 תמורת דמי העברה של 2 מיליון אירו, וערך את הבכורה שלו בבונדסליגה.
נידרלכנר ערך 12 הופעות במדי מיינץ במחצית הראשונה של עונת 2015/16, אך לא הבקיע אף שער, ובפגרת החורף הושאל לעונה וחצי לפרייבורג ששיחקה בבונדסליגה השנייה והתמודדה על העלייה לבונדסליגה.
נידרלכנר הצליח מאוד בפרייבורג, הבקיע שמונה שערים בחצי עונה.
בעונת 2016/17 והמועדון עלה לבונדסליגה, הליגה העליונה.
נידרלכנר המשיך להציג יכולת גבוהה במדי פרייבורג והבקיע מספר שערי ניצחון בבונדסליגה, וסייע לפרייבורג לסיים עונה במקום השביעי המפתיע ולהשיג כרטיס למפעל הליגה האירופית.
במאי 2017, בתום תקופת ההשאלה, נרכש נידרלכנר ממיינץ על ידי פרייבורג.
בעונת 2017/18 נפצע נידרלכנר במחזור העשירי ולא שב לשחק עד תום העונה, כשעד אז הבקיע שני שערי ליגה.
בעונת 2018/19 חזר נידרלכנר להרכב, והבקיע ארבעה שערי ליגה.
בקיץ 2019 חתם נידרלכנר על חוזה לשלוש שנים ב אאוגסבורג.
בהופעת הבכורה שלו בליגה, הבקיע נידרלכנר שער יתרון בדקה הראשונה מול בורוסיה דורטמונד במחזור הפתיחה של עונת 2019/20, אך דורטמונד ניצחה לבסוף 1–5. נידרלכנר שיחק 3.5 עונות באאוגסבורג, והפך בהן לבורג חשוב מאוד בקבוצה.
בפגרת החורף של עונת 2022/23 עבר נידרלכנר להרטה ברלין מהבונדסליגה, אשר התמודדה במאבקי התחתית והייתה זקוקה לחיזוק.
נידרלכנר לא הצליח להציל את הקבוצה מנשירה לבונדסליגה השנייה.
נידרלכנר שיחק בהרטה ברלין שתי עונות מלאות נוספות, אך לא הצליח לסייע לקבוצה לשוב לבונדסליגה.
בקיץ 2025 חתם נידרלכנר במינכן 1860 מהליגה הגרמנית השלישית.
את שער הבכורה שלו במועדון הבקיע כבר במחזור הפתיחה של עונת 2025/26, בתיקו 1-1 מול רוט-וייס אסן.
פלוריאן תובאן הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקיצוני בלאנס מהליג 1 ובנבחרת צרפת.
תובאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים ונוער מקומיות בעיר הולדתו אורליאן כגון: אינגרה, סנט-ז'אן-דה-לה-רולה ואורליאן.
בגיל 15 הצטרף לקבוצת הנוער של גרנובל.
ב-11 במרץ 2011 תובאן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד ואן.
ב-19 ביולי 2011 תובאן חתם בבסטיה והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל הצרפתית בסיום העונה.
ב-28 באוקטובר 2012 תובאן הבקיע את שער הבכורה שלו עבור בסטיה בניצחון 1–3 נגד בורדו.
ב-29 בינואר 2013 תובאן חתם בליל תמורת 3.5 מיליון אירו, אך נשאר בבסטיה כשחקן מושאל עד לסיום העונה.
בסיום העונה נבחר לשחקן הצעיר של העונה בליגה הצרפתית.
ב-3 בספטמבר 2013 תובאן עזב את ליל וחתם במרסיי תמורת 15 מיליון אירו.
ב-19 באוגוסט 2015 תובאן חתם בניוקאסל יונייטד תמורת 15 מיליון פאונד ובנוסף רמי קבאלה עשה את הדרך ההפוכה כשחקן מושאל עם אופציה לרכישה.
ת'אווין הושיט לו את חולצת 20 הקאבלה היוצאת.
תובאן ערך את הופעת הבכורה שלו בניוקאסל במשחק הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-69 במקומו של גבריאל אוברטן.
ב-31 בינואר 2016 תובאן הושאל למרסיי עד לסיום העונה.
ב-20 באפריל 2016 הבקיע את השער היחיד בחצי גמר הקופה דה פרנס נגד סושו.
בנוסף הבקיע גם את השער הראשון של מרסיי במשחק הגמר נגד פריז סן-ז'רמן שנגמר בהפסד של מרסיי 2–4. ב-4 באוגוסט 2016 תובאן האריך את תקופת השאלתו במרסיי בעונה נוספת.
בנובמבר פורסם כי מרסיי תרכוש בקיץ את כרטיס השחקן של תובאן תמורת 11 מיליון אירו.
ב-30 באפריל 2017 הבקיע את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 1–5 נגד אנז'ה.
ב-7 במאי 2021 חתם בטיגרס מליגת העל המקסיקנית, והצטרף לקבוצה בתום החוזה שלו במרסיי ביוני 2021.
ב-31 בינואר 2023 חתם לשלוש וחצי שנים באודינזה.
תובאן שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של צרפת והיה שותף לזכייה של נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת .
במרץ תובאן זומן לראשונה לסגל נבחרת צרפת לקראת המשחקים נגד ו.
ב-2 ביוני 2017 תובאן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–5 נגד .
תובאן היה שותף לזכיית צרפת במונדיאל 2018.
ב-11 ביוני 2019, בניצחון 0–4 על אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2020, הבקיע תובאן את שער הבכורה שלו בבעיטת מספרת בדקה ה־46.
הכדורגלן הצעיר של העונה בליגה הצרפתית:
כדורגלן החודש בליגה הצרפתית: מרץ
פלורופליטס (שם מדעי: Peloroplites; מילולית: "מפלצת משוריינת") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים שחי באמריקה הצפונית בתור הקרטיקון.
