tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
כך למשל, מצבים כגון חמצת קטוטית סוכרתית המביאה לגירוי חזק של הצפק, או מחלות אחרות כגון מחלת אדיסון, FMF, וגם מצבים מטבוליים כגון אורמיה.
גם במקרים בהם יש דלקת ריאות (בעיקר של האונות התחתונות), מחלות לב ובעיקרן אוטם שריר הלב, גידולים ודלקות בעמוד השדרה ועוד, יש כאבי בטן, המדמים גירוי צפקי.
על מנת לאבחן את הסיבה לבטן חריפה, יש לבחון היטב את תלונות החולה.
גילו ומינו של החולה רלוונטיים (למשל, הריון מחוץ לרחם אצל נשים וכו').
לאחר מכן יש לבחון מהו אופי הכאב, מהו מיקומו, האם הוא קורן לאזורים אחרים בגוף (למשל: דלקת לבלב חדה אשר קורנת בצורת חגורה על הבטן), מתי החל הכאב, האם הוא מוקל או מוחמר בתנאים מסוימים, האם מתלווה אליו תופעות כגון שלשול, עירות, גזים, תכיפות שתן, צריבה, בחילה, הזעה, צהבת ועוד.
כמו כן יש לבחון מהם ההרגלים של החולה - האם נוהג ליטול תרופות רבות, האם שותה אלכוהול, האם קיימות מחלות רקע בעברו או ניתוחים.
אופי הכאב יכול לרמז על הסיבה לכאב:
כאב פתאומי עז יכול לרמז על התנקבות של כיב, חסימה פתאומית – למשל אבן בשופכן או בדרכי המרה, איסכמיה או תסחיף, קרע ודימום תוך בטני.
כאב מתגבר באופן הדרגתי: יכול לרמז על תהליכים המחמירים עם הזמן, כגון דלקות (למשל דלקת התוספתן), מחלות חוץ בטניות כגון דלקת ריאות, חמצת קטוטית סוכרתית ועוד.
כאב קוליקי (התקפי) יכול לרמז על אבני כליה, אבני מרה, כיב פפטי, דיברטיקוליטיס, מחלות כגון קרוהן או קוליטיס כיבית, ועוד.
לאחר בחינת תלונות החולה, יש לבצע בדיקה גופנית ולשים לב למדדים כגון חום (יכול לרמז על זיהום), טכיקרדיה או ברדיקרדיה, צהבת, חיוורון, כיחלון, קשיי נשימה, מצב ההכרה והתגובה לכאב עצמו.
הבטן עצמה מחולקת מבחינה אנטומית פונקציונלית לארבעה רבעים - כאשר כל רביע יכול להצביע על קיום פתולוגיות אחרות:
כאב ברביע הימני התחתון מרמז על דלקת או מורסה בתוספתן, דלקת במעי הדק הסופי, בצקום או המעי הגס הימני, כליה ימין וכו'.
כאב ברביע השמאלי התחתון מרמז על דלקת בסיגמה של המעי הגס, כליה ושופכן שמאלי, דלף ממפרצת של כלי דם רטרו - פריטונאליים, ובאופן נדיר יחסית - דלקת בתוספתן.
כאב ברביע הימני העליון- מרמז על דלקות כיס מרה ודרכי מרה, דלקת, גודש או מורסה בכבד, דלקת לבלב, כיב בתריסריון, גירוי של הסרעפת הימנית (כגון דלקת ריאות באונה תחתונה ימנית או אמפיאמה) וכו'.
כאב ברביע השמאלי העליון- מרמז על דלקות או גידול בקיבה, בלבלב, במעי הגס הרוחבי השמאלי, קרע, מפרצת או איסכמיה של הטחול, גירוי של סרעפת שמאלית, אוטם שריר הלב (בעיקר התחתון), וכו'.
ישנם כאבים מפושטים בכל הבטן- למשל, במצבים בהם יש דימום או גירוי כימי של הצפק, התנקבות של כיב או של המעי הגס, חסימת מעיים, קוליטיס קשה ונרחבת, מפרצת או מחלה סיסטמית המשפיעה באופן מפושט על פני כל הבטן כגון חמצת קטוטית סוכרתית או FMF או לויקמיה.
לאחר בדיקה גופנית של המטופל, יש לערוך את הבירורים הבאים:
יש בנוסף לעשות בדיקת אק"ג כדי לשלול מצבים לבביים.
המטופל ישלח לצילום חזה ברנטגן וצילום בטן סקירה בעמידה ובשכיבה.
במידה ויש חשד לתהליכים בכיס המרה או בדרכי המרה, או תוספתן, או איברי האגן עצמו - המטופל ישלח לבדיקת אולטראסאונד, כאשר במידה ויש חשד לאיסכמיה של כלי הדם בבטן (מזנטריאלית) תתבצע אנגיוגרפיה, בעוד CT ייעשה כדי לבחון את כלל איברי הבטן במידה ולא נעשתה אבחנה.
בטר פלייס (Better Place) הייתה חברה שמטרתה הייתה להקים תשתיות תפעול ותמיכה היקפיים עבור כלי רכב חשמליים.
מטה החברה היה ממוקם בפאלו אלטו שבארצות הברית ובמרכז המחקר והפיתוח שבישראל.
את החברה הקים יזם ההיי-טק שי אגסי, ששימש כמנכ"ל בטר פלייס העולמית עד חודש אוקטובר 2012, יחד עם עידן עופר, יו"ר החברה לישראל, אשר כיהן כיו"ר בטר פלייס.
מנכ"ל בטר פלייס ישראל היה האלוף בדימוס משה קפלינסקי, והוא התפטר בנובמבר 2012.
החברה הייתה פעילה במספר מדינות בעולם עד שקרסה ב-2013 לאחר שהמשקיעה הראשית, החברה לישראל, הודיעה כי לא תזרים יותר כספים לחברה.
לאחר מכן החברה נמכרה בסכום שהיווה 1.5% בלבד מסכום ההשקעה בחברה.
בטר פלייס הייתה חברה להקמת תשתית תפעולית לטעינת מכוניות חשמליות ומתן שירותי דרך בפרישה רחבה.
תחומי הפעילות של החברה היו:
שיווק מכוניות חשמליות שיוצרו על ידי יצרני רכב שהותאמו במיוחד לתשתית החברה (חברת רנו הייתה יצרנית הרכב היחידה שייצרה מכוניות חשמליות מותאמות)
התקנה של עמדות טעינה במקומות החניה הפרטיים של לקוחותיה.
התקנה של עמדות טעינה בחניונים, מרכזי בילוי, אזורי תעסוקה ועוד.
ב-2013, היו פרושות כ-1800 עמדות טעינה ברחבי ישראל.
הקמת מרכזי החלפה מהירה אוטומטית של סוללות בפרישה ארצית.
התחנות שקולות לתחנות התדלוק ונועדו להגדיל את טווח הנסיעה מעבר לטווח של סוללה יחידה.
שיתוף פעולה עם ממשלים מקומיים כדי לעודד תמריצים ורגולציה שמעודדת מכוניות חשמליות.
בנובמבר 2007 גייסה החברה הון ראשוני של 200 מיליון דולר, והחלה במגעים עם יצרניות כלי רכב, שהביעו עניין בפרויקט.
החברה החלה את פעילותה בישראל בסוף 2007, והודיעה כי בכוונתה לפרוס מערך של 500,000 נקודות טעינה עבור כלי רכב חשמליים בחניונים בכל הארץ, כמו גם תחנות להחלפה מהירה לסוללות טעונות בנסיעות ארוכות.
בדצמבר 2007 הצטרף לחברה אפרים ווסרפוגל- יהודי שעלה ארצה, מראשי רנו בעבר.
הוא היה בין תומכי הפרויקט, אך בשנת 2008 עזב את בטר פלייס.
ב-21 בינואר 2008 חתמה החברה על מזכר הבנות עם קבוצת רנו-ניסאן על שיתוף פעולה ביניהן.
בטר פלייס תפרוס את התשתית ההיקפית ורנו-ניסאן תייצר את המכוניות, אשר תצוידנה בסוללות ליתיום מתקדמות שיוצרו בשיתוף פעולה בין חברת ניסאן וחברת NEC היפנית.
נטען כי רמות הביצועים בנהיגה במכוניות אלה יהיו דומות לאלה של מכוניות עם מנוע בנזין בנפח 1.6 ליטר.
בביקורו בארץ בינואר 2008, ציין מנכ"ל רנו-ניסן, קרלוס גוהן, כי החברות עשויות להתחיל בייצור המוני של מכוניות חשמליות החל משנת 2011.
ב-11 במרץ 2008 הודיעה החברה על מינויו של משה קפלינסקי כמנכ"ל בטר פלייס ישראל, ועל קביעת מרכז המחקר והפיתוח העולמי של החברה בתל אביב.
באפריל 2008 פרסמו אנליסטים של דויטשה בנק תחזית שלפיה חברת בטר פלייס עשויה לכפות ארגון מחדש של תעשיית הרכב, מן המסד לטפחות, וכי היא בעלת "פוטנציאל לדחוק הצידה את השימוש במנוע הבנזין".
במאי 2008 הציגה החברה אבטיפוס של מכונית חשמלית במסיבת עיתונאים בתל אביב.
במאי 2009 הציגה החברה את תחנת החלפת הסוללות הראשונה מסוגה בעולם.
המערכת הוצגה בעיר יוקוהמה שביפן, וכללה רכב חשמלי המצויד בסוללות מתחלפות ומתקן המסוגל להחליף את הסוללות בתהליך שאורך כדקה.
הרכב ומתקן ההחלפה שהוצגו ביפן פותחו בישראל על ידי המהנדס הראשי של החברה, יואב היכל.
בינואר 2010 הודיעה החברה על גיוס נוסף של 350 מיליון דולר מבנקים עולמיים HSBC, Morgan Stanely ו-Lazzard.
בפברואר 2010, חנכה מרכז תצוגה והדרכה במתחם פי גלילות ליד רמת השרון.
באפריל 2010 הציגה החברה מיזם הכולל תחנת החלפת סוללות וצי של מוניות חשמליות.
הפרויקט, שמומן בחלקו על ידי ממשלת יפן, הודגם ברחובות העיר טוקיו והתבסס על טכנולוגיה ישראלית שפותחה במרכז המחקר והפיתוח של החברה הממוקם בישראל.
