tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
ב-2009 שיחק בתפקיד קטן בדמות מלצר בסרט "שרלוק הולמס".
באותה שנה הופיע בסדרה הקומית "Stewart Lee's Comedy Vehicle".
ב-2009 הופיע ג'ופ בשעשועון "Mock the Week", בתוכנית הסטנדאפ "Michael McIntyre's Comedy Roadshow", ובתפקיד נייג'ל מתלמד לכמורה בכנסייה האנגליקנית בסיטקום של ה-BBC "כבוד הכומר".
עוד שיחק בתפקיד תת-שר בסרט הקולנוע "איזה מין שוויון" (2010).
ב-2011 היה ג'ופ חבר צוות עם המוזיקאי גולדי, ועם ראש הצוות פיל ג'ופיטוס בשעשועון המוזיקה "Never Mind The Buzzcocks".
במאי ובנובמבר 2012 ובאפריל 2012 השתתף כפאנליסט בתוכניות הטלוויזיה "Have I Got News for You" ו-.
באוקטובר 2011 הופיע שוב בתוכנית "Mock the Week".
עוד ב-2011 שיחק בתפקיד קמע בסרט "ג'וני אינגליש חוזר" בדמות עובד של MI7. הוא הופיע בפרק בעונה הרביעית של השעשועון "Argumental" ששודרה ב-24 בנובמבר 2011. ב-2012 הופיע ג'ופ פעם נוספת בתוכנית "Mock the Week".
בינואר 2012 ניצח ג'ופ בתוכנית "Celebrity Mastermind".
בפברואר 2012 השתתף בתוכנית "Let's Dance for Sport Relief" של ה-BBC ורקד לצלילי השיר "Firestarter" של להקת הפרודיג'י.
במרץ 2012 הופיע בפרק של שעשועון הרדיו "Just a Minute" לצדם של פול מרטון, ג'יילס ברנדרת' וליזה טרבאק.
ביולי 2013 השתתף בפרק של התוכנית " I'm Sorry I Haven't a Clue" של רדיו 4 של ה-BBC.
ב-2014 שיחק בסרט "ציידי האוצרות" המתרחש במלחמת העולם השנייה בתפקיד הקצין הבריטי מייג'ור פילדינג.
עוד השתתף פעמים אחדות בתוכנית הטלוויזיה "8 Out of 10 Cats Does Countdown".
ב-2014 היה ג'ופ קריין של הסדרה הדוקמנטרית "Building Dream Homes" של רשת ה-BBC.
ב-2016 הופיע בתפקיד קצין משטרה בסרט "גרימסבי".
ב-27 באפריל 2016 פורסם שג'ופ ישתתף בעיבוד של "גבעת ווטרשיפ".
ב-2015 היה ג'ופ ראש צוות של השעשועון "The Really Welsh Christmas Quiz" לצדם של הקומיקאים כריס קורקורן, אליס ג'יימס ועומאר חמדי.
באוקטובר 2016 הופיע ג'ופ בתפקיד ג'יילס בסיטקום של ערוץ BBC Three "ג'וש".
ב-2017 שיחק בתפקיד הרדי בסרט "Journey's End".
ב-2018 הופיע בתפקיד אורח בדמות בזיל בסדרת הדרמה "The Durrells" של רשת ITV.
מ-2019 ואילך, גילם בסדרת הצגות המבוססת על מקרים אמיתיים את השחקן הבריטי המנוח דייוויד טומלינסון (מרי פופינס, המיטה המעופפת), במהלכו נחשפים פרקים כואבים במהלך חייו של טומלינסון .
ג'ופ ואשתו רייצ'ל הכירו כשלמדו באדינבורו.
לבני הזוג יש חמישה ילדים, והמשפחה עברה מפקהם שבלונדון למונמאות'שייר שבוויילס.
שנה שם שם באנגלית תפקיד הערות 2007 הארי פוטר ומסדר עוף החול Harry Potter and the Order of the Phoenix חזאי בטלוויזיה להקסים את הארי Death Defying Acts פיתום 2008 יש שם מישהו?
הנרי בסינגטון מיני-סדרה 2023 ללכת עד הסוף The Full Monty דארן 7 פרקים 2024 בלגרביה: הפרק הבא (אנ') Belgravia: The Next Chapter'' הדוכס של רוצ'סטר תפקיד ראשי; 8 פרקים TBA WARסדרה עתידית של HBO
"Fibber in the Heat" פסטיבל אדינבורו וסיור הופעות לאומי (2010)
"Songs of Freedom" סיור הופעות סטנדאפ
מיילס מהמחר היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים.
הסדרה שודרה לראשונה ב-6 בספטמבר 2015 בערוץ דיסני ג'וניור.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2015 בערוץ דיסני ג'וניור.
הסדרה היא 3 עונות ו-76 פרקים באורך 24 דקות.
הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיה של משפחת קליסטו שעובדים עבור רשות הטרנספורטים של עולם המחר במשימה לחבר את היקום.
בימוי הדיבוב העברי בוים על ידי אפרת קרצמן והופק על ידי מעיין שניידר-משה (עונה 1) ועדי וולוצקי (עונות 2-3).
עונה 3: כוח המשימה אחת
מיילס עמנואל ברידג'ס הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.
מיילס נולד ב-21 במרץ 1998 לסינתיה וריימונד ברידג'ס.
אביו, שהיה גם הוא כדורסלן בתיכונים, אימן אותו ואת בן דודו מיקל בכדורסל כבר בגיל שנתיים.
ב-21 ביוני 2018 נבחר ברידג'ס בבחירה ה-12 של דראפט ה-NBA 2018 על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס, והועבר מידית לשארלוט הורנטס.
ב-2 ביולי 2018 חתם באופן רשמי על חוזה בשארלוט.
ברידג'ס השתתף בתחרות ההטבעות של ה-NBA בשנת 2019.
ב-29 ביוני 2022, נעצר ברידג'ס על ידי משטרת לוס אנג'לס בחשד לאלימות במשפחה, לאחר תקרית בה אשתו ואם ילדיו פונתה למיון וסבלה מסימני חניקה, זעזוע מוח, חבלה בצלעות ופגיעה בצוואר.
ברידג'ס שוחרר בערבות תמורת 130,000 דולר.
ב-19 ביולי הוגש נגדו כתב אישום בגין תקיפה והתעללות בילדיו.
מיילס מילר הוא תסריטאי, מפיק ובמאי טלוויזיה בריטי העובד משנת 1994 בשותפות עם חברו האמריקני אלפרד גוף.
הוא בוגר בית הספר הפרטי במחוז סארי שבאנגליה וכן בוגר קולג' קרייסטס של אוניברסיטת קיימברידג'.
מילר למד קורס בהפקה באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם פגש את אלפרד גוף והשניים הפכו לצמד תסריטאים ומפיקים.
מיילס אדמונד קוטמן היה אמן אנגלי מבית הספר לציירים בנוריץ', בנו הבכור של ג'ון סל קוטמן.
קוטמן נולד ב-5 בפברואר 1810, בנם של האמן ג'ון סל קוטמן ואן מיילס.
הוא למד מציוריו של אביו, והציג לראשונה באגודת הציירים של נוריץ' בגיל שלוש עשרה.
עד לסגירת האגודה בשנת 1833 הוא הציג שישים עבודות, חלקן בצבעי המים, כנראה על בסיס הדפסים, או על פי רישומים של חבר אביו.
כשאביו עזב את תפקידו ועבר להוראה בקינגס קולג' בלונדון, מיילס קוטמן לקח על עצמו את עבודתו כמאסטר לציור בנוריץ'.
לאחר שנמכר בית המשפחה בסנט מרטין בנוריץ', עבר ללונדון כדי לסייע לאביו, ואילו אחיו הצעיר, ג'ון ג'וזף, שליווה את אביו לעיר הבירה, חזר להמשיך את פרקטיקת ההוראה של המשפחה.
בתחילה לא היה למיילס קוטמן תפקיד רשמי בבית הספר, אך בדצמבר 1836 מונה לעוזר מאסטר לציור.
לפעמים אביו והוא שיתפו פעולה בציורים.
יצירה משותפת אחת מתארת את הרס הספינה הנושא את יצירות האמנות שמכר רוברט וולפול לקתרין הגדולה - אירוע דמיוני לחלוטין.
הוא עמד לצד אביו במהלך מחלות והיעדרויות, והצליח למלא את תפקידו לאחר מותו בשנת 1842.
צבעי המים שלו הושפעו מסגנון עבודותיו הצבעוניות יותר של אביו בסוף שנות ה-20 של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-30. אביו, ג'ון סל קוטמן, חשב כי לבנו יש סגנון נוקשה מדי, אבל סגנונו השתחרר בהדרגה.
הוא אהב במיוחד לצייר סצנות מסע, לפעמים על סמך רישומים שהוכנו על גבי סירה קטנה בבעלות משפחת קוטמן בטיולים לאורך חוף משפך התמזה ועד לנהר מדוויי.
מאמצע שנות ה-30 הציג לעיתים קרובות גם בלונדון וגם בנוריץ', ורבות מהיצירות היו בצבעי שמן.
במשך רוב זמנו בלונדון הוא גר ליד כיכר ברונסוויק, אולם בשנת 1851 עבר להברסטוק היל, וזמן קצר לאחר מכן עזב את לונדון בגלל בריאות לקויה.
הוא עבר לגור עם אחיו ג'ון ג'וזף בת'ורפ, ליד נוריץ', מאוחר יותר הם עברו לפלומסטד.
הוא נפטר בבית החולים נורפוק ונוריץ' ב־23 בינואר 1858.
מיילס דומיניק הייזר הוא שחקן אמריקאי, הידוע בשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "על מדים", כגיבור הסדרה- קמרון קופ, וגם כאלכס סטנדל בסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" בהפקת נטפליקס, ודרו הולט בסדרת הדרמה של רשת NBC, "הורים במשרה מלאה".
הייזר נולד ב־16 במאי 1994 בגרינוויל , קנטקי.
אמו אחות, ויש לו אחות מבוגרת ממנו אחת בשם מוראיה.
משפחתו עברה ללוס אנג'לס כדי לתמוך בקריירת המשחק שלו כשהיה בן עשר.