מאובניו נמצאו ביוטה ב-2008. התגלה מין אחד שלו - Peloroplites cedrimontanus.
דינוזאור זה השתייך לקבוצת הדינוזאורים המשוריינים שכוסו בלוחות גרמיות עבות לאורך גופם.
הוא היה מהגדולים שבבני משפחתו והגיע לאורך של 5-5.5 מ', דמה מאוד לזאורופלטה, שהתגלה באותו אזור.
ליצור זה הייתה גולגולת באורך 56 ס"מ שהייתה בעלת מעט כיסוי גרמי והייתה עם עיניים קטנות ולסתות קצרות אך חזקות ובעלות שיניים נוקשות בחלק הפנימי של הפה.
היו לו 6 חוליות עבות שהגנו על פלג הגוף העליון ומעל הגוף התנוססו קוצים קצרים.
הרגליים היו קצרות והזנב ישר והסתיים בקצה עבה.
אנקילוזאור זה חי במישורי יוטה, נע באיטיות וניזון מאכילת צמחייה קשה, אותה לעס בלסתותיו החזקות.
ייתכן שהוא גם חי בקבוצות גדולות או לצד דינוזאורים אוכלי עשב נוספים, למשל איגואנודוניים.
פלוריאן נויהאוס הוא כדורגלן גרמני המשחק בבורוסיה מנשנגלדבך ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.
נויהאוס שיחק בנוער של מינכן 1860. במרץ 2016 החל נויהאוס לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובעונת 2016/17 עבר לשחק בקבוצה הבכירה.
נויהאוס ערך 12 הופעות בעונת 2016/17, בה מינכן 1860 שיחקה בבונדסליגה השנייה, וסיים עם הקבוצה במקום ה-16 שהוביל למבחני הישרדות מול יאן רגנסבורג שסיימה שלישית בליגה הגרמנית השלישית.
במשחק הראשון מבין השניים, שנערך ברגנסבורג, הבקיע נויהאוס את השער למינכן 1860, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. בגומלין הפסידו מינכן 1860 ונויהאוס 0–2 באליאנץ ארנה ונשרו לליגה השלישית.
נויהאוס לא נשאר במינכן 1860 לאחר ירידת הליגה, וחתם בקיץ 2017 בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.
מיד עם רכישתו, הושאל נויהאוס לפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה, והיה שחקן מפתח בעונת 2017/18 בה פורטונה דיסלדורף העפילה לבונדסליגה, כשהוא ערך 27 הופעות, בהן הבקיע שישה שערים.
בקיץ 2018 סיים נויהאוס את תקופת ההשאלה בדיסלדורף וחזר לבורוסיה מנשנגלדבך.
בעונת 2018/19 הפך נויהאוס לשחקן הרכב קבוע בבורוסיה מנשנגלדבך, ונחשב לאחד הצעירים המבטיחים בכדורגל הגרמני.
את שערו הראשון בבונדסליגה הבקיע נויהאוס בדצמבר 2018 בניצחון 0–3 על שטוטגרט.
בעונת 2019/20 קיבע נויהאוס את מעמדו בבורוסיה מנשנגלדבך, הבקיע ארבעה שערים ב-30 הופעות, וסייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי ולהבטיח מקום בעונת 2020/21 בליגת האלופות.
נויהאוס השתייך לסגל גרמניה עד גיל 20, ולאחר מכן ערך 17 הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 תחת המאמן שטפן קונץ, בהן הבקיע שער אחד.
ב-6 באוקטובר 2020 ערך נויהאוס את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה הבוגרת, והבקיע שער בתיקו 3-3 מול טורקיה במשחק ידידות.
במאי 2021 אף זומן לסגל הנבחר לקראת יורו 2020.
פלורטה מק'קצ'ן הייתה מאמנת ושחקנית כדורת אמריקאית.
נחשבת לאחת משחקניות הכדורת הטובות ביותר בכל הזמנים.
מק'קצ'ן נולדה בשם פלורטה דוטי באוטומווה , איווה.
בגיל 13, עברה עם הוריה לדנוור קולורדו.
לאחר שסיימה את לימודי התיכון, נישאה לחובב כדורת, רוברט ג'ון מק'קצ'ין, ולשנים נולדה בת, ברברה.
בעלה וחבריה עודדו אותה לשחק כדורת, אולם בתחילת המאה העשרים, משחק הכדורת נחשב למשחק גברי וסבל ממוניטין רע, ומק'קצ'ן העדיפה לשחק כדורעף בקבוצת הנשים של ימק"א.
בשנת 1923, בעלה הקים ליגת כדורת וצרף אותה לקבוצה ללא ידיעתה.
פעולה זו, גרמה למק'קצ'ן להתרצות, ובגיל 35 החלה לראשונה בחייה לשחק כדורת.
בתחילת דרכה לא קצרה הצלחה, ובסוף עונת המשחקים - פרשה עקב בעיות בריאות.
לאחר שלוש שנים, חזרה לשחק כדורת ושגשגה במהרה.
בשנת 1927, היממה את עולם הספורט לאחר שהביסה את אלוף העולם בכדורת, ג'ימי סמית', במסגרת משחק ראווה.
לאחר שניצחה את סמית' בתוצאה 697–704, סמית' אמר כי זו שחקנית הכדורת הטובה ביותר שהוא ראה מעודו.
ניצחונה על סמית' נתפס כהישג בלתי יאמן עד שזיכה אותה בסיקור בספר 'תאמינו או לא' מאת ריפלי .
באותה השנה, יצאה למסע ברחבי ארצות הברית במסגרתו השתתפה במשחקי ראווה ב-66 ערים.
מסעה היה כה מוצלח עד שבשנת 1930 החליטה לפתוח בית ספר לכדורת בניו יורק.