בספטמבר 2010 הציגה חברת רנו בתערוכת הרכב של פריז את המכונית רנו פלואנס Z.E המותאמת למערכת של בטר פלייס.
ב-23 במרץ 2011 חנכה החברה בקריית עקרון (באזור צומת ביל"ו) את תחנת החלפת הסוללות הראשונה בישראל.
ב-15 במאי 2011 פרסמה בטר פלייס את המחירון של רנו פלואנס החשמלית (המכונית החשמלית שבטר פלייס תמכור בישראל), ואת מחירי וסוגי חבילות המנוי שמציעה בטר פלייס ללקוחות שלה.
ב-22 בדצמבר 2011 נערך מפגש לראשוני רוכשי המכוניות שבו נחשפו פרטי השיווק, נתוני מבחני הבטיחות ונתונים טכניים.
נחשף כי עשרות מכוניות חשמליות נעות בישראל על ידי עובדי החברה וכי מסירות ראשונות לרוכשים פרטיים יבוצעו באפריל 2012.
ב-22 בינואר 2012 נמסרו 100 מכוניות ראשונות לעובדי החברה כרכב אישי צמוד.
במאי 2012 נמסרו מכוניות ראשונות לרוכשים פרטיים וגדל מספר המכוניות הנעות בישראל לכ-200.
ב־2 באוקטובר 2012 הודח שי אגסי (מייסד בטר פלייס) מתפקידו כמנכ"ל החברה העולמית, והוחלף באוון ת'ורנלי.
ב־14 בנובמבר 2012 התפטר מנכ"ל החברה בישראל, משה קפלינסקי.
ב-26 במאי 2013 פנתה החברה לבית המשפט בבקשה למינוי מפרק זמני.
ב-27 במאי 2013 מונתה רו"ח ועו"ד סיגל רכב-רוזן כמפרקת זמנית של החברה.
תפקידה כלל אחריות להפעלת החברות בקבוצה עד למינויו של מפרק קבוע.
ב-17 ביוני 2013 פרסמה מפרקת החברה מכרז לרכישת נכסי החברה שכוללים עמדות טעינה והחלפה, מלאי כלי רכב וסוללות, מרכזי שליטה ובקרה, פטנטים וקניין רוחני.
בצרפת חברת EDF בשיתוף טויוטה בונה נקודות הטענה למכוניות היברידיות בדרכים מרכזיות, ברחובות ובמגרשי חניה.
שיתוף פעולה נוסף של EDF עם חברת Electromotive מתמקד בהתקנת נקודות הטענה בלונדון ובמקומות נוספים בבריטניה.
העתקת הפתרון על ידי טסלה
ב-20 ביוני 2013, חודש לאחר שמונה מפרק ל"בטר פלייס", העתיקה חברת הרכב החשמלית טסלה את הרעיון של "בטר פלייס" והשיקה תחנת החלפה מהירה לסוללות עבור הרכבים שלה.
שבועיים קודם להשקה הרשמית, הציגה טסלה את הפתרון שלה באירוע לקהל הרחב, בו הוקרן סרטון הכולל הדמיה של החלפה במערך הסוללות של טסלה מודל S בתוך דקה וחצי.
שנתיים אחר כך זנחה טסלה את רעיון החלפת הסוללות.
הטענה הרשמית הייתה שאין לרעיון ביקוש, אולם בפועל ההחלפה שהציגה החברה באירוע ההשקה לא פעלה בפועל, אלא הייתה הדגמה של מודל.
והחברה מעולם לא הקימה רשת של תחנות החלפה (אלא רק תחנת הדגמה אחת בקליפורניה).
על פעילות החברה הועברו מאז היווסדה ביקורות חיוביות ושליליות של שחקנים בשוק הרכב, שחקנים בשוק האנרגיה ושל הציבור הרחב.
ככלל, קיימת תמיכה ציבורית בחברה, בשל הטכנולוגיה "הירוקה" בה נעשה שימוש (ביחס לרכב מונע דלק), השפעתה להקטנת התלות בדלק נוזלי מיובא והיות החברה הראשונה להציע כלי רכב חשמליים במדינת ישראל.
מאפייני התפעול והרגולציה שנקבעו בישראל עלולים לבסס (ואולי אף נועדו לבסס) את חברת בטר-פלייס כמונופול בשוק הרכב החשמלי במדינה.
השיטה שבה יש ספק טעינה שרק לו יש רישוי להטעין מכונית חשמלית לא נהוגה בעולם הרחב, שבו ניתן ברוב המקומות לטעון מכונית חשמלית בכל מקום שהדבר מתאפשר כולל הבית.
השיטה של החלפת סוללות ברכב חשמלי לא נהוגה בעולם ולא נתמכת על ידי אף יצרנית מכוניות אחרת חוץ מרנו, וכובלת את המשתמשים במכוניות חשמליות לחברת בטר פלייס, יש הסוברים כי יש להעדיף פתרונות אחרים כמו עמדות טעינה מהירות בעוצמת זרם גבוה.
שיווק המכוניות כרוך ברכישת חבילת שירות יקרה יחסית (בין 980 לבין -2,100 שקלים לחודש בהתאם לנסועה) למתן שירותי טעינה והחלפת סוללות בפריסה ארצית, מחיר הרכב והן מחירי החבילות משקפות חיסכון קטן בעלויות המשתנות לעומת כלי רכב רגילים, בעוד שטעינה חשמלית אמורה להיות זולה באופן משמעותי מתדלוק בבנזין.
לאחר שהחברה נמכרה מחדש בשנת 2013 ושמה שונה ל-'בטר פלייס דרייברז', התלוננו לקוחות בחודש אוקטובר אותה שנה כי החברה הגבילה משמעותית את מהירות טעינת סוללות הרכב.
החברה מצידה גרסה כי מהלך זה נעשה בתגובה להתחמקות לקוחות מתשלומים חודשיים מזה כמה חודשים.
ארגון בּטרם - בטיחות ילדים היא עמותה ישראלית, וארגון הפועל לקידום הבטיחות והשמירה על חייהם של כלל ילדי מדינת ישראל; ומניעת היפגעותם בתאונות בבית, בשעות הפנאי ובדרכים.
הארגון נוסד בשנת 1995 במרכז שניידר לרפואת ילדים בפתח תקווה על ידי ד"ר מיכל חמו לוטם ופרופ' יהודה דנון.
על פי ארגון הבריאות העולמי, פגיעות בלתי מכוונות (תאונות) הן הגורם העיקרי להיפגעות ולתמותת תינוקות, ילדים ובני-נוער בכל העולם.
בכל שנה פונים לחדרי המיון בישראל כ-206,000 ילדים, המהווים כשליש מכלל הפניות למיון.
כ-124 ילדים בממוצע מאבדים את חייהם בכל שנה בעקבות תאונה בבית, בדרכים ובמרחב הציבורי.
תאונות כמו טביעה, חנק, הרעלה, נפילה, כוויה ותאונות דרכים כהולך רגל, כנוסע במכונית או כרוכב גורמות לאובדן, לנכות, לכאב, ומתורגמות לעלויות כלכליות וחברתיות משמעותיות ברמה המשפחתית והלאומית.
הניסיון שהצטבר בישראל ובעולם הראה כי ניתן למנוע כ-95% מכלל הפגיעות הללו.
פעילות הארגון מתקיימת בפריסה ארצית.
הפעילות נעשית בשיתוף עם משרדי ממשלה, גופים ציבוריים ומוניציפליים, ארגונים חברתיים וגופים עסקיים.
לארגון פעילות ענפה בחברה הערבית בכלל, ובחברה הבדואית בפרט.
אחד היעדים שהציב הארגון עד שנת 2030 הוא צמצום תמותת ילדים בדואים מהיפגעות ב-50% מכיוון שהם מהווים את קבוצת הסיכון המשמעותית ביותר בחברה בישראל.
מחזור הפעילות של העמותה לשנת 2019 היה 13 מיליון ש"ח.
בפברואר 2012 קיים הארגון ועידה ארצית בנושא בטיחות הילדים, בהשתתפותם של כ-1,000 איש.
בוועידה השתתפו אנשים מתחום התקשורת, יחסי הציבור, הבטיחות בדרכים, התחום העסקי והרשויות המקומיות.
פרסים ואותות בהם זכה הארגון
בשנת 2011 זכה הארגון באות הנשיא למתנדב על פעילויות רבות ומגוונות בשירות החברה והקהילה למען ילדים.
בשנת 2016 קיבל הארגון את פרס יו"ר הכנסת על פעילות אפקטיבית ותוצאות בפעילות בחברה הערבית.
בשנים 2017–2018 (שנתיים ברציפות) קיבל הארגון את מגן שר הרווחה למתנדבים על פעילות אפקטיבית בחברה הערבית.
אחת לשלוש שנים מפרסם ארגון בטרם, בשיתוף עם משרד הבריאות, את "דו"ח בטרם לאומה".
זהו דו"ח מקיף המציג את כלל נתוני היפגעות הילדים עקב היפגעות בלתי מכוונת בישראל.
מטרתו העיקרית של הדו"ח היא הצגת תמונה מקיפה ועדכנית לגבי היפגעות ילדים בישראל ברמות החומרה השונות, כולל נתוני תמותה, אשפוז ומיון.
הדו"ח כולל בחינת מגמות היפגעות בלתי מכוונת של ילדים בישראל ובעולם לאורך זמן לפי משתנים מרכזיים, כולל קבוצות אוכלוסייה אתניות או דתיות וסגמנטים כלכליים-חברתיים, ומשמש כסמכות מקצועית ואקדמית, וכתשתית למקבלי החלטות וקובעי מדיניות.
בשנת 2020 הציג הארגון בוועדה לזכויות הילד בכנסת יעד לצמצום היפגעות ילדים ב-35% עד שנת 2030 באמצעות יעדים קונקרטיים לצמצום תמותה בתאונות דרכים ובטביעות, המהווים את הגורמים המרכזיים לתמותה.
(בהמשך לירידה של 53% בתמותת ילדים עד שנת 2020).
הארגון הוא הנציג הישראלי של ארגון Safe Kids World Wide שהוא ארגון גלובלי שהחל דרכו בארצות הברית באמצע שנות ה-90, והצליח להוריד את היפגעות הילדים בארצות הברית ב-45% במהלך שנות פעילותו.
ארגון בטרם חבר גם בארגון של האיחוד האירופי European Child Safety Alliance.