בילדותו הופיע הייזר במספר הפקות תיאטרון קהילתיות בלקסינגטון, קנטקי.
הייזר ערך את הופעת הבכורה שלו על המסך בפרק של "CSI: מיאמי".
לאחר מכן שיחק בסרט הקצר "פרמדיק" בתפקיד ג'יימס הצעיר.
הייזר התארח מאז בכמה סדרות טלוויזיה, בין היתר בפרקים של "הלוחשת לרוחות" ו"בונז".
בשנת 2007 שיחק הייזר לצד קווין בייקון ומרשה גיי הארדן את תפקידו של דייבי דאנר בגיל 12 בסרט "Rails & Ties", עליו היה מועמד לפרס האמן הצעיר לשחקן הצעיר הראשי הטוב ביותר בסרט עלילתי.
באותה שנה חזר לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "ER".
בשנת 2010 הוא לוהק לתפקיד דרו הולט, בנה של לורן גרהאם, בסדרת הדרמה של רשת NBC, "הורים במשרה מלאה".
בשנת 2014 לוהק לסרטו של ויליאם ה.
בשנת 2015 שיחק בתפקיד משנה בסרט "ניסוי הכלא של סטנפורד", שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-26 בינואר.
בשנת 2016, הייזר כיכב בתור טומי מנקוסו בסרט "משחקי חובה", ובשנת 2017 הוא החל לגלם את אלכס סטנדל, אחד הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" בהפקת נטפליקס לצד אלישה בו, דילן מינט, ברנדון פלין, רוס באטלר ואחרים.
בקולנוע שיחק את קאל פרייס, אחד מחבריו לכיתה של סיימון, בסרט "באהבה, סיימון" משנת 2018.
בגיל 19, הייזר יצא מהארון כהומוסקסואל.
בשנת 2021 הוא הצטלם לקמפיין גאווה של בית האופנה "Coach New York".
הייזר נמצא בזוגיות עם השחקן קונור ג'סאפ משנת 2018. ג'סאפ סיפר שהייזר היה עבורו השראה לצאת מהארון.
שנה סרט תפקיד הערות 2007 Rails & Ties דייבי דאנר 2014 חסר כיוון ג'וש 2015 Memoria סיימון ניסוי הכלא של סטנפורד מרשל לובט 2016 משחקי חובה טומי2017רומן ג'יי ישראלקייל אוונס 2018 באהבה, סיימוןקאל2023הבעלים לשעבר (אנ')מיקי פירס2026אנשים שאנחנו פוגשים בחופשהTBAThe Corpsקמרון קופ
שנה פרס קטגוריה מועמדות תוצאה 2008 פרסי האמן הצעיר ה-29 השחקן הצעיר הראשי הטוב ביותר בסרט עלילתי מועמדות
מיילס ארליק הוא רקדן, שחקן וזמר קנדי.
ידוע בשל תפקידו כנואה בסדרת הנעורים הקנדית "נולדו לרקוד".
ארליק נולד בברלינגטון (אנ'), אונטריו שבקנדה.
הוא גדל במשפחה חד הורית.
אמו פרנצ'סקה ניקאסיו, מנהלת כישרונות שבבעלותה בית הספר לכישרונות קנדי "אקדמיית הכוכבים", בו למד ארליק.
אביו החורג הוא ריאן מרשל, לשעבר חבר בלהקה הקנדית "Walk Off The Earth".
ארליק למד בבית הספר הלאומי לבלט בקנדה, בזמן שלמד בבית הספר התיכון ד"ר פרנק ג'יי היידן.
ארליק ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בפרק בסדרת דרמות הפשע "Flashpoint" בשנת 2011. מאוחר יותר באותה השנה פורסם כי לוהק לסיבוב ההופעות בקנדה של "בילי אליוט - המחזמר", בהפקה של ברודוויי בתפקיד הראשי.
לפני כן הוא גילם את התפקיד בהפקה בטורונטו.
בשנת 2013 הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה "נולדו לרקוד" בתפקיד נואה.
בעונה השלישית ארליק קודם לצוות השחקנים הקבוע של הסדרה.
הוא הופיע בסדרה עד שנת 2018, והופיע בסיורים בינלאומיים שונים כחלק מהקידום לסדרה.
לאחר עזיבתו את הסדרה "נולדו לרקוד" החל ארליק להתמקד בקריירה מוזיקלית, והוציא סינגלים ביניהם "Serious", All Day All Night" בהשתתפות טייט מקריי, ו-"Filthy".
הסינגלים נכללו ברשימת הטארקים של אלבום הבכורה שלו, "Me", שיצא ב-22 במאי 2018. בשנת 2019 פורסם כי ארליק לוהק על ידי סטיבן ספילברג לסרט "סיפור הפרברים" שייצא בשנת 2021 בתפקיד סנובוי.
מאוחר יותר באותה השנה, הוא היה מועמד לפרסי "הסלבמיקס" לשנת 2019 לרקדן הטוב ביותר.
ארליק היה בעבר במערכת יחסים מתוקשרת מאוד עם השחקנית והרקדנית ברייר נולט בין השנים 2014 ל-2022. הסיבה לפרידה שלהם אינה ידועה ושניהם שמרו על פרופיל נמוך בנושא.
הוא החל לצאת עם הרקדנית אמילי פישר בשנת 2022, אך מאוחר יותר הם נפרדו.
שנה סדרה תפקיד הערות2011נקודת שבירה (אנ')ילדפרק: "Thicker Than Blood" 2013–2018
תפקיד אורח (עונות 7–8); 124 פרקים2021The Clue to Loveג'וקסרט טלוויזיה של Citytv (אנ')2025A Country Encoreקיילסרט טלוויזיה של Super Channel (אנ')Motorheadsנואה7 פרקים
+שנהמחזהתפקידהערות2011בילי אליוט - המחזמרבילי אליוטתיאטרון אד מרביש (אנ') בטורונטו
שנה פרס קטגוריה תוצאה 2014 פרסי האמן הצעיר ה-35 ההופעה הטובה ביותר בסרט קצר – שחקן צעיר 13–15 2016 פרסי האמן הצעיר ה-37 ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה – לשחקן צעיר (14–21) 2019 פרסי CelebMix הרקדן הטוב ביותר
מיילס סנדרס הוא שחקן פוטבול, המשחק בקבוצת פילדלפיה איגלס שבליגת ה-NFL, בעמדת הרץ האחורי.
סנדרס נבחר על ידי פילדלפיה איגלס בסיבוב השני של דראפט ה-NFL בשנת 2019 לאחר ששיחק פוטבול מכללות בשביל אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה.
סנדרס שיחק במדי קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה בשנים 2016–2018. בשנתיים הראשונות שלו בקבוצה, הוא לא קיבל הרבה דקות משחק מכיוון שהרץ האחורי השני של הקבוצה, סקוואן בארקלי, שיחק מצוין והיה יותר מנוסה מסנדרס.
בשנת 2018, לאחר עזיבתו של בארקלי לליגת ה-NFL, סנדרס נבחר להיות הרץ האחורי המוביל של הקבוצה והראה ביצועים מרשימים.
בדראפט ה-NFL של 2019, סנדרס נבחר על ידי פילדלפיה איגלס (שנמצאת באותה מדינה כמו האוניברסיטה ששיחק עבורה) בסיבוב השני במקום ה-53.
בעונת 2019, סנדרס ערך את הופעתו הראשונה נגד וושינגטון פוטבול טים ורץ לאורך 25 יארדים בניצחון של קבוצתו בתוצאה 27–32. בפלייאופס של אותה עונה נגד סיאטל סיהוקס, סנדרס רץ לאורך 69 יארדים בהפסד של קבוצתו בתוצאה 9–17.
בעונת 2020, סנדרס פספס את משחקו הראשון בעונה בשל ניתוח שנאלץ לעבור.
בשבוע שלאחר מכן, סנדרס רץ לאורך 131 יארדים וכבש טאצ'דאון אחד בהפסד של קבוצתו ללוס אנג'לס ראמס בתוצאה 19–37.
לאחר ביצועיו המרשימים בעונת 2020, סנדרס נבחר למשחק הפרו בול של אותה עונה.
+ביצועי סנדרס במדי פילדלפיה איגלס בעונה הסדירהשנהמשחקים ששוחקוניסיונות ריצהיארדים בריצהממוצע יארדים לריצהטאצ'דאונים בריצה2019161798184.632020121648675.36סה"כ283431,6854.99
מיילס ארון מקנה הוא ולוגר, שחקן ופעיל להט"ב אמריקאי.
מקנה הוא גבר טרנסג'נדר, ונחשב לאחר היוצרים הטרנסג'נדרים הבולטים ביוטיוב, עם למעלה ממיליון מנויים.
תכניו כוללים בין היתר מערכונים קומיים, ובחלקם הוא מתייחס לנושאים של זהות מגדרית ולנושאי להט"ב אחרים.
בסרטונים שלו תיעד מקנה את יציאתו מהארון ואת המעבר המגדרי שלו, ובתוך כך את הטיפול ההורמונלי החליפי והניתוח העליון שעבר.
מקנה גדל במשפחה דתית אדוקה.
בנערותו הוא התגורר במחוז אורנג' בקליפורניה והחל ליצור סרטוני וידויים ליוטיוב בשנת 2011. מקנה "שנא להיראות כילדה" ולאחר שחבר תיאר את מקנה כ"ילד שכלוא בגוף של ילדה", מקנה הבין שיש לו משבר זהות.
מקנה יצא מהארון בשנת 2015. כיום הוא מתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה.
מקנה תיעד את תהליך המעבר שלו בוולוגים, לאורך השינויים במראה החיצוני שלו וההתמודדות עם משפחתו.
בסרטון שפרסם בינואר 2017 שכותרתו "So I'm Trans" (אז אני טרנס) חשף מקנה כי הוא מגדיר את עצמו כא-בינארי והודיע על כוונותו לשנות את שמו באופן חוקי.
מקנה החל ליטול טסטוסטרון כחלק מהטיפול ההורמונלי החליפי מנקבה לזכר (FTM).
הוא פיתח מקרה חמור של אקנה ציסטית על פניו וגופו.