בין השנים 1930–1938, הקימה בתי ספר לכדורת וליגות לכדורת והייתה למדריכת הכדורת היחידה בארצות הברית שלימדה נשים באופן ספציפי.
בשנת 1939, פרשה מהתחרויות והקדישה את כל זמנה ללימוד כדורת בבית ספרה.
בשנת 1944, עברה לשיקגו והמשיכה ללמד בה כדורת ולהתחרות במשך עשר שנים.
בשנת 1954, פרשה לחלוטין מהעיסוק בכדורת ועברה לקליפורניה.
במהלך 26 שנות חייה כמאמנת כדורת, מק'קצ'ן לימדה כמעט 300,000 נשים לשחק כדורת.
בשנת 1967, נפטרה בפסדינה קליפורניה.
בשנת 1956, נבחרה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי לנשים בכדורת .
בשנת 1973, נבחרה להיכלל בהיכל התהילה לספורט של מדינת קולורדו .
פלוריאנה איסמעילי הייתה כדורגלנית שווייצרית ממוצא אלבני ששיחקה בעמדת החלוצה והקשרית בקבוצת יאנג בויז, בה שימשה גם כקפטנית ובנבחרת שווייץ.
במרץ 2011 עברה איסמעילי ליאנג בויז.
בליגת האלופות לנשים היא כבשה בניצחון קבוצתה 7–0 על גלדיאטור קישינב בחצי הגמר, אך קבוצתה הפסידה בגמר לפורטונה היורינג.
בשנת 2012 שיחקה בנבחרת שווייץ עד גיל 17 באליפות אירופה, והגיעה עם הנבחרת למקום הרביעי.
ב-20 בספטמבר 2012 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שווייץ עד גיל 19. היא שיחקה 13 משחקים במדי הנבחרת, בהם כבשה 5 שערים.
ב-16 בינואר 2014 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת שווייץ הבוגרת במשחק נגד נבחרת פורטוגל.
בשנת 2014 שיחקה עם הנבחרת בגביע קפריסין, בו סיימה במקום העשירי.
ב-2015 שיחקה בגביע אלגארבה, בו סיימה הנבחרת במקום השמיני.
באותה שנה השתתפה במונדיאל 2015, שהיה הראשון בתולדות נבחרת שווייץ, אך נבחרתה הודחה בשלב שמינית הגמר.
ב-29 ביוני 2019 צללה איסמעילי מסירה מתנפחת ששכרה עם חברותיה באגם קומו הממוקם בלומברדיה שבאיטליה, אך לא חזרה.
יום למחרת הוכרזה כנעדרת, והחלו חיפושים אחריה, שכללו שימוש ברובוטים תת-מימיים.
ב-2 ביולי 2019 נמצאה גופתה בתחתית האגם, בעומק 204 מטרים, לא רחוק מהנקודה בה יצאה לצלילה.
פלוריאן ולברוק (; נולד ב-19 באוגוסט 1997) הוא שחיין גרמני, האלוף האולימפי (טוקיו 2020) ושלוש פעמים אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019, פוקואוקה 2023 וסינגפור 2025) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ.
שלוש פעמים אלוף העולם (בודפשט 2022, פוקואוקה 2023 וסינגפור 2025) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-5 ק"מ.
אלוף העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), אלוף אירופה (גלאזגו 2018) ושיאן עולם בבריכת 25 מטר (נכון ל-2022) במשחה ל-1500 מטר חופשי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים ולברוק במקום 32 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:23.88 דקות
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיים ולברוק במקום שביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.27 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 7:50.89 דקות ובמקום 17 במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:07.43 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד בשנת 2018 זכה ולברוק ב-3 מדליות, אחת מכל סוג.
מדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא גרמניה חדש והתוצאה השנייה בטיבה באירופה בכל הזמנים של 14:36.15 דקות, לפני מיכאילו רומנצ'וק מאוקראינה (14:36.88 דקות) וגרגוריו פלטריניירי מאיטליה (14:42.85 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.60 דקות, אחרי מיכאילו רומנצ'וק (7:42.96 דקות) וגרגוריו פלטריניירי (7:45.12 דקות).
שבוע לאחר מכן, הוא זכה מדליית כסף בתחרות במים פתוחים שנערכה בלוך לומונד במשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם לאוני בק, שרה קלר וסירן מייסנר בתוצאה של 52:35.0 דקות, אחרי הולנד (52:35.0 דקות) ולפני צרפת (52:46.7 דקות).
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה ולברוק בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:48:33.7 שעות, לפני קרישטוף רשובסקי מהונגריה (1:48:59.0 שעות) וגרגוריו פלטריניירי (1:49:01.1 שעות).
נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:42.68 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 7:41.77 דקות, טובה יותר מזמנו של רוברט פינק המנצח בגמר 7:41.87 דקות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2022 זכה ב-5 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה ביולי 2023 זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 53:58.0 דקות, לפני גרגוריו פלטריניירי (54:02.5 דקות) ודומניקו אצ'רנצה מאיטליה (54:04.2 דקות) ובמשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:40.3 שעות, לפני קרישטוף רשובסקי מהונגריה (1:50:59.0 שעות) ובן ארצו אוליבר קלמט (1:51:00.8 שעות).
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטאר בפברואר זכה במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 14:44.61 דקות, אחרי דניאל וויפן מאירלנד (14:34.07 דקות) ולפני דוד אוברי מצרפת (14:44.85 דקות).
במשחה ל-5 ק"מ במים פתוחים סיים במקום תשיעי בתוצאה של 51:36.7 דקות.
במשחה ל-800 מטר חופשי סיים במקום עשירי בתוצאה של 7:48.17 דקות.
באולימפיאדת פריז סיים במקום שמיני במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 1:51:54.40 שעות.
במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי סיים רביעי בשיא לאומי של 6:50.43 דקות.
באליפות העולם שנערכה בסינגפור ביולי-אוגוסט זכה ולברוק בארבע מדליות זהב, במשחה ל-5 ק"מ במים פתוחים בתוצאה של 57:26.4 דקות, לפני גרגוריו פלטריניירי (57:29.3 דקות) ומרק אנטואן אוליבייה (57:30.4 דקות).
מדליית זהב במשחה ל-3 ק"מ נוק אאוט בתוצאה של 5:46.0 דקות, לפני דוד בטלהם מהונגריה (5:47.7 דקות) ומרק אנטואן אוליבייה (5:51.1 דקות).
מדליית זהב בשליחים משולב 4x1.5 ק"מ ביחד עם סלין ריידר, אוליבר קלמט ואיזבל מארי גוזה בתוצאה של 1:09:13.3 שעות, לפני איטליה (1:09:15.4 שעות) והונגריה (1:09:16.7 שעות).
במשחה ל-1500 מטר חופשי סיים במקום חמישי בתוצאה של 14:44.29 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בלובלין, פולין זכה במדליית ארד במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 14.19.26 דקות, אחרי דניאל וויפן (14:13.96 דקות) וזאלאן שארקאן מהונגריה (14:15.51 דקות).
בשנים 2019, 2021 ו-2023 זכה ולברוק בתואר שחיין השנה במים פתוחים
לורן אליזבת סטרהם היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית אמריקאית.
משנת 2013, הוציאה את סינגלים שונים, עד שבשנת 2016, הוציאה את אלבום הבכורה שלה Love and War.
מתוך האלבום יצא הלהיט "Hurts Like Hell", אשר זכה להצלחה רבה בעולם, תוך שאוזכר בתוכניות טלוויזיה וסרטי קולנוע שונים, כמו סדרת האימה האמריקאית "צעקה".
בשנת 2018, הוציאה חידוש ללהיט "In the End", של לינקין פארק ביחד עם מלן ג'י וטומי פרופיט.
הגרסה המחודשת של פלורי זכתה להצלחה בינלאומית, לאחר שהפכה לוויראלית בטיקטוק, תוך שהצליחה לצבור למעלה מ-465 מיליון צפיות ביוטיוב.
כמו כן, שירים רבים שלה זוכים לאזכורים בתוכניות טלוויזיה שונות כמו "גלימה ופגיון", "ממלכה", "בונז", "שקרניות קטנות", "נס רפואי", "צעקה", "ציידי הצללים" וכדומה.
בשנת 2013, הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Fear & Fable אשר זכה להצלחה נאה בעולם.
במיני-אלבום נכללים שירים כמו "Chasing All the Stars" ו-"There's a Ghost", שצברו מאות אלפי השמעות בספוטיפיי.
בהמשך, הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, Arrows מתוכו יצא השירים המצליחים "Fire in My Bones", ו-"Wildwood".
ב-28 ביולי 2015, הוציאה את הסינגל "Hurts Like Hell", אשר לימים, הפך ללהיטה השני הגדול ביותר.
השיר צבר קרוב ל-40 מיליון השמעות בספוטיפיי, תוך שצבר למעלה מ-50 מיליון צפיות ביוטיוב בסך הכול, נכון לאפריל 2020.
בשנת 2016, יצא אלבום הבכורה המצליח שלה, Love and War.
מתוך האלבום יצאו סינגלים שונים, תוך ש-"Hurts Like Hell", נכלל בו גם כן.
שנתיים לאחר מכן, הוציאה חידוש ללהיט "In the End", של לינקין פארק ביחד עם מלן ג'י וטומי פרופיט.
הגרסה המחודשת שלה זכתה להצלחה בינלאומית, לאחר שהפכה לוויראלית בטיקטוק, תוך שהצליחה לצבור למעלה מ-465 מיליון צפיות ביוטיוב.
ב-17 באוגוסט 2018, יצא אלבומה השני Portals.
בשנת 2019, הוציאה לו גרסת בי-סיידס.
בשנת 2020, הוציאה לו מהדורת דלוקס.
פלורי והדרקונים היא סדרת הנפשה בריטית-דרום אפריקאית לילדים, אשר מבוססת על סדרת ספרי הילדים "Dear Dragon" מאת מרגרט הילרט.
הסדרה נוצרה על ידי ויל ברנטון והלן קדוולדר, בוימה על ידי שון רוג'רס, ונכתבה על ידי אן ורומבאוט, שידועה ביצירת סדרת ההנפשה "רחוב החיות 64".
הסדרה הופקה על ידי Wish Films ו-Clockwork Zoo, כאשר ההנפשה נעשתה על ידי Studio 100 Animation.
הסדרה שודרה במקור בבריטניה בערוץ דיסני ג'וניור, החל מ-8 בספטמבר 2010 עד 20 במרץ 2011. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הופ!
בשנת 2011. לסדרה הופקה עונה אחת הכוללת 52 פרקים באורך 9 דקות.
הסדרה עוקבת אחר פלורי, נסיכה קטנה שגרה בטירה יחד עם חמישה דרקונים ומשרתיה הנאמנים, כאשר בכל פרק הם עוברים הרפתקאות קסומות.
בר מיניאלי - הנסיכה פלורי
פלורוזאורוס (שם מדעי: Pelorosaurus; משמעות שמו: "לטאה מפלצתית") הוא סוג של דינוזאור זאורופודי שחי באנגליה בקרטיקון התחתון שלפני 132 מיליון שנה מזמננו.
דינוזאור זה היה קרוב של הטיטאנוזאורים ושל הברכיוזאוריים וחלק מהחוקרים משייכים אותו אליהם.
הולץ הבן הדינוזאור הגיע לאורך של 24 מטרים ומשקל של 30 טונות והיה בעל גפיים חזקות וארוכות, צוואר ארוך וגבוה ועור קשקשי נוקשה.