הארגון פועל במודל רב-מערכתי המשלב שישה אפיקי פעילות:
מדיניות ושינויים מערכתיים – יזום וקידום חקיקה, תקינה ואכיפה למען בטיחות ילדים ושמירה על חייהם.
מחקר ותוכניות – יצירת יעדים ומדדים מעצבי שינוי; ייזום מחקרים אפידמיולוגיים והתנהגותיים כבסיס לפיתוח תוכניות, הטמעתן והערכתן.
שיפור תשתיות ומוצרים – עידוד מיזמים ליצירת מוצרים, תשתיות וסביבות בטוחות לילדים (לדוגמה: מעגלי תנועה ביישובים, קסדות, מכסים לחומרים מסוכנים חסינים לפתיחת ילדים).
העצמה ובניית יכולות – ריכוז והפצה של ידע מקצועי בנוגע לסיכונים ולדרכי מניעתם והסברה לקהל הרחב; פיתוח תוכניות והטמעתן במערכות החינוך והבריאות; הכשרת סוכני שינוי; ייעוץ, תמיכה וליווי מקצועי לגורמי ביצוע מקומיים ותושבים במגזרים השונים, הרוצים להוביל ולהטמיע את תרבות הבטיחות בסביבתם ובקהילתם, תוך עידוד פעילות התנדבותית.
שיווק ועיצוב תודעתי – שיווק וחשיפה להטמעת בטיחות הילדים כחלק מהאחריות ההורית ומסגנון החיים המשפחתי; הפיכת ההורים לשותפים בהובלת השינוי בתרבות הבטיחות.
פיתוח משאבים – גיוס ופיתוח מקורות תקציביים ליישום תוכניות התערבות ולעריכת שינוי בהתייחס למגזרים ולאוכלוסיות מיוחדות.
"בטרם הזרוע השבורה" הוא רדי מייד שיצר מרסל דושאן בשנת 1915, לאחר הגירתו לארצות הברית.
היצירה מורכבת מאת לפינוי שלג ועליה מופיעה כתובת באנגלית: "In Advance of the Broken Arm/(from) Marcel Duchamp 1915." (בטרם זרוע שבורה/(מאת) מרסל דושאן").
דושאן יצר מהדורות נוספות לרדי מייד זה.
הראשונה נוצרה במרץ 1945. מהדורה שנייה נוצרה בשנת 1963 ומהדורה נוספת בת שמונה יצירות, הרביעית במספר, נוצרה בשנת 1964 על ידי דושאן וארטורו שוורץ.
עותקים מן היצירה מצויים במוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון ישראל, הגלריה הלאומית של קנדה ועוד.
אליזבת "בטסי" בראדוק היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס.
דמותה הופיעה לראשונה בחוברת Captain Britain #8 מדצמבר 1976 תחת חותם "מארוול UK" ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר הרב טרימפ.
במקור, אליזבת בראדוק הייתה דמות משנה אשר השתתפה בהרפתקאותיו של קפטן בריטניה - אחיה התאום בראיין בראדוק, ואף החליפה אותו בתפקידו לזמן קצר ונטלה בעצמה את הכינוי קפטן בריטניה.
בשנת 1986 דמותה נכתבה מחדש לתוך חוברות האקס-מן כטלפתית תחת הכינוי פסיילוק, כאשר מוחה שותף עם זו של הנינג'ה היפנית קוואנון, והיא רכשה רבות מיכולותיה ואישיותה, כולל ידע באמנויות לחימה.
בהמשך, אליזבת כפסיילוק רכשה את יכולת הטלקינזיס.
גרסאות חלופיות רבות לדמותה של אליזבת בראדוק הופיעו בסדרות קומיקס שונות במולטי-יקום של יקום מארוול, כמו גם במדיות אחרות לקומיקס, ביניהן "אקס-מן: סדרת האנימציה", "וולברין והאקס-מן".
גרסת הדמות לאחר החלפת הגופות עם קוואנון הופיעה בסרטי הלייב אקשן "אקס-מן: המפלט האחרון" בגילומה של מלינג מלנקון ובסרט "אקס-מן: אפוקליפסה" בגילומה של אוליביה מאן.
אליזבת' "בטסי" בראדוק נולדה באנגליה וגדלה בעיירה קטנה באסקס.
בתו של סר ג'יימס בראדוק, שנולדה מספר דקות לפני אחיה התאום בראיין.
התאומים חיו יחד עם אחיהם הבכור ג'יימי חיי מותרות, ובתקופת המכללה, בטסי למדה בקורס טיס.
לאחר שהיא וג'יימי נלכדו כבני ערובה בידי סוכניו של הגולגולת האדומה וחולצו בידי קפטן אמריקה וקפטן בריטניה, בטסי גילתה שזה האחרון היה למעשה אחיה בראיין.
בתקופה זו היא החלה לפתח כוחות לראיית העתיד, צבעה שיערה לסגול והחלה לדגמן.
בגיל 21 כוחותיה המנטליים התפרצו לראשונה וכללו גם טלקינזיס.
היא גויסה לחטיבה הטלפתית של סוכנות S.T.R.I.K.E, ומאחר שירשה מאביה חברות במועדון הלפייר, היא נשלחה להסתנן לתוכו אך קיבלה אזהרה מטסה שלא לעשות זאת לצורך הגנתה.
היא גם פגשה בחברהּ לעתיד וורן וורתינגטון באחת ממסיבות המועדון.
כאשר חטיבת הטלפתיה חוסלה בעקבות מתקפה שאורגנה בידי בוס העולם התחתון ויקסן, בטסי הייתה אחת מאלה ששרדו אותה.
בהמשך, היא החליפה את אחיה בתפקיד קפטן בריטניה כאשר נסע לחו"ל, ויצאה להרפתקאות משותפות עם קפטן UK.
במארב של סליימאסטר שאורגן בידי ויקסן, בטסי איבדה את מאור עיניה וסירבה לקבל שתלים קיברנטיים, כשהיא מעדיפה להמשיך ולהסתמך על יכולותיה המנטליות במקום כדי "לראות".
זמן מה לפני הצטרפותה לאקס-מן, בטסי נחטפה בהרי האלפים בידי נבל-העל מוג'ו, עברה שטיפת מוח והושתלו לה עיניים קיברנטיות.
היא הפכה לכוכבת תוכנית הטלוויזיה שלו בעולם מוג'ו תחת הכינוי "פסיילוק".
בראיין והמוטאנטים החדשים הצילו אותה, והיא עברה להתגורר באחוזת האקס-מן כדי להתאושש.
כאשר חבורת המשוטטים התקיפה את קבוצת המורלוקים, אחוזת אקס שימשה כמרפאה זמנית בעקבות טבח המוטאנטים.
בטסי נותרה מאחור בזמן היעדרותם של האקס-מן, ועזרה להדוף את סייברטות' שהסתנן לאחוזה ולהרחיקו מהפצועים.
עם שובם של האקס-מן ובמהלך קרב של סייברטות' עם וולברין, היא השתמשה בכוחותיה כדי לדלות ממוחו של סייברטות' מידע אודות מנהיג קבוצת המשוטטים מיסטר סיניסטר.
וולברין התפעל מיכולותיה והזמין אותה להצטרף לקבוצה.
כחברת האקס-מן, פסיילוק התעמתה עם מפיסטו, דוקטור דום וארבעת המופלאים, וישויות קוסמיות דמויות חרק בשם "העדר", המקבילות המרושעות של השמימיים.
לאחר מלחמתם של האקס-מן בקבוצת פרידום פורס והיריב, בטסי קיבלה לרשותה את סיג' פרילוס, ממצא עתיק שמאפשר התחלה של חיים חדשים.
באגדות המלך ארתור מדובר בכיסא הריק ששמור בשולחן העגול לאביר שיצלח את מסעות הצלב.
האקס-מן עברו למפקדת הבוזזים הנטושה באוסטרליה, שם התעמתו מול אויבים רבים כמו גזע הברוד החייזרי, המגיסטראטים מג'נושה, מיסטר סיניסטר ומלכת הגובלינים, חברת הנחשים, הסנטינלים מסטר מולד ונמרוד וזלאדיין מהמוטאנטים של הארץ הפראית.
לפני שעזבו את הארץ הפראית, היה לבטסי הבזק רואה עתיד לטביחתם של חברי הקבוצה בידי הבוזזים.
כדי למנוע זאת, היא שלחה את קבוצת הנבלים דרך הסיג' פרילוס.
זמן מה לאחר מכן, בטסי הופיעה על חופיו של אי השוכן לצד סין, כשהיא סובלת מאמנזיה, והיא נמצאה בידי נינג'ות של ארגון היד.
מנהיג הארגון, מטסואו צוריאבה, ראה בכך הזדמנות להציל את אהובתו קוואנון, שהייתה שרויה במוות מוחי.
ספיירל הודיעה למטסואו שהטלפתיה של פסיילוק יכולה להשיב את קוואנון לקודמתה, ומטסואו הסכים לכך.
אולם ללא ידיעתו, ספיירל שמה את תודעתן של שתי הנשים אחת בגוף של השנייה.
היא גם מיזגה בין המבנה הגנטי של השתיים, מה שהותיר את האחת עם היכולות והכישורים של השנייה ועם מחצית מכוחות הטלפתיה של פסיילוק.
תחת השגחתו של ארגון היד, פייסלוק - בגופה של קוואנון - הפכה למתנקשת הראשית של הארגון, ולקחה על עצמה את שם הקוד ליידי מנדרין.
היא קיבלה כישורי קרב יוצאי דופן ולמדה למקד את יכולות הטלפתיה של לכדי "סכין קינטית".
משימתה הראשונה הייתה התעמתות מול וולברין.
אולם, הייתה זו המתקפה עם הסכין הקינטית שחשפה את זכרונותיו של וולברין לגביה, מה שאפשר לה להשתחרר מאחיזתו של ארגון היד.
פסיילוק דחתה מעליה את תפקידה כליידי מנדרין וברחה עם וולברין וג'ובילי לכיוון האי ג'נושה - היכן שהמוטאנטים החדשים נחטפו יחד עם מנהיגת האקס-מן בזמנו סטורם בידי חבר המטהרים קמרון הודג'.
לאחר הבסתו, האקס-מן חזרו לניו יורק.
פסיילוק הצטרפה לקבוצה הכחולה בהנהגת סייקלופס, אליו היא גילתה משיכה.