הוא ניסה לטפל במצב העור עם רופאו, נטל אנטיביוטיקה למשך 60 יום, וביצע שינויים תזונתיים.
בסופו של דבר מצבו השתפר, ובהמשך מקנה החל להעלות מודעות לנרמול של אקנה בחברה, והודה כי "לא התחלתי לדבר על אקנה אלא אחרי שהפסקתי לחלות באקנה".
מאוחר יותר בחר מקנה לעבור ניתוח עליון והגדיר את עצמו כגבר טרנס.
כיוטיובר, מקנה מצלם ולוגים תחת החשבון MilesChronicles ויש לו כ-1.18 מיליון מנויים.
תכניו כוללים בין היתר קומדיה, מערכונים ופרשנויות בנושאים כגון זהות מגדרית ודיספוריה מגדרית.
מקנה פעיל גם ברשתות החברתיות השונות, ויש מעל ל-800,000 עוקבים באינסטגרם.
מקנה נמצא בשותפות עם רשת Fullscreen והנחה את סדרת הדוקו הקצרה "Hella Gay with Miles McKenna", הכוללת ראיונות ברחובות.
מלבד זאת, הוא הופיע בסדרת הדרמה האינטראקטיבית, "Guilty Party".
באוגוסט 2017 מקנה חתם בסוכנות הטאלנטים United Talent Agency.
מקנה הוביל את סיבוב ההופעות "Love is Love" לשנת 2017 לצד שאנון בוורידג' ורבקה בלאק.
מקנה גילם את הדמות ג'סטין בסדרת הטלוויזיה "All Night", סדרת רשת קומית משנת 2018 של שירות הולו.
מקנה זכה בפרס 'חשבון הלהט"ב הטוב ביותר' בטקס פרסי שורטי ה-10. בנוסף, בשנת 2019 הוא הנחה את טקס פרסי שורטי ה-11.
כאדם טרנס מחוץ לארון, מקנה הוא לעיתים קרובות יעד לקמפיינים של הטרדות.
בעקבות מחקר שנוי במחלוקת של אוניברסיטת בראון בנושא "דיספוריה מגדרית שמתחילה במהירות" משנת 2018, מקנה היה בין משפיעני הרשת שהואשמו בהצגת "אורח החיים הטרנסג'נדרי" כנוצץ.
במהלך כנס , מקנה השתתף בפאנל בנושא אקטיביזם להט"בי ומודעות לנושאי להט"ב.
במהלך המפגש, המנחהסטיבי ויין לוין פנתה למקנה בשמו הקודם, תוך שימוש בשם ובכינויי גוף שהיו לו לפני המעבר.
היא התנצלה והסבירה שהיא לא ידעה שהדבר היה לא הולם.
גם VidCon ומגיש הפאנל פרויקט טרוור פרסמו התנצלויות בפני מקנה.
לאחר ביטול בשל מגפת הקורונה, מקנה הסכים לקחת חלק בפאנל וירטואלי עם היוטיוברית אל מילס, עבור VidCon Now.
במאי 2020, נודע כי מקנה עובד על ספר אודות יציאתו מהארון, "Out!: How To Be Your Authentic Self".
הספר יצא לאור ביום היציאה מהארון הבינלאומי, 6 באוקטובר 2020. ההקדמה לספר נכתבה על ידי עמיתו, היוטיובר טיילר אוקלי.
חלק מהכנסות הספר מועברות ל-GLSEN.
ב-12 באוקטובר 2020 הוציא מקנה את הסינגל הראשון שלו, "Boys Will Be Boys", בשירות הזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
משנת 2021 מקנה היה בזוגיות עם הדראג קווין ג'וני ריינהרט.
בשנת 2022 נודע כי השניים נפרדו.
שנה סדרה/סרט תפקיד הערות 2017Hella Gay With Miles Mckenna עצמו, מפיק סדרת טלוויזיה 2017–2018Guilty Party אלכס (עונה 1)דן רולנד (עונה 2) סדרת מקור של AT&T 2018Good Girls Get High פיזה קן סרט 2018All Night ג'סטין סדרת מקור של הולו 2020Nocturne אלכסיס סדרת מקור של פריים וידאו2023צמרמורתג'יימסתפקיד ראשי; 10 פרקים
מיימאנד (בפרסית: ميمند) הוא כפר מערות היסטורי שנחפר בסלע במחוז הכפרי מיימאנד, 36 קילומטרים מהעיר , בפרובינציה כרמאן באיראן.
במפקד 2006 מנתה אוכלוסייתו 673 נפשות ב-181 משפחות.
ב-2015 הוכר הכפר וסביבתו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "הנוף התרבותי במיימאנד".
הכפר שוכן בקצה שרשרת ההרים הצחיחה של באזור אקלים צחיח, והוא מושקה על ידי קנאת.
עצי אלת הפיסטוק ושקד מצוי גדלים באופן טבעי בנוף הצחיח למחצה.
הפאונה של מישור מיימאנד כוללת חיות מדבריות כמו נחשים, קיפודים וצבים.
בהרים ניתן למצוא איילים, נמרים, זאבים, שועלים יעלים ומינים שונים של עופות.
תושבי הכפר הם נוודים למחצה ועוסקים בחקלאות ובמרעה.
בשל תנאי האקלים של הסביבה המדברית הצחיחה הם עוקרים עם בעלי החיים שלהם שלוש פעמים בשנה ליישובים זמניים.
בשניים מהם המבנים זמניים, ובשלישי, מבני המגורים במערות, הם קבועים.
סר-י אע'ול (سر آغل) הם היישובים בשדות הדרומיים המשמשים מסוף החורף ועד סוף האביב.
התושבים מתגוררים בשני סוגים של מבנים זמניים: מרח'אנה (مرخانه) בתים עגולים, תת-קרקעיים למחצה כדי להגן עליהם מפני הרוח, עם קיר אבן נמוך בבנייה יבשה וכיסוי גג של קורות עץ וסכך של דרדרים, ומשכדאן (مشکدان) הבנויים מעל פני הקרקע מקירות אבן בבנייה יבשה וגג חרוטי של ענפים.
חלק מהמבנים לבקר הם הרבה יותר מוצקים ויש להם גגות מלבנים או מאבן.
סר-י באע' (سر باغ) הם יישובים הממוקמים ליד נהרות עונתיים ומשמשים בקיץ ובתחילת הסתיו.
כאשר מזג האוויר חם המבנים קלים: קירות אבן בבנייה יבשה תומכים במבנה גג של קורות עץ אנכיות ואופקיות המכוסות בדשא.
במזג אוויר סגרירי נבנים בתים מוצקים יותר עם קירות אבן גבוהים יותר וגג חרוטי.
הבקר נכלא במתחמי אבן ללא גג.
מסביב לכפרי הקיץ הללו נמצאים שרידי טרסות לגידול חיטה ושעורה, ושרידים של טחנות מים, הרוסות ברובן.
בורות להרתחה וסינון של מיץ ענבים עדיין בשימוש, וכך גם המבנים המכונים "כל-י דושאב" (کل دوشاب) המכילים את סירופ הענבים.
כמר (کمر) הם מגורי המערות החורפיים החצובים בתוך הסלע הרך, עד חמישה מגורים בגובה.
זוהו כ-400 מגורי מערות ו-123 מהם עדיין שלמים.
בכל בית יש בין חדר אחד לשבעה חדרים, המשמשים באופן מסורתי למגורים ולאחסון.
באקלים הצחיח במיוחד הייתה כל טיפת מים צריכה להיאסף ממגוון מקורות כגון נהרות, מעיינות ובריכות תת-קרקעיות ולאסוף אותה במאגרים או להזרים דרך קאנתים תת-קרקעיים כדי להשקות בעלי חיים, פרדסים וחלקות ירק קטנות.
לקהילה קשר חזק עם הסביבה הטבעית המתבטאת במנהגים חברתיים, טקסים תרבותיים ואמונות דתיות.
תנאי החיים במיימאנד קשים עקב צחיחות הארץ והטמפרטורות הגבוהות בקיץ והחורפים הקרים מאוד.
השפה המקומית מכילה מילים רבות מהשפות הסאסאניות והפאהלוויות העתיקות.
חלקים מהכפר משמשים כמוזיאון ופתוחים לקהל הרחב.
מיימאנד הוא כפר עתיק מאוד ומשערים כי שימש מקום מגורים אנושי עיקרי ברמה האיראנית, מלפני 12,000 שנה.
רבים מהתושבים גרים ב-350 בתי המערות שנחצבו ביד בסלעים, שחלקם מאוכלסים כבר 3,000 שנים.
תחריטי אבן בני קרוב ל-10,000 שנים נמצאים סביב הכפר, ומקבצים של כלי חרס בני קרוב ל-6,000 שנים מעידים על ההיסטוריה הארוכה של ההתיישבות באתר הכפר.
לגבי מקורם של מגורי המערות הוצעו שתי תאוריות: לפי התאוריה הראשונה, כפר זה נבנה על ידי קבוצה משבט ארי כ-800 עד 700 שנה לפני הספירה.
ייתכן שמגורי המצוקים של מיימאנד נבנו למטרות דתיות.
הסוגדים למיתרה מאמינים שהשמש היא בלתי מנוצחת ואמונה זו הנחתה אותם לראות בהרים כקדושים.
מכאן שחוצבי האבן והאדריכלים של מיימאנד קיבעו את אמונתם בבניית בתי המגורים שלהם.
בהתבסס על התאוריה השנייה הכפר מתוארך למאה השנייה או השלישית לספירה.
בתקופת האימפריה הפרתית נדדו שבטים שונים מדרום כרמאן לכיוונים שונים.
שבטים אלו מצאו מקומות מתאימים למגורים והתיישבו באותם אזורים על ידי בניית המקלטים שלהם שהתפתחו עם הזמן למגורים הקיימים.
קיומו של מקום המכונה מבצר מיימאנד, ליד הכפר, בו נמצאו יותר מ-150 גלוסקמאות מתקופת האימפריה הסאסאנית, מחזק תאוריה זו.
בשנת 2005 הוענק למיימאנד הפרס הבינלאומי של אונסק"ו-יוון על שם מלינה מרקורי לשמירה וניהול של נופי תרבות (כ-20,000 דולר).