הממצאים שלו התגלו לראשונה באנגליה ובפורטוגל, אך נחשבו לממצאי צטיוזאורוס בעוד ממצאים נוספים שזוהו אליו היו שייכים לסוג של איגואנודון.
הוא תואר ב-1850 בידי החוקר האנגלי גדעון מנטל, בהתבסס על מספר הבדלים עם הצטיוזאורוס.
היה זה הזאורופוד השני שתואר לאחר הצטיוזאורוס שתואר בידי ריצ'רד אוון ב-1849, אך הוא סבר שמדובר בתנין יבשתי עצום ממדים.
רק מנטל הוכיח שהזאורופוד שנמצא לא היה תנין והוא חי ביבשה, זאת מניתוח של מבנה החוליות שלו.
מאובנים רבים שלו התגלו במשך הזמן, כמו בשטחי Wealden Group בדרום אנגליה.
במשך השנים הכלילו כמה מינים לסוג זה, כשאלה הועברו לסוגים דומים כמו אורניתופסיס, ו-Haestasaurus.
חלק מהמדענים ראו בו קרוב של הקמרזאוריים, בעוד אחרים הכלילו אותו עם הברכיוזאוריים או הצטיוזאוריים.
כיום הוא נחשב לטקסון ללא מקור בקבוצת המקרונריה.
פלורה מקנזי רובסון הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית.
היא סיימה בהצטיינות את האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והחלה להופיע על הבמה ב-1921 אולם הקריירה שלה קרטעה כי נאמר לה שזקוקים לשחקניות יפות.
בגיל 23 ויתרה על הבמה והחלה לעבוד כפקידת מחלקת רווחה.
הבמאי טיירון גאתרי הכיר בכשרונה והזמין אותה להצטרף להפקה שלו של שש נפשות מחפשות מחבר מאת לואיג'י פירנדלו.
הצלחתה בהצגה זו הזניקה את הקריירה הבמיתית שלה.
היא הופיעה בעשרות הצגות בבריטניה ובארצות הברית.
רובסון גילמה במספר סרטים מלכות וקיסריות.
פרסומה בבריטניה גדל לאחר שגילה את דמותה של אליזבת הראשונה בשני סרטים.
"שרפה מעל אנגליה" לצידם של לורנס אוליביה וויויאן לי (1937)
"עלייתה של קתרינה הגדולה" (1934) בתפקיד יליזבטה, קיסרית רוסיה לצידה של אליזבת ברגנר.
55 יום בפקינג (1963) בתפקיד צה שי, הקיסרית האלמנה של סין.
ב-1939 שיחקה בסרט "אנקת גבהים" לצידו של לורנס אוליבייה.
ב-1945 שיחקה בסרט "קיסר וקלאופטרה" לפי תסריט של ברנרד שו, כמשרתת של קלאופטרה (ויויאן לי).
באותה שנה שיחקה בסרט "Saratoga Trunk" בתור משרתת מהאיטי ב"השחרת פנים" לצידם של גרי קופר ואינגריד ברגמן.
על תפקידה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1947 שיחקה בסרט "נרקיס שחור", ב-1972 שיחקה ב"עליסה בארץ הפלאות" בתור מלכת הלבבות.
ב-1963 שיחקה כמסיונרית בסרט "שבע נשים".
ב-1965 שיחקה בתור אם מנזר קתולי בסרט "אנשים מופלאים במכונות מעופפות".
ב-1964 השתתפה בסרט "תותחי בטאסי" לצידו של ריצ'רד אטנבורו.
ב-1966 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "דייוויד קופרפילד" בתפקיד בטסי טרדווד.
ב-1978 שיחקה בסרט "עלובי החיים".
סרטה האחרון היה "התנגשות הטיטנים" (1981).
ב-1952 הוענק לה תואר קומנדר במסדר האימפריה הבריטית (CBE) שהועלה ב-1960 ל"דיים קומנדר" (DBE).
רובסון לא נישאה ולא הקימה משפחה.
היא מתה בביתה בברייטון מסרטן בגיל 82. שתי אחיותיה, שילה ופלורה מתו באותה תקופה.
פלורי יאגודה הייתה זמרת-יוצרת, מלחינה, וגיטריסטית יהודייה, בת קהילת סרייבו אשר פעלה בעיקר בארצות הברית.
יאגודה הייתה מהזמרות והמלחינות הבולטות בלאדינו, ולאורך הקריירה ארוכת השנים שלה, שימרה וחידשה ניגונים ורומנסות בלאדינו.
בילדותה, התגרשו הוריה והיא עברה עם אימה רוזה לבית אָלְטָרָץ לעיירה ולאסניצה ושם התחנכה במשפחה ספרדית מסורתית והכירה את השירה העממית בלאדינו, בעיקר מסבתה שהייתה זמרת פולקלור.
בהמשך, נישאה אימה למיכאל קָבִּילְיוֹ והמשפחה עברה לזאגרב.
ב-1941 עם הפלישה הנאצית ליוגוסלביה, נמלטה פלורי בזהות בדויה לספליט וב-1943 עברה לבארי באיטליה.
בבארי פגשה פלורי את הארי יאגודה אשר היה חייל בצבא ארצות הברית.
פלורי נישאה להארי יאגודה והייתה לכלת מלחמה.
ב-1946 עבר הזוג לינגסטאון בארצות הברית ונולדו להם 4 ילדים.
יהדות בוסניה והרצגובינה ובמרכזה יהדות סרייבו חרבו בשואת יהודי יוגוסלביה, ועם הניספים נמנו 42 מבני משפחתה של פלורי.
לאחר שבגרו ילדיה, במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, פתחה פלורי בקריירה מוזיקלית אותה הקדישה לשימור והנצחת מסורת השירה העממית בלאדינו.