כאשר בת זוגו פניקס גילתה זאת, השתיים נלחמו זו בזו עד אשר הופיעה קוואנון, שקראה לעצמה כעת בשם ריוואנש, בגופה המקורי של בטסי וטענה שהיא פסיילוק האמיתית.
חוסר הידיעה מי היא בטסי האמיתית הוביל לכך ששתיהן נשארו בקבוצה וביניהן הייתה מתיחות רבה.
עם התפרצותו של וירוס הירושה, ריוואנש גילתה שהיא נדבקה וביקשה ממטסואו להרוג אותה.
הדבר החזיר לבטסי את אישיותה ואת הפוטנציאל הטלפתי שלה.
בחודשים לאחר מכן, פסיילוק נכנסה למערכת יחסים עם וורן וורתינגטון, נלחמה בגזע הפלנקס, ניסתה להתחבר למוחו של אחיה ג'יימי, שהיה שרוי בתרדמת, לחמה בלגיון בישראל, ונלחמה באומת הגנום.
כאשר סייברטות' שיסף את בטנה של פסיילוק, האקס-מן ביקשו את עזרתו של גומור העתיק, נזיר מסתורי שחיפש להשתלט על כוחה של אבן הארגמן של סיטוראק - מקור כוחו של ג'אגרנוט.
אנג'ל, וולברין, דוקטור סטריינג' וגומור השיגו נוזל קסום מיקום הכיס שידוע בכינוי "שחר הארגמן", שריפא אותה והעניק לה את היכולת להשתגר בצללים, אך גם סימן אותה בקעקוע אדום מעל עיניה השמאלית.
האישיות שלה הפכה למרוחקת יותר, מה שגרם לריחוק בינה לבין וורן.
שומרו של יקום הכיס ניסה לקחת אותה ככלתו, אך הובס על ידי גומור ואנג'ל, ששחררו אותה מהשפעתו, אך היא עדיין שמרה על יכולותיה החדשות.
לאחר אירועים אלו, בני הזוג בחרו לפרוש מחיי הרפתקאות בקבוצת האקס-מן.
בהמשך, בטסי עזרה לסטורם במפגשה עם מלך הצללים, לאחר שזה היתל בה להשתמש בכוחותיה הטלפתיים כדי ליצור גל הדף מנטלי שביטל את כוחותיהם של טלפתים אחרים ולמעשה הפך אותו לשליט הבלעדי על המישור האסטראלי.
צורתה האסטראלית הושמדה, אך חשיפתה לשחר הארגמן העניקה לה הקרנה מוצללת חדשה ויכולות משודרגות באופן זמני, והיא השתמשה בהם כדי ללכוד את מלך הצללים.
כדי לשמור עליו לכוד, היא נאלצה לרכז את כוחותיה הטלפתיים בו עד אשר הפכה למחוסרת כוחות.
ניסיונותיה של ג'ין גריי לעזור לבטסי עם מלך הצללים החליף בדרך כלשהי בין כוחותיהן, ובטסי קיבלה כוחות טלקינזיס שעזרו לה בהרפתקאותיה הבאות.
אחרי שהיא סיימה את הקשר שלה עם וורן, היא הצטרפה לקבוצת אקסטרים אקס-מן של סטורם בחיפוש אחר יומניה של דסטיני.
מאוחר יותר, היא מתה בולנסיה לאחר קרב עם אדם מסתורי בשם ורגאס, לאחר שהגנה על רוג וחיה מפניו.
בראיין בראדוק ומגאן אספו את גופתה חסרת החיים בספרד והיא נקברה באחוזה המשפחתית של בית בראדוק, כשמצבה לזכרה הוקמה באחוזת אקס בידי חיה.
שנה אחת לאחר מותה, בטסי התעוררה במקום בו מתה ללא כל הסבר כיצד היא שרדה.
היא חברה מחדש לקבוצת האקס-מן ועזרה להם בהרפתקאותיהם בארץ הפראית, וגם נגד מוג'ו וספיירל.
היא התאחדה מחדש עם אחיה בראיין במהלך סערת המציאות של מכשפת השני באירועי "בית אם".
בטסי והאקס-מן נכשלו בהדיפת חוליות הקומנדו של אימפריית השי'אר שטבחו במשפחת גריי בשל קרבתם המשפחתית לפניקס, אך הצליחו לעצור בעדם לפני שהרגו את רייצ'ל גריי.
בזמן זה התבררה מעורבותו של אחיה ג'יימי בחזרתה המסתורית לחיים, כדי שתשמש כנשק כנגד ישות עוצמתית בשם "הנופל האחרון" אשר ביקשה לכבוש את כדור הארץ.
לאחר הקרבתו של ג'יימי, בטסי חזרה לאנגליה כדי להודיע לבראיין על דבר גורלו, והיא למדה שאקסבייר האפל מאקס-מן האפלים של מלך הצללים השתלט על מוחם של כולאיו ודרש לראות אותה.
קבוצת אקסקליבר ליוותה אותה בביקורה בכלא, ואקסבייר האפל התגלה כמלך הצללים בעצמו, המחפש לנקום בקבוצה.
בטסי גורמת לו להתקף טלקינטי, אך לפני שהיא מצליחה להביס אותו, היא משוגרת באופן פתאומי לארמון הקריסטל בצומת הדרכים של כל המציאויות.
בטסי מופיעה במפקדתם של חברי אקסיילז - גיבורים שהתאספו יחדיו ממציאויות שונות כדי להגן על המולטי-יקום, והם בחרו בה כמגויסת החדשה שלהם.
משימתה הראשונה איתם הייתה נגד סליימאסטר המרצח מארץ-1720, עולם מקביל שבו סו סטורם היא מאדאם הידרה השולטת בארגון הידרה.
גרסה חלופית זו של סליימאסטר הזכירה לה כיצד היא התעוורה בגלל הסליימאסטר מעולמה.
לאחר שהיא נמלטה ממנו, הוא החל לרצוח כל גרסה חלופית של בטסי בראדוק מכל מציאות בה ביקר.
בטסי הייתה נחושה להתמודד עם הפחד שלה, והיא החלה באימונים מפרכים לקראת מפגשם הבא.
במהלך הרפתקאותיה הבאות במציאויות השונות, בטסי עברה התמוטטות עצבים לאחר שניהלה מלחמה טלפתית נגד גרסה זדונית חלופית שלה במאבק להשתלטות על גופה.
בדרך מסוימת, פסיילוק נלכדה בין שני עולמות מקבילים והיא ניצלה בידי מדלין פריור, שהייתה ידועה בתור המלכה האדומה ואילצה אותה להצטרף לאחוות המוטאנטיות שלה.
חברות הקבוצה גם גנבו את גופה המקורי שבו מתה קוואנון מבית הקברות.
הן ביצעו ריטואל שהחזיר לחיים את גופה המקורי.
אחוות המוטאנטיות, יחד עם בטסי שטופת המוח, התקיפו את האקס-מן, ודאזלר נאלצה להשתמש בכוחותיה נגד פסיילוק ולפוצץ מחצית מפניה.
מתקפתה של דאזלר היממה את פסיילוק והחזירה לה את תודעתה, מה שאפשר לה להילחם בשליטתה של המלכה האדומה ולחזור לגופה היפני.
אחרי אירועים אלו, כוחותיה של פסיילוק השתנו פעם נוספת, וכעת כללו צורה מאוזנת יותר של יכולותיה הטלקינטיות ויכולותיה הטלפתיות.
היא השתתפה בהרפתקאות עם מועדון אקס של חיה ועזרה להעלות ממעמקי האוקיינוס השקט את אסטרואיד M, הבסיס החללי של מגנטו.
בסיס זה שימש כעת את האקס-מן כמקום מפלטם החדש ונקרא "אוטופיה".
מעט לאחר מכן, פסיילוק ערכה מסע ליפן ביחד עם וולברין כדי להשיב לעצמה את גופה.
עם הגעתה, היא נקלעה למארב של ארגון היד, שהשמיד את גופתה לבקשתו של מטסואו צוראיבה.
בזעמה, פסיילוק איתרה את מטסואו, ומצאה שגופו הושחת לחלוטין בעקבות נקמתו של וולברין על רצח אהובתו מריקו יאשידה.
מטסואו ביקש ממנה להעניק לו מוות מהיר מכיוון שלא יכול היה לבצע התאבדות בשל פציעותיו הקשות.
עצם בקשתו העמיד אותה במבחן עם וולברין, שהרגיש שהעונש שהטיל על מטסואו אינו מספיק.
פסיילוק נלחמה בוולברין בקרב אכזרי שהסתיים בשביתת נשק.
באישורו של וולברין, פסיילוק הקרינה אל מטסואו אשליה טלפתית של חיים שלווים עם קוואנון, והרגה אותו עם החרב הטלקינטית שלה.
בטסי רוס נחשבת ליוצרת הגרסה הראשונה של דגל ארצות הברית.
עם זאת, אין עדות היסטורית אמינה לכך.
בטסי רוס נולדה בשם אליזבת גריסקום, לסמואל גריסקום ורבקה לבית ג'יימס בפילדלפיה, פנסילבניה ב-1 בינואר 1752, השמינית מתוך 11 ילדים.
היא גדלה תחת חוקים נוקשים, בבית שהשתייך לקהילה הקוויקרית.
את מלאכת התפירה למדה מדודתה מדרגה שנייה, שרה אליזבת אן גריסקום.
אבי-סבה אנדרו גריסקום היגר מאנגליה בשנת 1680.
אחרי שסיימה את לימודיה בבית ספר קווייקרי עממי החלה בהתלמדות אצל רפד בשם ויליאם וובסטר, ובמהלך תקופה זה התאהבה בעמיתה המתלמד ג'ון רוס.
הזוג התחתן בסתר ב-1773 בהיותה בת 21 בגלוסטר סיטי בניו ג'רזי, נישואים שגרמו לניתוק ממשפחתה והרחקה מקהילת הקוויקרים, שכן רוס השתייך לכנסייה האפיסקופלית.
הזוג רוס הקימו עסק עצמאי לריפוד, והצטרפו ל"Christ Church" האפיסקופלית, אותה כנסייה אותה פקד ג'ורג' וושינגטון ומשפחתו.
מלחמת העצמאות האמריקנית פרצה שבועיים לאחר נישואי הזוג.
כחבר המיליציה המקומית, מונה רוס כשומר על תחמושת, אך נהרג בהתפוצצות אבק שרפה.