ב-4 ביולי 2015 הכפר נוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
בדברי ההסבר להכללת הכפר נכתב:
מַיילְס קַאבֶרְדֵיל היה מלומד אנגלי, מתרגם הביבליה שהוציא לאור את התרגום המודפס הראשון לאנגלית של הברית הישנה והחדשה.
הוא כנראה נולד במחוז קאבר דייל (עמק קאבר), בצפון רידינג (יורקשייר) בסביבות 1488. הוא למד באוניברסיטת קיימברידג', שם קיבל תואר ראשון במשפט קאנוני ב-1531. הוא הפך לכומר הקהילה של נוריץ' ב-1514, ואז ב-1523 הצטרף למנזר האוגוסטיני בקיימברידג', שאב המנזר שלו קודם לכן היה רוברט בארנס.
הוא כנראה היה גורם חשוב בהחלטה של קאברדייל להצטרף לרפורמה.
כאשר בארנס, שהואשם בכפירה, הועלה על המוקד בשנת 1526, לקח קאברדייל חלק בהגנתו לפני שעזב את המנזר והתמסר כולו להטפה.
מ-1528 עד 1535 נראה שהוא בילה את רוב זמנו ביבשת.
בשנת 1535 הוא פרסם את המהדורה המלאה הראשונה של הביבליה באנגלית, הידועה בשם הביבליה של קאברדייל.
מכיוון שקאברדייל לא ידע יוונית עתיקה או עברית מקראית, הוא הסתמך על חמישה טקסטים מקוריים בלטינית, אנגלית וגרמנית, כולל תרגום הברית החדשה של ויליאם טינדייל (מהדורת אנטוורפן, מתוארכת 1535), ותרגומיו החלקיים לברית הישנה, החומש וספר יונה.
הספר הודפס באנטוורפן, במימון חלקי על ידי יאקוב ואן מטרן.
בשנת 1537 שולבו תרגומיו ב.
בשנת 1538 הוא התגורר בפריז, ופיקח על הדפסת , בעוד שבאותה שנה הופיעו בלונדון ובפריז מהדורות של הברית החדשה בלטינית ואנגלית, האחרונה על ידי קאברדייל.
התנ"ך הזה משנת 1538 הוא מהדורה דו-לשונית, המקבילה את תרגום הוולגטה לתרגום של קאברדייל לאנגלית.
הוא חזר לאנגליה בשנת 1539, והתיישב לזמן מה ב בברקשייר, ממנה הוא נאלץ לברוח לאחר הוצאתו להורג של חברו ומגנו תומאס קרומוול.
הוא חי בגלות בטיבינגן ובין השנים 1527–1540 כיהן ככומר ומורה בית ספר בברגצאברן (היום באד ברגצאברן, Bad Bergzabern) שבנסיכות הבוחר מפפאלץ.
אלו שנים של אומללות עבורו.
במרץ 1548, הוא חזר לאנגליה שם התקבל היטב בחצרו של המלך הפרוטסטנטי החדש, אדוארד השישי.
הוא מונה לכומר המלך ולכומר למלכה האם קתרין פאר.
בשנת 1551, הוא מונה לבישוף של אקסטר, אך נאלץ לוותר על תואר זה כאשר מרי הראשונה, מלכת אנגליה הקתולית עלתה על כס המלכות.
לאחר מכן עבר לממלכת דנמרק, שם גיסו היה הכומר של המלך, לאחר מכן לעיר וזל (בגרמניה של ימינו), לפני שחזר לברגצאברן.
בשנת 1553 הוא חזר לאנגליה שם לא חזר לתפקידיו כבישוף.
מ-1564 עד 1566 הוא שימש כרקטור (כומר קהילה) של כנסיית סנט מגנוס, לא רחוק מגשר לונדון.
קאברדייל מת בלונדון ב-19 בפברואר 1568,ונקבר ב.
התרגום שלו לפסלטר (בנצרות, ספר תהילים וכן תפילות נוספות) המשיך לשמש בסידור התפילה הכללי של הכנסייה האנגליקנית עד סוף המאה ה-20, והוא נותר התרגום המוכר ביותר של המזמורים עבור אנגליקנים רבים.
עיבודים מוזיקליים רבים לתהילים מבוססים על תרגומו.
התרגום שלו ל נמצא עדיין בשימוש בכמה כנסיות קתוליות של אנגליקנים שהמירו דתם לקתוליות.
מיילסטונס (), ידועה גם בשם המיילסטונס, הייתה להקת רוק אוסטרית, שפעלה בין השנים 1968–1975. ייצגה את אוסטריה באירוויזיון 1972, שנערך באדינבורו שב, עם השיר "Falter im Wind".
הרכבה המקורי של הלהקה כלל את בטריקס נוינדלינגר, גינטר גרוסלרכר, רוברט אונטרווגר ורודי טינסובין.
אלבום הבכורה שלה, Milestones, יצא לאור ב-1970. כשנתיים לאחר מכן עזבו אונטרווגר וטינסובין את ההרכב, ואת מקומם תפסו נורברט נידרמאייר וכריסטיאן קולונוביץ.
באותה שנה נבחרו מיילסטונס על ידי תאגיד השידור האוסטרי לייצג את המדינה באירוויזיון 1972. שירם לתחרות, "Falter im Wind", אופיין בסגנון עכשווי ומיוחד ביחס לשאר השירים המתחרים.
ב-25 במרץ סיימה הלהקה במקום החמישי מתוך 18 מדינות משתתפות.
אלבומו השני של ההרכב, Emigration, פורסם ב-1973. לאחר שנתיים הוציאו חברי הלהקה הודעה משותפת על פירוקה.
ניונדלינגר וגרוסלרכר הצטרפו לבטרפלייס, שייצגה את אוסטריה באירוויזיון 1977; ואילו נידרמאייר חבר לספרינגטיים, שהופיעה גם כן באירוויזיון 1978.
מיילס גאת'רי טומאלין רובינס הוא שחקן אמריקאי.
מיילס גאת'רי טומאלין רובינס נולד ב-4 במאי 1992 בעיר ניו יורק.
הוא למד קולנוע דוקומנטרי והפקה מוזיקלית באוניברסיטת בראון במשך שלוש שנים, אך עזב לפני סיום הלימודים.
הוא בנם של השחקנים טים רובינס וסוזן סרנדון.
אחותו למחצה היא השחקנית אווה אמורי, ואחיו הגדול הוא הבמאי ג'ק הנרי רובינס.
תפקידו הראשון בקולנוע היה תפקיד קטן בסרט גבר מת מהלך בו כיכבה אימו סוזן סרנדון.
בסדרת הטלוויזיה תיקים באפלה, רובינס גילם את ויליאם, בנם המתבגר של דיינה סקאלי ופוקס מאלדר .
לרובינס היו תפקידים קטנים בסרט My Friend Dahmer, ומוצרט בג'ונגל.
הוא גילם את המוזיקאי די די ראמון בסדרת הדרמה של נטפליקס "גט דאון" .
בשנת 2018 הופיע בסרטה של קיי קאנון, "מאבדים את זה".
רובינס גילם את קונור, הידוע גם בשם 'השף', הדייט של ג'רלדין ויסוואנתן לנשף הסיום שגילמה את בתו של ג'ון סינה .
באותה שנה הופיע בסרט האלוויין, סרט המשך לסרט בעל אותו השם משנת 1978 .
היו לו גם תפקידים בעיבוד קולנועי של "טייפה" שביים טאו לין, ובסרט The Day Shall Come, שצולמה ברפובליקה הדומיניקנית עם אנה קנדריק .
בשנת 2019 שיחק בסרט כשהשלג יורד.
בלהקת הפופ הפסיכדלית שלו, "Pow Pow Family Band", הופיעה רובינס כדמות בשם "מילי", "עקרת בית ממורמרת" הלובשת שמלות ויש לה חיבה לשפתון אדום.
שנה סדרהתפקיד הערות 2016–2017Webseries מיילס 4 פרקים 2016–2018 מוצרט בג'ונגל דני/מחיקת פנים 4 פרקים 2017גט-דאון די די רמוןפרק אחד 2018תיקים באפלה ג'קסון ואן דה קמפ/ויליאם 3 פרקים 2020עובדי אלוהים טריסטןפרק אחד
מיילס ג'יימס "דוּס" מקברייד הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו יורק ניקס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
בעת לימודיו בתיכון מולר שיחק בקבוצת התיכון לצד שחקן ה-NBA לעתיד ג'קסון הייז.
בין השנים 2019–2021 למד באוניברסיטת וירג'יניה המערבית, ובעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה (2020/2021) רשם ממוצעים של 15.9 נקודות, 4.8 אסיסטים, 3.9 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות למשחק.
מקברייד נבחר בבחירה ה-36 של דראפט ה-NBA 2021 על ידי אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ומיד הועבר בטרייד לניו יורק ניקס.
בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה שותף בכ-10.9 דקות למשחק, וקלע 3.0 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
בדצמבר 2023 חתם על הארכת חוזה בניקס ל-3 עונות נוספות (החל מעונת ) בסך כ-13 מיליון דולר.
מיילס פולארד הוא שחקן אוסטרלי.
הוא ידוע בתפקידו כד"ר ג'יימס אדמונדס באופרת הסבון קרוב רחוק ותפקידו כניק ראיין בסדרת הטלוויזיה בנות מקלאוד.
מיילס פולארד נולד בפרת', וגדל בקהילות נידחות במערב אוסטרליה, שם אביו היה מנהל בית ספר ואמו לימדה מוזיקה.
למרות שהם עברו כל שנתיים עד חמש שנים, פולארד בילה את שנתו האחרונה בתיכון שלו בפרת'.
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה עם תואר ראשון בחינוך (אנגלית ודרמה) ב-1994.
לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה, עבר פולארד לסידני כדי להתמקצע בקריירת משחק.
הוא הופיע במחזה של שייקספיר, "המלך ליר" בתיאטרון החדש ונבחן כדי להתקבל למכון הלאומי לאמנות דרמטית (NIDA) בשנה שלאחר מכן.