אריך הנגן הראשון שלה נקרא: Kantikas Di Mi Nona (מלאדינו: השירים של סבתי) ובו שרה שירים שלמדה מסבתה בילדותה.
בהמשך הוציאה ארבעה אלבומים נוספים והופיעה במספר רב של קונצרטים.
שני סרטים דוקומנטריים תיעדו את חייה והקריירה המוזיקלית שלה.
ב-1993 יצא לאור ספרה: "ספר השירים של פלורי יאגודה – זכרונות מסרייבו".
הלכה לעולמה בינואר 2021 באלכסנדריה שבווירג'יניה והיא בת 97 שנים.
פלוריאן ריכרד וירץ הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ליברפול מהפרמייר ליג ובנבחרת גרמניה.
וירץ גדל במחלקת הנוער של פ.צ.
ב-6 ביוני הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לבאיירן מינכן במסגרת המחזור ה-30 בליגה, והפך להיות הכובש הצעיר ביותר בהיסטוריה של הבונדסליגה, בגיל 17 שנים ו-34 ימים.
בסך הכל ערך וירץ שבע הופעות ליגה בעונתו הראשונה בקבוצה, והבקיע שער אחד.
בעונתו השנייה ערך וירץ 29 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-20 ביוני 2025 חתם בליברפול מהפרמייר ליג תמורת למעלה מ-136.3 מיליון אירו (כולל בונוסים), הרכש היקר בתולדות הפרמייר ליג.
חמישה ימים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בפרמייר ליג, בניצחון 2-4 על בורנמות'.
וירץ היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, בו זכתה נבחרתו, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-2 בספטמבר 2021 ערך וירץ את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה, בניצחון 1–2 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-23 במרץ 2024 כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 0–2 מול צרפת, שבע שניות מפתיחת המשחק, השער הבינלאומי המהיר ביותר בתולדות נבחרת גרמניה.
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר יורו 2024 ובטורניר עצמו פתח בכל שלושת משחקי שלב הבתים ואף כבש במשחק הפתיחה של הטורניר את השער הראשון בטורניר מול נבחרת סקוטלנד, ובסוף שלב הבתים הגרמנים סיימו במקום הראשון והעפילו לשמינית הגמר.
פלוריאן הארטהרץ הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פודבסקידזי ביילסקו-ביאלה מליגת העל הפולנית.
הארטהרץ גדל במחלקות הנוער של קיקרז אופנבך, SpVgg דיטשהיים, SG רוזנהו אופנבך, איינטרכט פרנקפורט ו-וולפסבורג.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות המילואים של וולפסבורג ושל ורדר ברמן.
ב-28 בינואר 2012 ערך הארטהרץ את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בתיקו 1-1 נגד באייר לברקוזן במסגרת עונת 2011/2012 בבונדסליגה.
בסך הכל ערך עשר הופעות במדי ורדר ברמן במסגרת הבונדסליגה.
ב-2 בספטמבר 2013 חתם הארטהרץ בפאדרבורן 07 מהבונדסליגה השנייה.
הוא ערך במועדון 46 הופעות ליגה במסגרת הבונדסליגה והבונדסליגה השנייה, והבקיע שער אחד.
ב-1 ביולי 2016 חתם בארמיניה בילפלד מהבונדסליגה השנייה.
הוא ערך 116 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
בתום עונת העפילה ארמיניה בילפלד לבונדסליגה.
ב-4 באוגוסט 2020 חתם הארטהרץ בפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה.
בסך הכל ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-21 ביוני 2022 חתם הארטהרץ על חוזה לעונה אחת במכבי נתניה מליגת העל הישראלית.
בפברואר חתם בפודבסקידזי ביילסקו-ביאלה מליגת העל הפולנית.
פלוריאן מיגל הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת וסקה מהליגה הספרדית השנייה.
מיגל גדל במחלקת הנוער של טור, ובשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הליגה הצרפתית השנייה.
בסך הכל ערך 93 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-1 ביולי 2018 חתם מיגל בנים מליגת העל הצרפתית.
ב-11 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-3 על אנז'ה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל שיחק מיגל שלוש עונות בנים, בהן ערך 58 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-6 באוגוסט 2021 חתם מיגל בווסקה מהליגה הספרדית השנייה.
ב-13 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על אייבר במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת .
ב-27 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 ללאס פאלמאס במסגרת המחזור השלישי בליגה.
בסך הכל ערך מיגל 41 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, בהן הבקיע שני שערים.
מועדון הכדורגל פלוריאנה (במלטית: Floriana Football Club) הוא מועדון כדורגל מלטזי מהעיר פלוריאנה שבמלטה, המשחק בליגת העל המלטזית.
המועדון נוסד בשנת 1894, נחשב לאחד מהמועדונים שהקימו את הליגה המלטזית בכדורגל, והוא אחד ממועדוני הכדורגל המובילים במדינת מלטה ובליגה הבכירה, עם 26 אליפויות הליגה, 21 תוארי גביע FA של מלטה ו-2 תוארי סופר-קאפ מקומיים.
הכדורגל הגיע לראשונה למלטה בסוף המאה ה-19 על ידי החיילים הבריטים שהוצבו באי.
באותה תקופה מלטה היוותה חלק מהאימפריה הבריטית, והאי היה הבסיס של הכוחות הבריטיים בלב הים התיכון.
צריפים של הכוחות, שהיו ממוקמים אסטרטגית מסביב לאי מלטה, נהנו משטחים נרחבים ששימשו כמתחמי מצעדים, אזורי אימונים ולפעילות ספורטיבית.
ענפי הספורט שעסקו על ידי החיילים היו בעיקר קריקט, הוקי וגם כדורגל.
הכוחות הבריטיים במלטה הוצבו בעיקר בפלוריאנה, קוספיקואה, מטרפה, מרסה וסלימה.