בטסי בת ה-24 המשיכה בעבודתה ברפדייה, ועסקה בתיקון מדים ובתפירת אוהלים ושמיכות עבור הצבא הקונטיננטלי.
ישנה סברה שבטסי היא אותה "אלמנה צעירה יהפיפייה" שהסיחה את דעתו של קארל פון דונופ במאונט הולי בניו ג'רזי לאחר הקרב באיירון וורקס היל, ובכך הרחיקה את כוחותיו מקרב טרנטון.
ב-15 ביוני 1777 היא נישאה מחדש למלח ג'וזף אשבורן.
ספינתו של אשבורן נתפסה על ידי פריגטה אנגלית ב-1780, והוא הואשם בבגידה ונכלא באנגליה.
בעת כליאתו של אשבורן מתה בתם הבכורה, זילה, בהיותה בת 9 חודשים, ונולדה בתם השנייה, אליזה.
אשבורן נפטר ממחלה בכלא הבריטי.
במאי 1783 היא נישאה לידיד ותיק, ג'ון קלייפול.
לאחר שני עשורים של בריאות רופפת, נפטר קלייפול ב-1817. רוס המשיכה להחזיק את הרפדייה למשך 10 שנים נוספות.
לאחר פרישתה עברה לגור עם בתה, סוזנה, ובהמשך עם בתה ג'יין.
על אף היות בית בטסי רוס בפילדלפיה אתר תיירות פופולרי, הדעות חלוקות אם אכן היא התגוררה באותו בית.
רוס הייתה הראשונה להיקבר בבית הקברות הקוויקרי ברחוב 5 דרום.
20 שנים לאחר קבורתה הוצאה גופתה, והיא נקברה מחדש בבית הקברות הר מוריה בפילדפיה.
ב-1975, בעת ההכנות ליובל ה-200 לעצמאות ארצות הברית, הורתה העירייה על העברת גופתה לחצר ביתה של בטסי רוס; אך מתחת לקבר לא נמצאו כלל שרידים.
עצמות שהוצאו מהחלקה המשפחתית הוחשבו כשלה ונקברו בחצר ביתה, שם ניצב קברה עד היום.
מחקרים שבוצעו על ידי המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקאית ציינו שהסיפור על כך שרוס תפרה את הדגל האמריקני הראשון עבור הגנרל ג'ורג' וושינגטון החל להתפשט בעת חגיגות ה-100 לארצות הברית, ב-1876. ב-1870 הציג נכדה של רוס, ויליאם ג.
קנבי, מסמך, שבו נטען כי סבתו תפרה בעצמה את הדגל הראשון של ארצות הברית.
קנבי סיפר כי שמע לראשונה את הסיפור מדודתו קלריסה סידני ב-1857, 20 שנים לאחר מותה של רוס.
קנבי מתארך את האירוע ההיסטורי בהסתמך על מסעו של וושינגטון לפילדלפיה בסוף אביב 1776, שנה לפני ש"חוק הדגל" עבר בקונגרס.
על אף זאת בית בטסי רוס הוא מוזיאון פופולרי.
בספר שיצא ב-2008, טוענים מומחים ממוזיאון הסמית'סוניאן שסיפורו של קנבי ענה על השתוקקותם של אמריקנים רבים לסיפורים ממלחמת העצמאות וגיבוריה, וכך יצא שרוס הוצגה כגיבורה וכסמל לתרומתן של הנשים להיסטוריה האמריקנית.
כותבת הביוגרפיה של רוס, מרלה מילר, מציינת כי אפילו אם ניתן לקבל את גרסתו של קנבי, עדיין הייתה בטסי רוס רק אחת ממספר תופרות דגלים בפילדלפיה, ואפילו אז, תרומתה היחידה הייתה שינוי הכוכב המשושה לכוכב מחומש הפשוט יותר.
על שמה של רוס נקרא גשר "בטסי רוס" המחבר בין פילדלפיה לניו ג'רזי, והונפק בול הנושא את דיוקנה.
בטסי ז'ולאס היא מלחינה צרפתייה.
בין השנים 1940-1946 שהתה בארצות הברית שם למדה הלחנה עם פול בופלה והלן שנאבל.
עם חזרתה לצרפת המשיכה בלימודיה ולמדה בין היתר עם דריוס מיו ואוליבייה מסייאן בקונסרבטואר של פריז.
בהלחנתה שילבה אוונגרד עם דחף לירי, שילוב שהביא אותה להרבות בכתיבת מוזיקה קולית.
מוזיקאים רבים ואנסמבלים ביצעו את יצירותיה, כולל הוויולנית קים קאשקשיאן, אנסמבל אנטרקונטמפורן, אנסמבל מוזיקה נובה, התזמורת הסימפונית של לונדון והתזמורת הפילהרמונית של לונדון.
יצירותיה הוקלטו בין היתר לחברת התקליטים EMI.
לאחר מותו של מסייאן, הוזמנה ז'ולאס לרשת את מקומו בקונסרבטואר של פריז, בו היא מכהנת כיום כראש המחלקה להלחנה.
בטרם המוסד הוא ספר מתוך סדרת המוסד שנכתבה על ידי אייזק אסימוב.
הספר שייך לסוגת המדע הבדיוני.
הספר הוא הראשון מבחינת כרונולוגיית עלילות הספרים, אך הוא השישי מתוך שבעת הספרים מבחינת שנת יציאה לאור - הספר יצא לאור בשנת 1988.
הסיפור מתרחש בכוכב הלכת טראנטור, בירת האימפריה הגלקטית, בתקופת שלטונו של הקיסר קליאון.
הסיפור מתחיל בהרצאתו של הארי סלדון, מתמטיקאי מכוכב הליקון, בכנס מתמטיקה חשוב בבירה, המפרט כיצד שימוש תאורטי במדע הקרוי פסיכוהיסטוריה (הלחם של פסיכולוגיה והיסטוריה), שעוסק בחיזוי תהליכים חברתיים, עשוי להיות אפשרי.
הקיסר שומע על זה, ורוצה להשתמש בהארי לשם רווח פוליטי.
לאחר ריאיון עם הארי, קליאון חושב כי הארי הוא חסר תועלת לאימפריה, משום שמדע הפסיכוהיסטוריה תאורטי בלבד.
הארי לאחר מכן נפגש עם הכתב צ'טר אינוש, שמשכנע אותו שעוזרו הראשי של הקיסר, אטו דמרזל, מנסה ללכוד אותו במטרה לנצלו.
הוא מוסיף כי האימפריה בדעיכה מתמדת, ולא רחוקה עת נפילתה.
בנוסף, אינוש אומר שהכרחי שהארי יברח וינסה לעשות את הפסיכוהיסטוריה מעשית, במטרה להשאיר את האימפריה יציבה, כדי שהעולם לא יגרר למלחמות ולסכסוכים שייווצרו לאחר נפילת השלטון המרכזי.
הארי מסכים עם דעתו, על אף מחשבתו שהפסיכוהיסטוריה היא תאורטית בלבד.
אינוש מכיר להארי סלדון את דורס ונבילי, היסטוריונית מכוכב הלכת סינה, ששוהה מזה שנתיים בטראנטור, שמטרתה לעזור לו בגילוי חוקי הפסיכוהיסטוריה.
הארי ודורס שהו באוניברסיטת סטרלינג, ולאחר מכן שהו במגזר (אזור בטראנטור) מיקוגן.
הם נוסעים לשם, עקב ההיסטוריה המתועדת היטב אך הסודית שלהם, שהם קיוו שתועיל להם בקביעת חוקי הפסיכוהיסטוריה.
המיקוגנים מתגלים כחברה מסוגרת ומיוחדת - הם דוגלים בשיוון מוחלט, הם קוצצים את שערותיהם, כולל הגבות, ועוברים טיפולים מיוחדים כדי שלא יגדלו עוד במהלך חייהם, הם לובשים בגדים מיוחדים, שמות משפחותיהם הם מספרים, ושמותיהם הפרטיים, בעיקר בקרב המעמדות הגבוהים, קשור לטבע.
הארי מצליח לשכנע את טיפת-גשם ארבעים ושלוש (מיקוגנית צעירה) להראות לו את תעשיית הזעיר-מזון המיקוגנית, שמייצרת מזונות לבני המעמדות הגבוהים בטראנטור, כגון הקיסר.
הארי שואל אותה האם דרכי מיקוגן המשונות מתבססות על אמונה דתית.
טיפת גשם ארבעים ושלוש נעלבת ואומרת שלמיקוגנים יש משהו טוב יותר - היסטוריה - הכתובה ב"ספר".
הארי מבקש ממנה את הספר (דבר בלתי מקובל לחלוטין במיקוגן), וטיפת הגשם ארבעים ושלוש נותנת לו אותו, בתנאי שיתן לה לחוש את שערותיו, מעשה הנחשב סטייה במיקוגן.
בערב, הארי קורא את הספר, אך הוא מגלה שהספר מאכזב, פרט לכוכב, שעל פי הספר הוא מקור המיקוגנים, הקרוי אורורה.
הארי ודורס כמעט מוצאים להורג, אחרי שהם מנסים למצוא רובוט במקדש מיקוגני, אך אינוש מגיע ברגע האחרון כדי להציל אותם.
אז הם עוברים למגזר דאל, שם דורס מציגה את כישורי הלחימה שלה.
הם גם פוגשים שם את רייץ', ילד רחוב שעוזר להם ואת יוגו אמאריל, שעובד במלכודות החום של מגזר דאל, שרצונו הוא להתקבל לאוניברסיטה ולהיות מתמטיקאי.
לקראת סוף הרומן, הארי, דורס, ורייץ' נחטפים למגזר מדואה, מגזר חזק הממוקם בדרום טראנטור.
שם מצליח הארי לקבל השראה לחוקי הפסיכוהיסטוריה.
הוא גם מגלה שאינוש הוא למעשה עוזרו האישי של הקיסר קליאון, אטו דמרזל, ושכן הוא רובוט.
אינוש בתחילה מכחיש זאת, אך בהמשך מודה שהוא דמרזל ושהוא רובוט.
הוא מוסיף ששמו הוא ר.
בעמודיו האחרונים של הספר מתגלה ברמיזה שגם דורס היא רובוט.
הפסיד ל- של קרולין צ'רי.