הוא התקבל לתוכנית התלת שנתית שלהם, וסיים את לימודיו ב-1998.
תפקיד הפריצה שלו היה בשנת 2001 כשהחל לשחק בתפקיד ראשי סדרת הדרמה "בנות מקלאוד".
הוא היה מועמד לפרס לוג'י בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר בטקס פרסי הלוג'י בשבוע הטלוויזיה האוסטרלי בשנת 2003.
בשנת 2005, הוא הודיע על עזיבתו את הסדרה כדי לחפש הזדמנויות משחק בארצות הברית.
משנת 2007 שיחק באופרת הסבון "קרוב רחוק".
בשנת 2009 שיחק בסרט "אקס-מן המקור: וולברין".
בשנת 2013 שיחק בסרט "סחף מסוכן".
בשנת 2024 גילם את סמל בופורט בסרט המלחמה "Before Dawn" לצד לוי מילר.
פולארד שיחק כדור מים במשך שנתיים בשנים 1989/90 ו-1990/91 עם מועדון ה-Triton Water Polo בפרת', מערב אוסטרליה.
הוא התחתן עם בריגיטה ווטה ב-2006. בנם, רונין ווילסון פולארד, נולד ב-2007. הוא מתגורר בעיירה דנסבורו שבמערב אוסטרליה, כעת יש לו עבודה במשרה חלקית כיועץ לאנגלית בבתי ספר שונים בדרום-מערב מערב אוסטרליה, ולימד בתיכון בוסלטון וקייפ נטורליסט קולג' כיועץ, הוא זכה לביקורת על יחסו מתלמידים בשני בתי הספר.
מיילס קראולי היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס.
קראולי נולד ב-22 בפברואר 1859 בבוסטון, מסצ'וסטס, ולמד בבתי הספר הנפוצים.
הוא הועסק כעובד רציפים בנמל, ועבר לגלווסטון, טקסס, בשנות ה-70 של המאה ה-19. הוא שימש כעוזר ראש מכבי האש של גלווסטון, ולאחר מכן למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1892, ולאחר מכן החל לעסוק בכך.
הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של טקסס ב-1892, ובסנאט של טקסס ב-1893 וב-1894.
קראולי נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-54 וכיהן מ-4 במרץ 1895 עד 3 במרץ 1897. הוא לא הועמד לבחירה מחדש ב-1896, במקום זאת חידש את עריכת הדין בגלווסטון.
הוא שימש כפרקליט תובע של מחוז גלווסטון מ-1904 עד 1912. בשנת 1920, קראולי נבחר לשופט של בית המשפט המחוזי בגלווסטון, וב-22 בספטמבר 1921 מת שם במהלך תפקידו.
הוא נקבר בבית הקברות בקלוורי.
מיילס אנתוני לואיס-סקלי הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדות המגן השמאלי והקשר בארסנל מהפרמייר ליג ובנבחרת אנגליה.
לואיס-סקלי גדל במחלקת הנוער של ארסנל.
ב-5 באוקטובר 2023 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון.
את עונת הבכורה שלו בבוגרים סיים עם שער אחד ב-39 הופעות בכל המסגרות.
ב-21 במרץ 2025 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה הבוגרת בניצחון 2–0 מול אלבניה במסגרת המחזור הראשון של מוקדמות מונדיאל 2026 באירופה משחק בו גם כבש את שערו הבכורה במדים הלאומיים למה שהיה גם לשער הראשון במשחק.
מועדוןעונהליגהגביעגביע הליגהאירופהאחרסה"כליגההופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםהופעותשעריםארסנל2024/2025פרמייר ליג2311050100–3912025/202690002040–150סך הכל קריירה321107014000541
מיילס פוינדקסטר היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי.
כחבר המפלגה הרפובליקנית ולזמן קצר חבר המפלגה הפרוגרסיבית, כיהן קדנציה אחת כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1909 ל-1911, ושתי קדנציות כחבר הסנאט של ארצות הברית מ-1911 עד 1923, וייצג את מדינת וושינגטון.
פוינדקסטר שימש גם כשגריר ארצות הברית בפרו במהלך הממשלים הנשיאותיים של וורן הרדינג וקלווין קולידג'.
פוינדקסטר נולד ב-22 באפריל 1868 בממפיס שבטנסי, והיה בנם של ג'וזפין (אנדרסון) פוינדקסטר וויליאם ב.
הוריו היו תושבי מלברן היל במחוז הנריקו, וירג'יניה, ואביו היה ותיק צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית.
פוינדקסטר גדל בווירג'יניה ולמד באקדמיית פנסי היל במחוז רוקברידג', וירג'יניה.
לאחר מכן למד באוניברסיטת וושינגטון ולי בלקסינגטון, וירג'יניה, שם סיים תואר ראשון בשנת 1891.
לאחר שהשלים את לימודיו, השתקע פוינדקסטר בוואלה שבוושינגטון, שם התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין.
בשנת 1892 מונה לתובע המחוזי של מחוז וואלה.
ב-1897 עבר לספוקיין שבוושינגטון, שם המשיך לעסוק בעריכת דין.
מ-1898 עד 1904 כיהן כעוזר התובע של מחוז ספוקיין, וכשופט של בית המשפט העליון מ-1904 עד 1908.
כחבר המפלגה הרפובליקנית נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית לתקופת הקונגרס ה-61, וייצג את מחוז הקונגרס ה-3 החדש של וושינגטון מ-4 במרץ 1909 עד 3 במרץ 1911. הוא נבחר מחדש ב-1910, אך התפטר ב-1911 כי בית המחוקקים של מדינת וושינגטון בחר בו לסנאט של ארצות הברית.
הוא נבחר מחדש ב-1916 וכיהן מ-4 במרץ 1911 עד 3 במרץ 1923. פוינדקסטר עזב את המפלגה הרפובליקנית ב-1913 כדי להצטרף למפלגה הפרוגרסיבית, וב-1915 הצטרף מחדש לרפובליקנים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, התרחק פוינדקסטר מתמיכה במטרות פרוגרסיביות והוביל כמה מאמצים שהטילו ספק בפטריוטיות של גרמנים-אמריקאים וניסו למנוע מהם עמדות מנהיגות בצבא בזמן מלחמה.
במקרה מתוקשר מאוד האשים פוינדקסטר את קולונל קרל רייכמן יליד גרמניה (1859–1937), קצין צבא מכובד ששירת מאז 1881, בהיותו פרו-גרמני והשתמש בתהליך החקיקה כדי לחסום את קידומו של רייכמן לתפקיד בריגדיר גנרל.
רייכמן הפך לאזרח אמריקאי בשנת 1887 והקידום נתמך על ידי מפקד כוחות המשלוח האמריקאי ג'ון פרשינג, יו ל.
סקוט, ראש המטה של הצבא, וניוטון בייקר, שר המלחמה, אך הם לא הצליחו להתגבר על התנגדותו של פוינדקסטר ורייכמן נשאר בדרגת קולונל.
פוינדקסטר גם מילא תפקיד בהנעת הבהלה האדומה הראשונה בכך שהאשים את ממשל וילסון בהיותו שורץ בבולשביזם והאשים את שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לואי ברנדייס בקומוניזם.
פוינדקסטר היה יעד לרפורמים ולפרוגרסיבים ב-1922, והפסיד בניסיונו להיבחר מחדש למועמד הדמוקרטי, חבר בית הנבחרים קלרנס דיל.
פוינדקסטר התמודד בפריימריז לנשיאות של המפלגה הרפובליקנית ב-1920, אך לא התמודד באופן רציני על מועמדות המפלגה.
הוא קיבל את קולותיהם של 20 נציגים בהצבעה הראשונה בוועידה הלאומית הרפובליקנית של 1920, והמועמדות ניתנה לבסוף לוורן הרדינג בהצבעה העשירית.
לאחר שהפסיד במסע הבחירות שלו לסנאט ב-1922, ב-1923 מינה הרדינג את פוינדקסטר כשגריר ארצות הברית בפרו.
הוא שירת עד 1928, אז התפטר וחזר לוושינגטון די.
הוא כשל בניסיונו באותה שנה להיבחר לסנאט של ארצות הברית.
לאחר מות אשתו הראשונה, חזר פוינדקסטר לביתו, "צוק אייל" בגרינלי, ליד תחנת נטורל ברידג', וירג'יניה.
הוא מת שם ב-21 בספטמבר 1946, ונקבר בפארק הזיכרון לפיירמאונט בספוקיין.
הם היו הורים לבן, גייל איילט פוינדקסטר (1893–1976).
אליזבת גייל פייג' הייתה נכדתו של ג'וזף גייל, בכיר בממשלת אורגון הזמנית.
היא ומיילס פוינדקסטר היו דודים של השחקנית גייל פייג'.
פוינדקסטר התחתן בשנית ב-1936, והפך לבעלה של אלינור ג'קסון ג'ונקין לאטן, אלמנתו של ג'ון הולידיי לאטן, פרופסור באוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
דייוויד בוסטיאן III הידוע יותר בשם הבמה שלו, מיילס בורן הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית NXT.
בוסטיאן נולד בוילמינגטון, צפון קרוליינה, עם מצב רפואי הנקרא יתר לחץ דם ריאתי מתמשך של הוולד.
זהו מצב שניתן לטפל בו, כשאחד מתופעות הלוואי המשמעותיות של הטיפול הוא אובדן שמיעה, דבר שהוביל לכך שבוסטיאן הפך לחירש.
בוסטיאן קיבל מכשירי שמיעה והשתמש במערכת FM בזמן שלמד בבית הספר; מערכת זו אפשרה לו התמקדות באדם אחד וקריאת שפתיים.
הוא החל להתאבק עוד כשהיה בגן הילדים והמשיך בכך, כשלמד בתיכון.
כמתאבק בבית הספר המקומי בווילמינגטון, הוא קיבל אישור מאיגוד האתלטיקה של בתי הספר התיכוניים בצפון קרוליינה ללבוש את משדר ה-FM שלו בתוך קסדת הראש, כדי שיוכל לשמוע את מאמניו במהלך הקרבות שלו.
ב-17 במרץ 2022 הוכרז כי בוסטיאן הוא אחד מקבוצת מתאבקים חדשה שהועברה למרכז האימונים של ה-WWE Performance Center.