המקומיים שהושפעו מהחיילים שהוצבו באזור, והחלו להיות מעורבים בעצמם בספורט תחרותי מהענפים הללו.
הספורט הפופולרי ביותר בקרב תושבי פלוריאנה היה כדורגל, אולם חלקם גם התאמנו קריקט והוקי.
לפלוריאנה עדיין יש את מועדון ההוקי שלה, הנושא את השם "Floriana Young Stars Hockey Club".
מועדון הכדורגל פלוריאנה נוסד בשנת 1894, עם חנוכת מגרש הכדורגל בניהולה של המלכה אלכסנדרה.
האתר היה מגרש קריקט משנת 1890 ועד לפרויקט הפיכתו למגרש כדורגל.
יחד עם מועדון הכדורגל סנט ג'ורג' הוא אחד משני המועדונים הוותיקים ביותר במלטה.
המועדון מסונף להתאחדות הכדורגל של מלטה אשר חברה באופ"א ובפיפ"א.
צבעי הקבוצה היו במקור ירוק ואדום אך לאחר משחק ידידות מול Royal Dublin Fusiliers שמשחקת בירוק ולבן, פלוריאנה שינתה את צבעיה לירוק ולבן.
הכינויים של הקבוצה הם: "האיריים" ו"הירוקים".
ב-1909/1910 התחרתה פלוריאנה בעונתה הראשונה של הליגה הבכירה בכדורגל המלטזי בו היא זכתה, והיא זכתה גם ב-2 העונות שנערכו בשלוש שנים שלאחר מכן.
שנות ה-20 היו גם מאוד מוצלחות עבור המועדון שגרף 6 תוארי אליפות באמתחתו.
בשנות ה-30 המועדון זכה בעוד שלושה תוארי אליפות והוסיף, לראשונה גם תואר גביע ה-FA המלטזי בו הוא זכה לראשונה ב-1937/1938.
בהמשך ועד לאמצע שנות ה-70, הקבוצה שלטה בליגה המלטזית כאשר זכתה בסך הכל ב-24 אליפויות הליגה, וב-15 גביעי FA בהם היא שלטה עונה אחרי עונה בשנות ה-40, ה-50 וה-60 שבהם הייתה קבוצת גביע טיפוסית.
בשנות ה-80 וה-90 חל שינוי במעמדה של הקבוצה, שהייתה רגילה להתמודד על כל התארים בכל עונה, כך שב-20 השנים שבין 1980 ועד שנת 2000, הצליחה לזכות רק באליפות אחת וב-3 גביעים, אולם הצליח להתמודד לעיתים תכופות על תארים אלו.
שנות ה-2000 ועד 2010 היו שנים שחונות עבור המועדון המלטזי שלא הצליח לזכות אפילו בתואר אחד בשנים הללו, ועבר תהפוכות כאשר חלה ירידה נוספת במעמדו.
פריצת הדרך הגיעה בעונת 2010/2011 אז החזיר המועדון את תואר גביע ה-FA, לראשונה אחרי 16 שנים, ואף הצליח להתמודד בליגה על אליפות לראשונה מזה זמן זהה, אולם כשל במשימתו וסיים כסגן האלופה - ולטה.
אולם בשנים לאחר מכן שוב לא הצליח להוות יריב על התואר.
ב-2016/2017 הצליח שוב המועדון לזכות בגביע.
ב-25 במאי 2020 הוכתרה פלוריאנה לאלופת הליגה, וגרפה את תואר האליפות ה-26 בתולדותיה והראשון מזה 27 שנים, לאחר עונה מקוצרת על ידי הודעה משפטית מרשות הבריאות במלטה להפסיק את כל ענפי הספורט המגע באי, וזאת מפאת מגפת הקורונה העולמית שהכתה גם במדינה.
ביוני 2020 נערכה הצבעה בוועידת ההתאחדות לכדורגל, שהכריזה שהעונה תיפסק מיידית, וכל הקבוצות שנמצאות כרגע בראש הטבלה בכל הליגות והחטיבות האזוריות - יוכרזו כאלופות.
לאחר הודעה זו נערכו חגיגות בפוסוס בפלוריאנה, שם אספה המונית של אוהדים הפרו את כללי הריחוק החברתי שהונהג באי ובנוסף הפרו עוד מספר חוקים מלטזים בכך שלא נשארו בקבוצות של שישה או פחות.
האירוע עורר זעם לאומי בקרב הציבור במלטה והוצג כמעט בכל העיתונים הלאומיים של מלטה, מה שגרם לזעם רב על הקבוצה ואוהדיה.
בעונת 2021/2022 לאחר סיום מגפת הקורונה, הצליחה לזכות הקבוצה בגביע FA נוסף, ושברה את השיא שהחזיקה בו קבוצת סלימה וונדררס והגיעה ל-21 תוארי גביע מקומי.
אליפות מלטה: 26 (שיא משותף)
הגביע המלטזי: 21 (שיא משותף)
פלוריאן קיינץ הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדות הקשר והקשר השמאלי בפ.צ.
ביולי 2014, לאחר יותר מעשור עם שטורם גראץ, עבר קיינץ יליד גראץ לראפיד וינה תמורת תשלום שלא פורסם, עד קיץ 2017.
ביוני 2016, הצטרף קיינץ לורדר ברמן וחתם על חוזה לארבע שנים, תמורת דמי העברה מדווחים של כ-3.5 מיליון אירו.
ב-18 במרץ 2017, הוא כבש את שערו הראשון עבור המועדון בניצחון 0–3 על לייפציג, לאחר שעלה כמחליף בדקה ה-88, הוא מצא את הרשת אחרי שתי דקות במשחק שבו כל שלושת השחקנים האוסטרים של ורדר ברמן הבקיעו, מה שהוביל לניצחון של ורדר בתוצאה הגדולה ביותר בעונה הזאת.