בטסי אן ברנדט היא שחקנית אמריקאית, אשר מוכרת בעיקר בזכות תפקידה בתור מארי שריידר בסדרת הפשע "שובר שורות" ברשת AMC, ובתור הת'ר יוז בקומדיית המצבים "במשפחות הכי טובות" ברשת CBS.
ברנדט נולדה בעיר ביי סיטי, מישיגן, לג'נט, אשת חינוך ולגארי ברנדט, חשמלאי.
היא סיימה את בית הספר התיכון ביי סיטי ווסטרן באובורן, מישיגן, ב-1991. ברנדט התעניינה בתיאטרון מגיל צעיר, אבל בניגוד לרבים מבני גילה, היא התעניינה יותר לביים מחזות זמר מאשר לככב בהם.
לאחר שזכתה בתפקיד הראשי בהפקה בית ספרית של המחזה "Exit the Body", היא התמקדה יותר במשחק.
לברדנט תואר ראשון באומנויות מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, אותם סיימה ב-1996. לאחר מכן למדה לתואר שני באומנויות הבמה באוניברסיטת הרווארד ולמדה בחו'"ל בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד שבגלאזגו.
את תפקידה הראשונים קיבלה בסדרות טלוויזיה כמו "המשפט של איימי", "ג'אג", "ללא עקבות" ו-"CSI".
התפרסמה לראשונה בשנת 2008 בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "שובר שורות" ברשת AMC, בה שיחקה בתפקיד מארי שריידר, אחותה של סקיילר ווייט (אנה גאן) ואשתו של סוכן ה-DEA האנק שריידר (דין נוריס) במשך חמש עונות הסדרה.
מחוץ ל"שובר שורות" שיחקה ברנדט לצידו של מייקל ג'יי פוקס בסיטקום "המופע של מייקל ג'יי פוקס" ובתפקיד קטן בדרמה הקומית "מג'יק מייק".
ב-1996 נישאה ברנדט לגראדי אולסן; השניים הכירו כאשר למדו יחד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
היא ילדה את בנה השני ב-2008 בזמן שצילומי העונה השנייה של "שובר שורות".
ברנדט ומשפחתה מתגוררים בלוס אנג'לס.
בטסי בלייר הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וזוכת פרס באפט"א לשנת 1955 על הופעתה בסרט "מרטי".
בלייר נולדה בשם אליזבת' ויניפרד בוגר בקליפסייד פארק, ניו ג'רזי.
בתם של פרדריקה אמון, מחנכת בית ספר ויליאם קיד בוגר.
כילדה עסקה בלייר בריקוד ובגיל מתבגר יותר עסקה בדוגמנות.
היא סיימה את לימודיה התיכוניים בגיל 15 ולמדה לאחר מכן ב"מכללת שרה לורנס" שבניו יורק.
בלייר החלה את דרכה בתור שחקנית בתפקידים קטנים לקראת סוף שנות ה-40 של המאה ה-20 בסרטים "האשמה של ג'נט איימס", "הצד האחר של היער" ו"גברת אדיבה" של ג'ון סטורג'ס.
בשל דעותיה הפוליטיות הוכנסה בלייר לרשימה השחורה של הוליווד וכמעט הוחרמה בתעשיית הסרטים.
היא שדרגה את מעמדה בהוליווד בשנת 1955 בזכות תפקיד משני מוערך בדרמה של דלברט מאן "מרטי".
בסרט שיחקה בלייר בתפקיד המורה קלרה, היא זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
עקב גירושיה עברה בלייר להתגורר באירופה שם שיחקה בסרטו של מיכלאנג'לו אנטוניוני "הזעקה" בתפקיד אלווייה, בסרטו של חואן אנטוניו בארדם "רחוב ראשי" בתור הרווקה המבוגרת איזבל ובדרמה הצרפתית "ירידה לתוך הגיהנום".
תפקידה הזכור האחרון היה בשנת 1988 בסרטו של קוסטה גברס "נבגד".
בלייר נישאה בשנת 1941 לכוכב הקולנוע ג'ין קלי, לזוג נולדה ילדה אחת.
בלייר וקלי התגרשו בשנת 1957. בשנת 1963 נישאה לבעלה השני במאי הקולנוע הצ'כי קרל רייסז איתו היא חיה עד למותו בשנת 2002.
בלייר נפטרה ממחלת הסרטן ב-13 במרץ 2009 בלונדון כשהיא בת 85.
בטרם היה כתב עת ישראלי שפעל משנת 1942 עד 1960, ועסק בנושאים של חברה, פוליטיקה, תרבות וביקורת.
כתב העת היה במה לדיון ציבורי בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל, ונודע בפרסום מאמרים בעלי אופי ביקורתי כלפי הממסד הפוליטי והחברתי.
כתב העת נוסד בנובמבר 1942 על ידי אליעזר ליבנה (ליבנשטיין) תחת השם "מלחמתנו".
בתחילה פעל במחתרת במסגרת ארגון ההגנה, ולאחר מכן במסגרת מפא"י.
בתחילת דרכו השתמש בשמות שונים כדי לעקוף את תקנות הצנזורה של המנדט הבריטי: "בינתיים", "בין הזמנים" ועוד, עד שהתקבע השם "בטרם".
ליבנה, שנמנה עם האקטיביסטים במפא"י, היה עורכו הראשי של "בטרם" לאורך כל שנות קיומו.
קודם לכן ערך את כתב העת מערכות (1939-1942) ובשנים 1942–1947 ערך בו זמנית את השבועון המחתרתי אשנב.
בתחילה הופיע "בטרם" כירחון, מראשית שנות ה-50 הפך לדו-שבועון, ולבסוף התפרסם כרבעון.
בשנים הראשונות שימש כביטאון של החוגים האקטיביסטיים במפא"י.
בעקבות מתחים בין ליבנה להנהגת מפא"י הפך "בטרם" לעיתון פרטי שפרסם ביקורת על מדיניות דוד בן-גוריון.
"בטרם" פרסם מאמרים בנושאים מגוונים, ביניהם יחסי דת ומדינה, ביטחון, כלכלה וחברה.
פרופ' ישעיהו ליבוביץ' היה בין הכותבים הבולטים בכתב העת, ואף ניהל על גביו פולמוס נרחב בנושאי דת ומדינה, בהם ביקר כפייה דתית וביקש לקדם הפרדת דת מהמדינה.
אלי שביד, לימים פרופסור לפילוסופיה יהודית, היה גם הוא מהכותבים הבולטים בכתב העת.
עוד כתבו בעיתון יצחק שלו, יהודה האזרחי, צבי שילוח יובל אליצור, וכן סופר השואה החרדי משה פראגר.
פנחס פלאי היה מבין חברי ועד הנאמנים של כתב העת.
בשנים 1957–1960, "בטרם" פרסם מאמרים התואמים את עמדות תנועת "המשטר החדש", שנוסדה ב-1957 על ידי ליבנה, ליבוביץ ושמואל תמיר.
תנועה זו ביקשה להציע חלופה למפא"י בשלטון, וקראה לשינוי שיטת הבחירות, חיזוק הדמוקרטיה והפרדת הדת מהמדינה.
כתב העת המשיך להתפרסם עד שנת 1960, בסמוך למועד פרישתו של ליבנה מתנועת "המשטר החדש".
לאחר הפרישה מ"המשטר החדש" הקים ליבנה תנועה בשם העיתון "בטרם"
בָּטְקֶן (בקירגיזית: Баткен; נקראת גם בָּטְקֶנט) היא עיירה בדרום-מערב קירגיזסטן ובירתו של מחוז בעל שם זהה.
העיירה משתרעת על פני 205 קמ"ר במרחק 240 קילומטרים מערבית מהעיר אוש ובדרומו של עמק פרגנה, בסמוך לגבול עם אוזבקיסטן וטג'יקיסטן.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022 מתגוררים בבטקן 28,559 תושבים.
בעיירה קיים נמל תעופה המשרת את תושביה ואת המחוז בפרט.
היישוב נוסד בשנת 1934 בתקופת ברית המועצות במעמד כפר ובשנת 2000 קיבל מעמד של עיירה.
מקור השם בטקנט מהשפה הסוגדית ומשמעותו "עיר הרוח".
בטקן הפכה להיות המרכז המנהלי של הצעיר ביותר מבין שבעת מחוזות קירגיזסטן, שנוצר משלושת הנפות המערביות ביותר של מחוז אוש בשנת 1999, לאחר חששות מפעילות אסלאמיסטית קיצונית בטג'יקיסטן ובאוזבקיסטן השכנות הובילו לדרישות לנוכחות ממשלתית ישירה וגלויה יותר באזור המרוחק וההררי הזה.
מקשר את העיירה עם בישקק.
מאז שנת 2000, יש אוניברסיטה קטנה בבטקן.
עימותי קירגיזסטן-טג'יקיסטן בשנת 2022 גרמו נזק כבד לעיר, שהייתה נתונה להפגזות.
בטרצ'יליים (שם מדעי: Batrachylidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
בני הקבוצה חיים באמריקה הדרומית, בעיקר בארגנטינה ובצ'ילה והוגדרו כקבוצה ב-1965 על ידי ג'וש מאריו גאלארדו.
למינים במשפחה רגליים חזקות וארוכות, לסתות קטנות ומסיכה על העיניים.
בעבר הם נכללו במשפחת הלפטודקטיליים (Leptodactylidae) ובהמשך עברו למשפחת צרטופרידיים (Ceratophryidae).
סוג Batrachyla - בו 5 מינים
בטרקאפ (בתרגומים אחדים נורית או מרגנית) היא דמות מן הספר הנסיכה הקסומה שכתב ויליאם גולדמן.
בטרקאפ גרה בפלורין בחווה עם הוריה, בה היא מוצאת הנאה יחידה ברכיבה על סוס (אותו היא מכנה "סוס", גולדמן מסביר זאת בשל חוסר הדמיון שנחנה בו בטארקאפ) ובהתעמרות בנער החווה ווסטלי (לו היא קוראת "נער חווה"), שלכל תחינותיה והתעמרויותיה עונה לה "כרצונך" .
יום אחד מגיע הרוזן רוּגן לביתה, בעקבות השמועה על יופייה הרב.
הרוזנת מגלה עניין רב יותר דווקא בווסטלי, ובטרקאפ, בקנאתה, מבינה כי היא מאוהבת בו.
בטרקאפ מתוודה על אהבתה, וווסטלי משיב לה בווידוי הדדי.