בוסטיאן ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה תחת שם הבמה מיילס בורן בפרק של התוכנית NXT Level Up, ששודר ב-17 ביוני 2022, ובו הוא הפסיד למתאבק גורו ראאג'.
במהלך השנה שבאה לאחר מכן, בורן התחרה בעיקר בתוכנית NXT Level Up, כשהוא היה בצד המפסיד ברוב הקרבות שלו, כשניצחון יחיד נרשם לזכותו בקרב מול איקמן ג'ירו בפרק ששודר ב-21 באוקטובר.
בספטמבר 2023 החל בורן לשתף פעולה עם דרו גולאק, צ'ארלי דמפסי ודיימון קמפ כחלק מקבוצה בשם No Quarter Catch Crew.
ב-6 במאי 2025 בפרק של התוכנית NXT, ניצח בורן בקרב באטל רויאל בן 25 משתתפים וכתוצאה מכך זכה להיות הטוען לכתר לאליפות NXT.
הוא התמודד מול אובה פמי באירוע NXT Battleground, שנערך ב-25 במאי, אך נחל הפסד.
ב-3 ביוני 2025 בפרק נוסף של התוכנית NXT, בורן גבר על דמפסי בקרב לפי "שיטת הסיבובים" ובכך הוא עזב את קבוצת NQCC.
ב-11 ביולי 2024, בורן ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA) במסגרת התוכנית !TNA Impact, כשנחלץ לעזרתו של צ'ארלי דמפסי על מנת לגבור על חבר קבוצת הרסקאלז, זאכרי וונץ.
בורן ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות Game Changer Wrestling (GCW) ב-24 בנובמבר 2024, כשהפסיד לרויס אייזקס כתוצאה מהכנעה.
לעומת זאת, לאחר כשנתיים של נישואין, השניים נפרדו.
מאז שנת 2025, הוא במערכת יחסים עם המתאבקת סטפני ואקר.
מיילס אקס קופלנד ג'וניור (16 ביולי 1916 – 14 בינואר 1991) היה איש עסקים אמריקאי וחבר מייסד של סוכנות הביון המרכזית (CIA), הידוע בעיקר בזכות יחסיו עם המנהיג המצרי גמאל עבד אל נאצר, פרסומיו ואמירותיו בנושאי מודיעין.
קופלנד השתתף בפעולות חשאיות רבות, כולל וההפיכה באיראן (1953).
כשמרן שהושפע מרעיונותיו של , קופלנד היה קשור למגזין הפוליטי האמריקאי National Review.
בראיון לרולינג סטון משנת 1986, הוא אמר: "בניגוד לניו יורק טיימס, ו, התלונה שלי היא שה-CIA לא מפיל מספיק ממשלות אנטי-אמריקאיות או רוצח מספיק מנהיגים אנטי-אמריקאים, אבל כנראה שאני מזדקן".
קופלנד נולד בברמינגהאם שבאלבמה לאב רופא.
הוא לא סיים את לימודיו בקולג' והיה מוזיקאי חובב.
בהמשך למד רפואה באוניברסיטת אלבמה בעקבות אביו, ניגן בחצוצרה ועסק בהלחנה, עד שעבר לעסוק בתחום המודיעין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, קופלנד הצטרף למשמר הלאומי ויצר קשר עם ג'ון ספרקמן, שסידר לו פגישה עם ויליאם דונובן.
השניים התחברו מיד, אך קופלנד לא גויס למשרד לשירותים אסטרטגיים של דונובן (OSS) ובמקום זאת הצטרף ל באירופה, שהפך ל (CIC) בינואר 1942. קופלנד הוצב בלונדון והשתתף בין השאר בדיונים על מבצע אוברלורד.
לאחר שה-OSS הוסב ל ב-1 באוקטובר 1945, קופלנד הצטרף למה שיהפוך לחלק מסוכנות הביון המרכזית (CIA).
בתקופת שירותו בלונדון, הפך אנגלופיל.
הוא נישא ללוריין קופלנד, סקוטית שפגש במהלך המלחמה בזמן שירותה במנהלת המבצעים המיוחדים.
הוא אביהם של (נולד ב-2 במאי 1944), מנהל בתעשיית הבידור, איאן קופלנד (נולד ב-25 באפריל 1949) מקדם מוזיקה וסוכן הזמנות, לורן "לני" קופלנד, סופרת ומפיקת סרטים, וסטיוארט קופלנד (נולד ב-16 ביולי 1952), מוזיקאי הידוע בעיקר כמתופף להקת הפוליס.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה והקמת ה-CIA, התבקש קופלנד לארגן את יחידת איסוף המידע של הסוכנות במזרח התיכון.
הוא הוצב בדמשק, סוריה, כקצין של ה-CIA תחת התפקיד של 'נספח תרבות' והחל קריירה ארוכה במזרח התיכון.
יחד עם סטיבן מיד (1913–2004), תמך בהפיכה הסורית במרץ 1949. יחד עם , הוא ארגן את מבצע אג'קס, הפלת ראש ממשלת איראן מוחמד מוסאדק ב-1953.
ב-1953 עבר קופלנד לשוק הפרטי והחל לעבוד בחברת הייעוץ , תוך שהוא נשאר סוכן כיסוי לא רשמי עבור ה-CIA.
הוא נסע לקהיר כדי לפגוש את גמאל עבד אל נאצר, שהפיל את המלך פארוק ותפס את השלטון במצרים.
הוא הפך ליועץ קרוב של נאצר בפיתוח המודיעין הכללי של מצרים ובנושאים נוספים.
קופלנד ביצע פעולות ריגול נגד האחים המוסלמים במצרים.
בשנת 1957 בביירות, היה חבר של קים פילבי ו ושמר על מעקב על פילבי עבור ג'יימס אנגלטון, איש סיכול הריגול של ה-CIA.
קופלנד התנגד לפעולות מרכזיות של ה-CIA, כמו הפלישה למפרץ החזירים ב-1961, בטענה שאי אפשר היה לשמור עליהן בסוד בגלל גודלן.
קופלנד פרש מה-CIA במאי 1957 כדי להקים את חברת הייעוץ Copeland & Eichelberger בביירות, יחד עם עמיתו ל-CIC ול-CIA ג'יימס אייכלברגר, אך המשיך לבצע משימות עבור ה-CIA לפי בקשה.
קופלנד ומשפחתו עברו ללונדון בשנת 1970. הוא הופיע בקביעות בטלוויזיה הבריטית כמומחה למודיעין ופנה לעיתונאות, הוא כתב ספרים על מדיניות חוץ ואוטוביוגרפיה, וכתב גם עבור המגזין האמריקאי National Review.
הוא סייע ל לעצב משחק לוח בשם משחק האומות, שבו מעצמות-על מתחרות על השפעה, משחק המתבסס באופן רופף על ספר של קופלנד באותו שם.
בספריו, קופלנד גיבש שלוש נקודות מפתח ביחס למנהיגים: 1. העדיפות העיקרית של כל ממשלה היא הנצחת שלטונה.
2. מנהיגים פוליטיים חייבים להישאר מודעים לאי-הרציונליות של נתיניהם.
3. מהפכה מוצלחת דורשת דיכוי פוליטי, אם כי זה יועיל יותר אם הדיכוי יהיה במינימום הנדרש.
ספרו "משחק האומות" תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 1970 בהוצאת שוקן.
במהלך שנות ה-70 הוא היה פעיל במאמצים הפוליטיים להגן על ה-CIA מפני מבקרים.
ב-1988 כתב מאמר בו טען שקהילת המודיעין תומכת ברוב מוחץ בג'ורג' בוש לנשיאות.
הוא סיפר כי בוש היה מנהל ה-CIA האהוב עליו.
הוא נפטר בינואר 1991 בבית החולים פאדוקס באוקספורדשייר, אנגליה.
מיין () היא המדינה ה-23 במדינות ארצות הברית, הנמצאת באזור ניו אינגלנד בצפון-מזרח המדינה.
היא גובלת באוקיינוס האטלנטי במזרח ובדרום, ניו המפשייר במערב, ובפרובינציות הקנדיות קוויבק וניו ברנזוויק בצפון-מזרח.
אין הסבר ברור לשם "מיין", אך ככל הנראה חוקרים צרפתים שגילו וחקרו אזור זה ביבשת אמריקה קראו לו על שם המחוז ההיסטורי מֵן שבצרפת.
התיעוד הראשון של השם הוא מקיץ 1622. מיין היא המדינה היחידה בארצות הברית ששמה מבוטא בהברה אחת.
מדרום וממזרח למדינה נמצא האוקיינוס האטלנטי, בצפון-מזרח גובלת המדינה בפרובינציה הקנדית ניו ברנזוויק, ומצפון מערבה נמצאת פרובינציית קוויבק.
מיין היא המדינה המזרחית ביותר במדינות ארצות הברית היבשתית.
העיר המזרחית ביותר בארצות הברית היא איסטפורט שבמדינה.
מיין היא הגדולה במדינות ניו אינגלנד, בשל גודלה ובשל מיעוט אוכלוסייתה (היא שווה בגודלה לכל מדינות ניו אינגלנד האחרות גם יחד), צפיפות האוכלוסין בה נמוכה ביותר.
90% משטחי המדינה הם שטחי יער (דבר המעניק לה את הכינוי "מדינת עץ האורן").
לפני ההתיישבויות האירופיות, התגוררו במקום שבטים אינדיאנים שקיימו ביניהם מין קונפדרציה רופפת.
ההתיישבות האירופאית הראשונה במיין נוסדה בשנת 1607 על ידי אנשי חברת פלימות.
בשנת 1622 הוענק לחברה זיכיון ליישב את הפרובינציה של מיין - אשר כללה את אזורי מערב מיין.
אזורי מזרח מיין - צפונית לנהר קנבק נודעו במאה ה-17 כטריטוריית סאגאדאהוק.
בשנת 1652 הפכה הפרובינציה לחלק משטח מושבת מפרץ מסצ'וסטס.
לאחר תבוסתם של הצרפתים האקדיים הפך השטח מערבית לנהר פנובסקוט לשטח שבשליטת פרובינציית נובה סקוטיה.