שני משחקים אחר כך הוא כבש את השער האחרון בניצחון 5–2 של ורדר בחוץ מול פרייבורג בבעיטה חופשית, לאחר שעלה למגרש בדקה ה-76.
במשחק הראשון של עונת 2018/19, בניצחון 6–1 מול וורמטיה וורמס בסיבוב הראשון של הגביע הגרמני.
קיינץ כבש את השערים הראשון והשני, וקיבל את תואר השחקן המצטיין.
בינואר 2019, קיינץ הצטרף לפ.צ.
קלן וחתם על חוזה לשלוש וחצי שנים.
דמי ההעברה ששולמו לוורדר ברמן היו בערך 3 מיליון אירו לפי דיווחים.
קיינץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של אוסטריה כאשר נכנס כמחליף במשחק ידידות מול שווייץ בנובמבר 2015.
פלוריאן סינק, בפולנית: Florian Cynk (3 במאי 1838 - 10 באוקטובר 1912) היה צייר פולני, שעסק בעיקר בנושאים דתיים, ומורה בולט לאמנות.
הוא נולד בקרקוב והחל את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב אצל וויצ'ך שטאטלר ו-ולדיסלב לושצ'קביץ'.
מאוחר יותר, הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן (1862-1863) ובאקדמיה לאמנויות יפות, מינכן (1863-1867).
בשנת 1877 הוא מונה לפרופסור לציור באקדמיה בקרקוב.
בעודו שם, הוא יצר עותקים של יצירות מאת יאן מטייקו שיהפכו לחיתוכי עץ, והוא עזר למטייקו לתכנן את הפרספקטיבה על ציוריו הענקיים.
הוא גם סיפק איורים עבור Tygodnik Illustrowany וכתבי עת אחרים.
בשנת 1886 הוא נבחר לנשיא אגודת ידידי האמנויות בקרקוב.
ב-1888 הוא צייר את "גבירתנו של הכתר הפולני" למזבח של כנסייה בסטרייג', ויחד עם מטייקו יצר דיוקנאות של הקדושים בכנסייה בסטארי ווישניץ'.
רבים מתלמידיו יהפכו לאמנים ידועים; כולל סטניסלב ויספיאנסקי, פיוטר סטאחביץ' יאן ווינרסקי, לודוויק סטשאק, ארתור מרקוביץ', וויצ'ך וייס, לודוויק מיסקי, יוזף רפאקי, ולדיסלב בנדה וזפירין ויקלינסקי.
סינק נפטר בקרקוב ב-10 באוקטובר 1912.
פלורה ג'יין תומפסון (לבית טימס; 5 בדצמבר 1876 – 21 במאי 1947) הייתה סופרת, משוררת וחוקרת טבע אנגלייה, הידועה בעיקר בזכות הטרילוגיה האוטוביוגרפית למחצה שלה על הכפר האנגלי, הדרך לקנדלפורד.
תומפסון נולדה בשם פלורה ג'יין טימס בג'וניפר היל בצפון מזרח אוקספורדשייר, בתם הבכורה של אלברט ואמה טימס, סתת ואחות בהתאמה.
לאלברט ואמה היו שנים עשר ילדים, אך רק שישה שרדו את הילדות.
אחת מאחיותיה הצעירות הייתה בטי טימס, הידועה בעיקר בזכות ספר הילדים שלה האנשים האפורים הקטנים של המור.
השכלתה המוקדמת של פלורה הצעירה הייתה בבית הספר הדתי בכפר קוטספורד, בו תוארה כ"בסופו של דבר הבת של אביה".
בשנת 1891, בגיל 14, עברה פלורה לעבודה כפקידת דלפק בסניף הדואר בפרינגפורד, כפר במרחק של כ- צפונית מזרחית לביססטר, בהדרכתה של גבירת הדואר, גברת קזיה ויטון.
מאוחר יותר שירתה בסניפי דואר נוספים, כולל משרדים ב־Grayshott, Yateley ו־Winton בבורנמות'.
ב-1903 נישאה לג'ון ויליאם תומפסון, פקיד דואר וטלגרף מהאי וייט, בכנסיית הקהילה של טוויקנהאם.
לאחר מכן עברו לבורנמות', שם נולדה להם בת, ויניפרד גרייס (1903), ובן, הנרי בזיל (1909).
ב-1916 הם עברו לליפוק שם נולד בנם השני פיטר רדמונד (1918).
אחיה האהוב של תומפסון, אדווין, נהרג ליד איפר בשנת 1916.
כבר ב-1922 חשבה תומפסון, סופרת אוטודידקטית ובעלת השכלה עצמית במידה רבה, על כתיבה על ילדותה.
ב-1911 היא זכתה בתחרות חיבורים ב-The Ladies Companion על חיבור בן 300 מילים על ג'יין אוסטן.
אחותה הצעירה, אתל אליזבת 'בטי' טימס חלקה את אהבתה לכתיבה, והצלחתה של בטי עם ספר ילדים, 'האנשים האפורים הקטנים של המור', שיצא לאור ב-1926, עודדה את פלורה לכתוב את ספריה.
מאוחר יותר כתבה רבות, פרסמה סיפורים קצרים ומאמרי מגזינים ועיתונים.
היא הייתה גם חוקרת טבע נלהבת שלימדה את עצמה; רבים ממאמרי הטבע שלה פורסמו באנתולוגיה ב-1986.
בשנת 1938 שלחה תומפסון כמה מאמרים על ילדותה בכפר להוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
הם התקבלו ופורסמו בשלושה כרכים נפרדים, לארק רייז (1939), אל קנדלפורד (1941) וקנדלפורד גרין (1943).
ב-1945 הספרים פורסמו מחדש כטרילוגיה תחת הכותרת מלארק רייז לקנדלפורד (הדרך לקנדלפורד).