לאחר זמן ווסטלי נוסע לאמריקה על מנת להרוויח כסף כדי לממן את נישואיהם העתידיים של בטארקאפ ושלו.
לאחר זמן לא רב מגיעות ידיעות על כך שהפיראט "רוברטס האיום" כבש את ספינתו של ווסטלי, ובטרקאפ מאמינה שווסטלי מת.
היא נודרת לא לאהוב שוב לעולם.
במקביל הנסיך האמפרדינק, שאביו חולה, מעוניין לחפש כלה שתוליד לו יורש עצר.
האמפרדיק מתייעץ עם הרוזן רוגן ומסביר לו כי הוא לא מחפש אהבה, אלא רק רוצה להמשיך לצוד, ובגלל זה הוא צריך יורש עצר.
מבחינת דרישותיו מהכלה, כל שהוא מבקש ממנה הוא שתהיה נסבלת.
רוגן נזכר בביקורו עם אצל בטרקאפ ומציע אותה כשידוך.
האמפרדינק נעתר להצעה, ובאשר לבטרקאפ, לאחר שמובהר לה כי היא לא צריכה לאהוב את בעלה, אלא רק לשהות במחיצתו וליהנות ממותרות המלוכה, היא ניאותה גם כן.
כעבור שלוש שנים, אירוסיהם של הנסיך ובטרקאפ מוכרזים בטקס רב פאר.
שבעקבות בריאותו של המלך מתחילה מוקדם.
לאחר הטקס בטרקאפ נחטפת על ידי שלושה חוטפים, איניגו מונטויה, הסיף הספרדי, פזיק, הענק המתאבק הטורקי, ומנהיג החבורה, ויזיני הסיציליאני שאין שני לו בחכמה ופיקחות.
השלושה נשכרו לקחת את בטרקאפ בשבי ולרצוח אותה באזור הספר של גילדר, כדי לחרחר מלחמה בינה לפלורין.
החטיפה מתבצעת בזמן שהנסיכה המיועדת רוכבת על סוסה האהוב.
חבורת שכירי החרב לא מאבדת זמן, ומיד יוצאת להפלגה לאורך תעלת פלורין לעבר צוקי שיגעון.
במהלך השיט, בספינה המהירה בפלורין או בגילדר, החבורה מבחינה באנייה הדולקת אחריהם, שמצליחה לצמצם במידת מה את הפער.
בטרקאפ המפוחדת מנסה לברוח, אך כאשר צלופחים כמעט וטורפים אותה, היא נזקקת לעזרה של חוטפיה כדי לשוב לסירה ופזיק מרביץ להם.
בהגיעם לצוקי הטירוף, פזיק מתחיל בטיפוס כשהוא סוחב את השלושה האחרים על גבו, כשהוא נעזר בחבל שהונח שם לפני שהם הגיעו.
וויזיני לוקח אותה איתו ועורך פיקניק, ומחכה לאויבו אם בכלל הוא חי, כאשר ווסטלי מגיע הם עורכים קרב מוחות ווסטלי מציל את בטרקאפ והם עוברים ביחד את ביצת האש עד שצבאו של הנסיך האמפרדינק עוצר אותם.
האמפרדינק משקר לבטרקאפ ואומר לה שהוא שולח את ווסטלי לספינתו אך בעצם לקח אותו לביבר המוות, משם מצילים אותו איניגו ופזיק.
השלישייה מצילה את בטרקאפ והם בורחים מפלורין לספינתו של ווסטלי.
טן בום סבלה מאנמיה ממארת.
מחלתה מנעה ממנה להוליד צאצאים ולכן בחרה בגיל צעיר לא להתחתן.
טן בום התחנכה בבית הספר היסודי והתיכון המקומיים עד גיל 15. היא נותרה בבית כדי לעבוד עם אביה השען בסדנתו, שם הייתה מנהלת חשבונות.
כמו כן הייתה טבחית המשפחה.
טן בום הייתה הבכורה מבין חמישה ילדים במשפחה, ולא עזבה את המשפחה אלא נשארה בבית עד מלחמת העולם השנייה.
כשחלתה טן בום בשפעת, נטלה אחותה הצעירה קורי את תפקיד מנהלת החשבונות.
לאחר החלמתה החלה טן בום לטפל במשק הבית, וזאת עשתה עד מעצרה בידי הנאצים.
משפחת טן בום השתייכה לכנסייה הרפורמית ההולנדית והאמינה בשוויון כל האנשים לפני אלוהים.
אחד האחים היה כומר והאחיות היו פעילות בפעילויות צדקה לפני המלחמה.
במהלך כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית החלו בני המשפחה להחביא בביתם יהודים רבים וכן מתנגדי המשטר, ובנו חדר סודי כדי להסתירם.
ב-1944 נעצרו בני המשפחה ואנשים אחרים בבית – בסה"כ כ-30 איש.
שישה יהודים שהיו במחבוא בבית לא התגלו ושרדו, בעזרת מתנגדי מחתרת אחרים.
האב, קספר טן בום, חלה ומת 10 ימים מאוחר יותר בכלא.
אחד מהאחים, אחות אחת וכן אחיין שוחררו.
ביוני 1944, נשלחו טן בום ואחותה קורי למחנה ראוונסבריק.
אמונתה האיתנה של טן בום באלוהים סייעה לה להישמר מדיכאון.
הן סייעו לזולת ועודדו את עמיתיהן למאסר.
לפני מותה חוותה טן בום חזיונות שמימיים ובהם פורטו המעשים שעליה ועל קורי לעשות אחרי שחרורן.
היא האמינה שהיא ואחותה קורי ישוחררו עד ראש השנה.
בחזונותיה ראתה בית לאסירים-לשעבר, מחנה ריכוז בבעלותה שבו תוכל ללמד גרמנים לאהוב שוב, וטיולים עם קורי בעולם, בהם הן מספרות מה למדו על אלוהים במחנות.
טן בום מתה במחנה ראוונסבריק ב-16 בדצמבר 1944, בגיל 59. אחותה קורי שרדה את המאסר.
בתום המלחמה החלה קורי טן בום להגשים את חזונותיה של אחותה בטסי טן בום – סיורים בעולם והפצת אמונתן.
לבטסי טן בום ולאביה קספר הוענק על ידי יד ושם בשנת 2008 התואר חסידי אומות העולם.
אחותה קורי קיבלה אות זה לפני כן.
קורי טן בום עם ג'ון ואליזבת שריל (Sherrill), מקום המסתור, Guideposts, 1971. ,
קורי טן בום, בבית אבי, Hodder & Stoughton, 1976.
אליזבת' (בטסי) דבוס היא נדבנית ואשת עסקים אמריקאית, שכיהנה כמזכירת החינוך של ארצות הברית בממשלו של דונלד טראמפ.
מינויה כחברת קבינט הוכרע ברוב הצמוד ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, בין השאר בגלל ביקורת שהוטחה כלפיה על הצעותיה להפריט חלקים רחבים ממערכת החינוך ולהקל על מסגרות חינוך נוצרי בבתי הספר.
בינואר 2021 הכריזה על כוונתה להתפטר מתפקידה כמזכירת החינוך במידית, על רקע ההסתערות על הקפיטול.
דבוס היא מיליארדרית, אשת עסקים, פילנתרופית ופעילה בקידום הנצרות ובתחום החינוך.
דבוס נולדה למשפחת פרינס ב-8 בינואר 1958. היא גדלה בעיירה הולנד שבמישיגן לאלסה פרינס ולאדגר פרינס, טייקון - שניהם ממוצא הולנדי.
אביה, אדגר, הקים את תאגיד פרינס, שסיפק חלקים חלופיים לכלי רכב.
תאגיד זה העסיק כרבע מתושבי העיירה, שבה גרים כ-30,000 איש.
אחיה של דבוס, אריק פרינס, הקים את חברת Blackwater USA, חברת אבטחה פרטית שקיימה מבצעים בעיראק.
דבוס עצמה היא בוגרת התיכון הנוצרי של הולנד.
את הלימודים האקדמיים שלה העבירה במכללת קלווין (כיום אוניברסיטת קלווין) שבעיר גרנד ראפידס.
שם גם השלימה את התואר הראשון שלה, במנהל עסקים ובמדע המדינה.
דבוס היא יושבת ראש קבוצת ה-Windquest, קבוצת השקעה בתחום הטכנולוגיה, הייצור והאנרגיה.
דבוס ובעלה הקימו את קבוצת ההשקעה בשנת 1989. קבוצה זאת הייתה שותפה להשקעה בחברות רבות בתחומי המדע במהלך השנים ובצמיחתן של חברות אלה.
דבוס ובעלה הפיקו הצגה שהועלתה במשך שלושה שבועות בברודוויי.
ב-23 בנובמבר 2016, הוכרז כי דבוס היא מזכירת החינוך המיועדת בקבינט של נשיא ארצות הברית הנבחר דונלד טראמפ.
ב-7 בפברואר 2017 אושר מינויה על ידי הסנאט בהצבעה צמודה של 50–51, רק לאחר הצבעתו של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס.
הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה שבה אושר מינוי חבר קבינט בסנאט על ידי הצבעה שוברת שוויון של סגן הנשיא.
מינויה לווה במחלוקות רבות ועורר ביקורת בין השאר על רקע חוסר הניסיון המעשי שלה בתחום החינוך ובשל דעותיה הקוראות לצעדי הפרטה של מערכת החינוך ותמיכתה בחינוך נוצרי.
היא הביעה תמיכה בשוברי חינוך - קופונים הממומנים על ידי הממשלה ובאמצעותם מממנים ההורים לימודים בבתי ספר פרטיים, וכן ב-Charter Schools - בתי ספר במימון ממשלתי הפועלים בנפרד ממערכת החינוך הציבורית ומתכניה.
המתנגדים למינויה טענו כי עמדותיה אלו קשורות לרצונה להעמיק את האמונה הנוצרית של התלמידים (שאינה נלמדת בבתי ספר ציבוריים, או נלמדת במידה פחותה), ובכך לשנות את התרבות האמריקאית.
בשנת 2019 פדרציית מורים אמריקאים בראשות רנדי ויינגרטן ארגנה מספר הפגנות בגנות מדיניות של שרת החינוך להגדלת תשלומי מורים.