כאשר נוסדה ארצות הברית, הפך כל שטחה של מדינת מיין לשטח מדינת מסצ'וסטס, ונקראה מחוז מיין.
אולם בשל גידול האוכלוסייה המהיר שבה, הפכה מיין למדינה ה-23 של ארצות הברית, ב-15 במרץ 1820, יחד עם מיזורי.
במסגרת פשרת מיזורי, מיין הייתה מדינה בה העבדות הייתה אסורה, ומיזורי הייתה מדינה בה העבדות מותרת.
בירתה המקורית של המדינה הייתה פורטלנד (שהייתה ונשארה העיר הגדולה ביותר), עד אשר הוחלט בשנת 1832 להעביר את הבירה לאוגוסטה, אך בית המשפט העליון נשאר בפורטלנד.
בשנת 1839 הכריז מושל מיין, ג'ון פיירפילד, מלחמה על אנגליה בשל סכסוך גבולות בין ניו ברונזוויק לבין מיין.
מלחמה זו, הידועה בשם מלחמת ארוסטוק, הייתה המקרה היחיד בו הכריזה מדינה של ארצות הברית מלחמה על מדינה אחרת שאינה חלק מארצות הברית.
הסכסוך הסתיים לבסוף בדרכי שלום ובלא שפיכות דמים.
מיין היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת - מושל מדינת מיין, מחוקקת - המורכבת משני בתים: האספה הלאומית של מיין וסנאט מיין, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של מיין.
בירת המדינה הנוכחית היא אוגוסטה.
הרשות המבצעת במיין מורכבת מהמושל, סגן המושל, התובע הראשי, מזכיר המדינה, שר האוצר, State Controller, State treasurer, Insurance Commissioner, ושר החינוך.
בבית המחוקקים 35 חברי סנאט הנבחרים לתקופה של ארבע שנים ו-151 חברי אספה מחוקקת הנבחרים לתקופה של שנתיים.
בבית המשפט העליון של מיין שבעה שופטים, הממונים על ידי המושל ומאושרים על ידי בית המחוקקים.
כיום מחולקת מיין ל-16 מחוזות מנהליים.
מיין ידועה כמדינה בה הציבור מעורה בפוליטיקה.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הייתה מיין אחת המדינות היחידות שתמכה במפלגה הרפובליקנית - ובבחירות 1936 עת הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט קיבל את קולות כל מדינות ארצות הברית למעט שתיים - היו אלה מיין וכן ורמונט השכנה שלא הצביעו לנשיא.
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 החלה מיין לנטות לכיוון המפלגה הדמוקרטית, ובהמשך תמכה במפלגה הדמוקרטית בחמש מערכות בחירות רצופות - פעמיים עבור ביל קלינטון, בשנת 2000 עבור אל גור, בשנת 2004 תמכה בג'ון קרי (עם 53.6% מהמצביעים), ובשנים 2008 ו-2012 בברק אובמה.
עם זאת, במסגרת הפוליטית הפנימית בחרה מיין גם במושלים רפובליקנים מאז ועד 2018. ב-2010 נבחר למושל מיין פול לה-פייג', רפובליקני ואיש תנועת מסיבת התה.
ב-2018 נבחרה לתפקיד ג'אנט מילס מהמפלגה הדמוקרטית.
מצביעי מיין תומכים לעיתים קרובות במועמדים שאינם שייכים למפלגות הגדולות.
בין השנים 1975–1979 משל במיין ג'יימס לונגלי ובין השנים 1995–2003 משל במיין אנגוס קינג - שניהם חברי מפלגה קטנה.
בבחירות 1992 קיבלה מפלגת הרפורמה בראשותו של רוס פרו קולות רבים במיין, ופרו הגיע שני במספר הקולות לביל קלינטון (המועמד הרפובליקאי, הנשיא המכהן ג'ורג' הרברט ווקר בוש הגיע שלישי, על אף העובדה שהתגורר מידי קיץ בבית הנופש שלו בקניבנקפורט).
בשנת 2002 זכתה מפלגת הירוקים של ארצות הברית ב-9% מהקולות בבחירות למושל מדינת מיין - יותר מבכל מדינה אחרת בארצות הברית.
בסנאט מייצגים את המדינה סוזן קולינס מהמפלגה הרפובליקנית ואנגוס קינג, חבר עצמאי החובר לדמוקרטים, והיה חבר המפלגה בעצמו עד 1993.
התוצרת המדינתי הגולמי של מיין בשנת 2003 היה 41 מיליארד דולר אמריקאי.
ההכנסה הממוצעת לנפש בשנת 2003 הייתה 29,164 $ (מיין היא ה-29 בהכנסה הממוצעת לנפש מבין מדינות ארצות הברית).
התוצרים החקלאיים של מיין כוללים דייג ופירות ים (בייחוד סרטנים) וכן עופות, ביצים, חלב ומוצריו, בקר, פירות יער, תפוחים ומייפל.
מחוז ארוסטוק ידוע בתפוחי האדמה הגדלים בו.
התוצרים התעשייתיים של המדינה כוללים נייר, מוצרי עץ, אלקטרוניקה, מוצרי עור, טקסטיל.
כמו כן ענף התיירות מהווה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה.
במדינה מספר מספנות של צי ארצות הברית.
מערך המכללות הקהילתיות של מיין הכולל את:
אוניברסיטת מיין הכוללת את האוניברסיטאות:
בית הספר למשפטים של אוניברסיטת מיין
פורטלנד סי דוגס, קבוצת ליגת הבייסבול הנמוכה.
פורטלנד פיירטס, קבוצת הוקי קרח, החברה בליגת ה-AHL.
לואיסטון מייניאקס, קבוצת הוקי, החברה בליגת ההוקי הצעירה של קוובק .
חניבעל המלין, פוליטיקאי (סגנו הראשון של אברהם לינקולן)
עדנה סנט וינסנט מיליי, סופרת
הנרי נוקס, מזכיר המלחמה הראשון של ארצות הברית
סמלי מדינת מיין דגל סמל מוטו כינוי דגל מייןFlag of Maine סמל מייןSeal of Maine "אני מוביל""Dirigo" "מדינת עץ האורן""Pine Tree State" עץ פרח ציפור חיה אורן לבן מזרחיEastern White Pine אצטרובלWhite pine cone ירגזי אמריקאי שחור כיפהBlack-capped chickadee אייל קוראMoose
מיין קאמפף הוא ספר שכתב מנהיג המפלגה הנאצית בגרמניה אדולף היטלר בתקופת מאסרו בכלא לנדסברג, לאחר שהורשע בניסיון ההפיכה שכונה "הפוטש במרתף הבירה" בשנת 1923. בספר פירט היטלר את משנתו הפוליטית ותוכניותיו לעתידה של גרמניה.
הכרך הראשון של הספר יצא לאור ב־18 ביולי 1925, והכרך השני ב־1926.
בשנת 1923 נידון היטלר לחמש שנות מאסר במצודת לנדסברג על חלקו בניסיון ההפיכה המכונה "הפוטש במרתף הבירה", נגד ממשלת רפובליקת ויימר.
את הספר הכתיב היטלר לעוזרו רודולף הס במהלך תשעת החודשים שבהם ריצה את מאסרו.
תנאי כליאתו של היטלר היו נוחים: הוא זכה לחדר משלו, ולעוזר אישי – רודולף הס, אשר נידון אף הוא למאסר על חלקו בקשר.
לפני שנידון הס למאסר (הוא נשפט בנפרד, שכן לאחר הפוטש הכושל הצליח להימלט, והסגיר את עצמו רק לאחר זמן מה), הכתיב היטלר כמה פרקים לאמיל מוריס, ממקימי התנועה הנאצית.
מוריס, שהיה שען במקצועו, לא ניחן בעיני היטלר בתנופה האינטלקטואלית של הס, שהיה מתלמידיו של הפרופסור קארל האוסהופר מהוגי תורת ה"לבנסראום", וביולי 1924 קיבל הס על עצמו את כתיבת הספר מפיו של היטלר.
הספר הוכתר על ידי היטלר בשם "ארבע שנים וחצי של מלחמה כנגד שקרים, טיפשות ופחדנות" ("Viereinhalb Jahre [des Kampfes] gegen Lüge, Dummheit und Feigheit").
מקס אמאן, המוציא לאור של המפלגה הנאצית, וסמל המחלקה של היטלר במלחמת העולם הראשונה, הסתייג מהכותרת הארכנית, וככל הנראה היה זה שהעניק לספר את השם התמציתי יותר והקליט יותר, "מיין קאמפף".
אמאן, כמוהו כארנסט האנפשטנגל ואוטו שטראסר, סברו כי איכות הכתיבה של הספר מאכזבת.
אוטו שטראסר הגדיר את תוכנו "ערבוביה אמיתית של אמירות נדושות, זיכרונות של נער בית ספר, דעות סובייקטיביות ושנאה אישית".
היטלר, עם זאת, לא פרש את סיפורו הדרמטי, אלא בחר לפרט בארכנות ובסגנון בלתי קריא את השקפת עולמו.
היטלר עצמו, אף שהיה אדיש לאיכותו של הכתוב, כמו גם לשינויים המשמעותיים שחוללו בו העורכים השונים, הודה כי הספר לא היה הרבה יותר מאסופה של מאמרי מערכת לביטאון המפלגה הנאצית, הפלקישר ביאובכטר.
הכרך הראשון, שנקרא בשם "Eine Abrechnung" ("מאזן אישי") פורסם ב־18 ביולי 1925. הכרך השני, אשר נקרא "Die Nationalsozialistische Bewegung" ("התנועה הנציונל-סוציאליסטית") ונכתב אחרי שחרורו של היטלר מבית הכלא, פורסם ב־11 בדצמבר 1926.
הכרך הראשון הוא אוטוביוגרפי בחלקו הגדול, אך יש בו אי דיוקים רבים.
הוא מסתיים בהשתלטות של היטלר על המפלגה הנאצית עם הכרזת מצעה בפברואר 1920. הכרך השני עוסק ברעיונותיו של היטלר על אופייה של המדינה ובענייני אידאולוגיה, תעמולה וארגון.