דבוס אמרה במהלך כהונתה כי הסוכנות שלה לא תחקור טענות על אפליה מצד סטודנטים טרנסג'נדרים ואף הודלף לתקשורת כי המזכירות בראשותה מנסה לבטל את ההגנות לסטודנטים טרנסג'נדרים שנקבעו בעבר בחקיק.
ב-7 בינואר 2021 הכריזה דבוס כי התפטרותה המידית ממחלקת החינוך, זאת על רקע ההסתערות על קומפלקס הקפיטול, והאשימה את הנשיא ברטוריקה שהניעה את הפורעים לחדור אל הקפיטול.
בְּטֶרֶם שְׁחָקִים וַאֲרָקִים נִמְתָּחוּ הוא פיוט שנאמר בקהילות רבות כחלק מאמירת הסליחות.
הפיוט, המושר בקטע ההתחלה של פרק הווידוי, לאחר הפיוט אראלי מעלה, מתאר את אין סופיותה של מלכות האל - ה' מָלָךְ בעבר, מֶלֶךְ בהווה וימלוך גם בעתיד.
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא וריאציות על המשפט: "ה' מֶלֶךְ.
הספרדים נוהגים שהחזן אומר חצי פסוק והציבור משלים את קריאתו.
וכשיש פסוק המכיל בתוכו שם ה', יאמר הקהל בלחש את החצי הראשון והש"ץ יאמרו בקול.
ואת החצי השני של הפסוק יאמר החזן בלחש והציבור בקול.
הש"ץ אומר תחילת תפילה והקהל עונים סופה, כגון הש"ץ אומר: "בטרם שחקים וארקים נמתחו", והקהל עונים "ה' מלך".
בטרפליי סופר סקיי סייקל הוא אמצעי תחבורה מוגדר כמטוס הפועל בעיקרון אוטוג'ירו.
המשלב יכולת טיסה של כלי טיס עם אפשרות לנסוע בדרכים אשר יוצר על ידי The Butterfly LLC בשנת 2009.
ממאפייני "בטרפליי סופר סקיי סייקל"
"בטרפליי סופר סקיי סייקל" הוגדר כמטוס לבנייה ביתית ("Homebuilt aircraft" ).
(מטוסים הידועים גם ככלי טיס חובבים או מטוסי ערכה, בנויים על ידי אנשים שזו אינה פעילות מקצועית עבורם.
מטוסים אלה עשויים להיות בנויים "מאפס", מתוכניות או מערכות הרכבה).
הרוטורים מסוגלים להתקפל לנסיעה בכביש.
זנב קוולאר מספק שליטה כיוונית בטיסה הרוטורים מסוגלים להתקפל לנסיעה בכביש.
קיבולת מכל דלק: 28 ליטר.
מנוע מטוסי בוכנה 4 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות המפיק 115 כ"ס (מגדש טורבו מתוצרת "Rotax", סוג מנוע "Rotax 914" - למטרת טיסה.
מנוע מטוסי בוכנה 1 צילינדרים, מחזור שתי פעימות, המפיק 27 כ"ס מתוצרת "Compact Radial Engines", סוג מנוע "Zanzottera MZ 34" - למטרת נסיעה על הקרקע.
בטסי מיטשל היא שחיינית עבר אמריקאית.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה מיטשל בשתי מדליות, זהב וכסף.
מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות בתוצאה של 1:02.56 דקות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.63 דקות, אחרי בת ארצה תרזה אנדרוז (1:02.55 דקות) ולפני יולנדה דה רובר מהולנד (1:02.91 דקות).
בשלב המוקדמות מיטשל קבעה את התוצאה המהירה במשחקים של 1:02.53 דקות, אך מאחר שסיימה שנייה, נבחרה אנדרוז לשחות במשחה הגמר של משחה השליחות 4x100 מטר מעורב, ששחתה במשחה הגמר תוצאה יחסית חלשה של 1:04.00 דקות, אך הרביעייה האמריקאית למרות זאת ניצחה וזכתה במדליית הזהב.
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באמצע אוגוסט 1985 היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד.
מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.88 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
מדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.01 דקות.
במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו באורלנדו, פלורידה ב-27 ביוני 1986 קבעה מיטשל במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:08.60 דקות, שיפור לשיא העולם בן 4 השנים של קורנליה זירך מגרמניה המזרחית (2:09.91 דקות).
שיא זה החזיק מעמד 5 שנים וחודשיים ונשבר על די קריסטינה אגרסגי מהונגריה (2:06.62 דקות).
שיא זה החזיק מעמד כשיא ארצות הברית 19 שנים!
חודשיים לאחר מכן, באליפות העולם עצמה שנערכה במדריד באמצע אוגוסט היא זכתה ב-5 מדליות, 1 זהב ו-4 כסף.
מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.74 דקות, לפני קאתרין צימרמן מגרמניה המזרחית (1:02.17 דקות) ונטליה שיבאייבה מברית המועצות (1:02.25 דקות).
בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:01.71 דקות.
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה מיטשל במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות בתוצאה של 1:02.66 דקות.
נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:02.71 דקות.
בשנת 1998 ניכללה מיטשל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
בטסוכוס (שם מדעי: Betasuchus; מילולית: "תנין בטא") הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הצרטוזאורים שחי בהולנד במשך המאסטריכט שלפני 66 מיליון שנה מזמננו.
הסוג תואר ב-1883 בידי החוקר הארי סיילי, אשר קנה אותם מהחוקר ג'ייקוב ואן ברדה (Jacob Gijsbertus Samuël van Breda), כשהוא נחשב תחילה למין של מגלוזאורוס אך הופרד בהמשך.
הממצאים המאובנים שלו התגלו במחצבים ליד מאסטריכט וכללו עצם ירך ימנית באורך 312 מ"מ.
ב-1926 החוקר פרידריך פון הואנה (Friedrich von Huene) הוכיח ששרידי הירך נבדלים מאלה של המגלוזאורוס וב-1932 שייך אותו לסוג נפרד אשר הכיל מין יחיד - Betasuchus bredai.
תחילה הוא נחשב בידי פון הואנה לבן לקבוצת האורניתומימיים אך בהמשך נחשב לתרופוד טורף כמו צרטוזאור קדום ופרימיטיבי, אולי קרוב לטאראסקוזאורוס.
ואולם מספר חוקרים סוברים שהיה קרוב לטירנוזאורים כמו הדריפטוזאורוס.
אורכו של הדינוזאור הבוגר על סמך מבנה הירך הגיע לארבעה מטרים וככל הנראה היה טורף בינוני על אדמות אירופה שניזון מדינוזאורים קטנים יותר ומזוחלים שונים.
הוא נכחד לפני 66 מיליון שנה עם הכחדת הקרטיקון.
בטרכוטומוס (שם מדעי: Batrachotomus) הוא סוג של זוחל גדול נכחד מקבוצת הארכוזאוריה, אשר התקיים במשך הטריאס התיכון שלפני 242 עד 237 מיליון שנה מזמננו באירופה.
סוג זה תואר בידי החוקר דייוויד גוואר ב-1999 על סמך ממצאי מאובנים שהתגלו קרוב לכפר "Kupferzell" בבאדן-וירטמברג שבדרום גרמניה ונכלל בו מין יחיד – Batrachotomus kupferzellensis.
משמעות שמו היא מיוונית עתיקה ופירושה: "βάτραχος" – צפרדע, "tome/τομή" – חותך.
את השם הוא קיבל עקב ממצאים מהם נראה שטרף את הדו-חי הקדום מסטודונזאורוס, שהתקיים לצידו.
זוחל זה היה דומה מעט לתנינאי קדום בעל גפיים חזקות שהתאימו לתנועה מהירה ביבשה.
במראהו דמה מאוד לפוסטוסוכוס ולפרסטוסוכוס.
אורכו הגיע ל-6 מטרים, מה שמרמז שהיה טורף-על באזור חיותו בדרום גרמניה הקדומה.
הוא היה בעל שכבת לוחיות אוסטאודרם על גבו ועד לזנבו.
ככל הנראה הוא לא יכל לנוע על שתיים עקב הלוחיות אך עדיין היה זריז מאוד.
הגולגולת שלו הייתה גדולה וחזקה באורך של 40 עד 50 ס"מ והייתה בעלת חללים גדולים מעל הלסת העליונה.
היו לו מספר שיניים דחוסות ולא שוות בגודלם וצורתם כאשר הלסת התחתונה הייתה קטנה מעט מהעליונה והכילה שיניים יותר קטנות.
הטורף הקדום התקיים לצד דגים קדומים, זוחלים ימיים, דו-חיים כמו המסטודונזאורוס באזור של צמחייה עשירה ולחה.
בטקסולול (באנגלית Betaxolol) היא תרופה בקבוצת חוסמי בטא (Beta-blockers).
התרופה היא אנטגוניסט סלקטיבי של הקולטן אדרנרגי מסוג ביטא, ומשמשת בעיקר לטיפול בגלאוקומה כרונית עם זווית פתוחה ובלחץ תוך־עיני גבוה.
היא יכולה לשמש גם לטיפול ביתר לחץ דם, באנגינה פקטוריס), ובמקרים של אי-ספיקת לב במינונים נמוכים.
בישראל, התרופה משווקת תחת השם המסחרי בטופטיק-ס (Betoptic-S).
בטקסולול משמשת לטיפול בגלאוקומה כרונית עם זווית פתוחה ובלחץ תוך־עיני גבוה.
היא שייכת לקבוצת התרופות הנקראת חוסמי בטא סלקטיביים.
התרופה משתייכת לחוסמי בטא, תרופות החוסמות את הקולטן לנוראפינפרין ולאפינפרין.
היא מקטינה את ייצור הנוזל התוך-עיני, ומביאה להפחתה של לחץ תוך-עיני.
שכיחות נמוכה: תחושת עקצוץ בעין, דלקת קרנית העין, אי־נוחות, תחושה של גוף זר בעין, רגישות לאור, דמעות, תגובה אלרגית, יובש בעין.
נדיר: בטקסולול נספגת מעט בזרם הדם, ועלולה לגרום לתופעות לוואי מערכתיות.
במערכת העצבים המרכזית, היא יכולה לגרום לסחרחורת, עייפות, כאב ראש, עצבנות, דיכאון קליני, הזיות שווא, שינויים בטעם ובריח.
בעור היא יכולה לגרום לפריחה.
בלב ברדיקרדיה, אי-ספיקת לב, ותת לחץ דם.