פרקי הסיום עוסקים במדיניות חוץ.
היטלר היה קורא אובססיבי, והרעיונות בספר היו מקבץ אקלקטי של רעיונות גזעניים שנלקחו ממקורות שונים.
השפעתם של אנשים כאלפרד רוזנברג, "האידאולוג" של המפלגה הנאצית (שספרו "המיתוס של המאה העשרים" דמה באופיו ל"מיין קאמפף"), סימנה לו אך נתיב בתוך בליל רעיונות שקלט ממקורות שונים, החל מקרל מרקס ופרידריך וילהלם ניטשה וכלה ביוסטון סטיוארט צ'מברלין, והפרוטוקולים של זקני ציון.
את דעתו על הפרוטוקולים הוא תיאר כך (עמודים 77–80):
התאוריה הבסיסית של היטלר (שעליה בוססו שאר תאוריות הגזע הנאציות ובהמשך גם מדיניות הגזע של גרמניה הנאצית), היא שלאמיתו של דבר תולדות האדם הן קורות מאבק בין הגזעים.
העמים הגרמאניים־נורדים הנעלים ומובחרי הגזע מצויים במאבק נגד היהודים, הסלאבים ואחרים, שהם "תתי־אדם" (untermensch).
היהודי החותר תחת הציוויליזציה הארית יכול להיות קפיטליסט, שמשעבד את הפועל הגרמני לריבית רצחנית, או קומוניסט, שאומר לבצע בגרמנים רצח עם מעין זה שלכאורה ערכו הבולשביקים בעממי רוסיה.
אך האידאולוגיות השונות אינן אלא כסות למאבק בין הגזעים.
המאבק בין העמים הוא על "מרחב מחיה", כאשר כיוון התפשטותה הראוי של גרמניה הוא לעבר המזרח, אל שטחי הדגן של אוקראינה ומקורות הנפט והמחצבים של הקווקז.
כאן תבוא ההתנגשות המכריעה עם האויב היהודי בתחפושתו הבולשביקית, אשר הצליח להשתלט, לדברי היטלר, על המוני תתי־האדם חסרי הבינה, הסלאבים והמונגולים, ולאחד אותם לכלל המדינה המודרנית של ברית המועצות.
היריעה הרחבה של האנטישמיות של היטלר הופיעה רק ב"מיין קאמפף".
בספר בא לידי ביטוי הממד האפוקליפטי של המאבק נגד היהודים.
קרוב לוודאי שהיה זה פרי התרומה האידאולוגית של דיטריך אֵקַרט, שהיטלר נפגש עמו בסוף 1919 או 1920, ואמר עליו מאוחר יותר: "הוא האיר את עינינו ככוכב קוטב...
מבחינה אינטלקטואלית הייתי באותם ימים כתינוק שיונק מבקבוק".
אקרט מת על יד ברכטסגאדן בערב חג המולד 1923 והיטלר הקדיש לו את "מיין קאמפף", בנוסף לחבריו שנהרגו בפוטש של אותה שנה.
היטלר מציג חזון של קץ העולם בגין מעשיו של היהודי (עמ' 65): "אם ינצח היהודי את עמי תבל בעזרת האני־מאמין המרקסיסטי שלו, אזי יהיה ניצחונו אות לגסיסת האנושות, וכדור הארץ ישוב לנוע באֶתֶר ריק מאדם, כמו לפני שנים".
בסוף הפרק השני מופיעה הצהרת אמונה של היטלר (עמ' 679): "מאמין אני היום, שאני פועל ברוחו של בורא עולם הכול יכול: בכך שאני מתגונן מפני היהודי אני נאבק למען פועל ידו של אדון עולם".
היטלר תיאר את היהודים כמשחיתי הגזע הארי במגוון צורות ודרכים, כולל שימוש בדימויים כמעט-פורנוגרפיים.
מוטיב זה עלה, בין היתר, בהכריזו כי "המשימה הלאומית" החשובה ביותר היא עקירתה מן השורש של העגבת.
במקום אחד בספר מתייחס היטלר אל היהודים ואל השימוש בגז מרעיל:
בוויכוח על מקורות הפתרון הסופי, היסטוריונים הדוגלים בגישה אינטנציונליסטית קיצונית, בעיקר לוסי דווידוביץ', הצביעו על קטע זה כהוכחה לכך שהיטלר תכנן את רצח יהודי אירופה כבר בשלב מוקדם כל כך.
גישה זו נדחתה על ידי מרבית החוקרים.
מהבחינה האישית ניכרת בספר תחושת השליחות.
כפי הנראה, בעת כתיבת הספר הגיע היטלר למסקנה שהוא ולא אחר הוא השליח ששלח האל להושיע את העם הגרמני.
בהתאם לכך רצוף הספר בסקירה של ילדותו ונעוריו של היטלר (דבר שהופך אותו לבעל ערך לחוקרים עד ימינו), מתוך כוונה להראות את מאבקו האישי ההופך בהדרגה למאבק לאומי.
הפצת הספר לפני מלחמת העולם השנייה
מדי שנה בשנה עד שנת 1930 נמכרו אלפי עותקים אחדים בלבד.
הצלחתם של הנאצים בבחירות שנערכו ב־13 באוקטובר 1930 הביאה לו פופולריות מסוימת, ובשנת 1932 נמכרו כבר 80 אלף עותקים של הספר.
אחרי עלייתו של היטלר לשלטון נמכרו מיליוני עותקים של הספר.
בשנת 1933 לבדה נמכרו מיליון וחצי עותקים, ומשנת 1936 מהדורה עממית שלו הוגשה כשי לכל זוג שנישא בגרמניה הנאצית.
עד לסיום המלחמה נמכרו בגרמניה כעשרה מיליון עותקים, ועוד כמה מיליוני עותקים ברחבי העולם (הספר תורגם לשש עשרה שפות, וביניהן לשפה הערבית על ידי המזרחן פריץ גרובה).
בעקבות מכירותיו הגבוהות של הספר ויתר היטלר על משכורת הקנצלר שלו, והסתפק בתמלוגים שהרוויח מהספר.
המהדורה האנגלית של הספר ראתה אור ב-1933, אך היא עברה קיצוצים רבים עד כדי כך שהכילה רק שליש מהספר המקורי.
הספר יצא לאור בצרפתית ב־1934, אך בעקבות תביעה משפטית בה זכה היטלר הופסקה מכירתו בצרפת כעבור חודשים מעטים.
ספק אם רוב רוכשי הספר אף קראו אותו.
אישים מרכזיים בשלטון הנאצי כמו אלברט שפר, למשל, הודו כי לא הצליחו לקראו.
שפר כתב בזכרונותיו כי על אף ניסיונותיו לא הצליח מעולם לקרוא את הספר, אך בשיחות שערך עם היטלר מסר לו היטלר כי בכוונתו לערוך בספר שינויים נרחבים ולהוציאו במהדורה מתוקנת ומותאמת להתפתחויות שחלו מאז כתיבתו.
שפר בחר להמתין לאותה מהדורה (שמעולם לא יצאה לאור).
לאחר כישלונה של המפלגה הנאצית בבחירות בשנת 1928, האמין היטלר כי הסיבה לכישלון היא כי הציבור לא ירד לעומקם של רעיונותיו.
הוא פרש למינכן על מנת להכתיב את ההמשך לספר "מיין קאמפף".
הספר שהוכתב התרכז בנושאי מדיניות חוץ, וחזה כי בשנת 1980 יתרחש מאבק סופי על השליטה בעולם בין ארצות הברית ובין הכוחות המאוחדים של גרמניה רבתי, והאימפריה הבריטית.
רק שני עותקים של הטקסט בן מאתיים העמודים נוצרו מלכתחילה.
המו"ל של היטלר טען שפרסום הספר יפחית את מכירת "מיין קאמפף", שגם היא לא התקדמה יפה.
לפי הוראותיו של היטלר נשמרו העותקים בסוד במקלט אווירי משנת 1935, עד שנתגלו על ידי קצין אמריקני בשנת 1945.
האותנטיות של הספר "הספר השני" ("Zweites Buch") אושרה על ידי יוזף ברג, עובד לשעבר של בית ההוצאה הנאצי אשר היה אחראי לפרסומו של מיין קאמפף, וטלפורד טיילור, בריגדיר גנרל בפרקליטות הצבאית האמריקנית, ויועץ ראשי במשפטי נירנברג.
ההיסטוריון היהודי־אמריקני גרהרד ויינברג גילה את העותק בארכיון נאצי ב־1958 ורצה לפרסמו.
מכיוון שלא מצא אף מו"ל בארצות הברית שהיה מוכן להדפיס את הספר, יצא הספר לאור (אולם בתוספת הקדמה של ההיסטוריון הגרמני האנס רותפלס) בהוצאת המכון להיסטוריה בת זמננו במינכן בשנת 1961.
תפוצת הספר לאחר מלחמת העולם השנייה
במשך שנים רבות, זכויות היוצרים על כל מהדורות מיין קאמפף, פרט למהדורות באנגלית ובהולנדית, היו נתונות בידי ממשלת בוואריה.
יש שסברו כי ליורשיו של היטלר (צאצאי אחותו למחצה) סיכוי טוב ליהנות מתגמולי זכויות יוצרים.
אחד מצאצאים אלו והראשון שירש את הזכויות הוא פטר ראובל, אחיינו של היטלר, בנם של לאו ראובל ואנגלה היטלר, אחותו למחצה של היטלר מצד אביהם, אלויס היטלר.
פטר ראובל הצהיר שאינו חפץ בכל זכות בספר.
ממשלת בוואריה, בהסכמה עם הממשלה הפדרלית של גרמניה, לא אפשרה העתקה או הדפסה של הספר בגרמניה, והתנגדה לכך אף במדינות אחרות, אם כי בהצלחה פחותה.
ניתן היה לרכוש או למכור עותקים קיימים של הספר, אלא אם כן הדבר נעשה כדי להפיץ שנאה או מלחמה, דבר האסור על פי חוק.
כאשר הודפס מיין קאמפף בשוודיה בשנת 1992 בידי מפיץ נאו-נאצי, ניסתה ממשלת בוואריה למנוע את הדבר בצעדים משפטיים.
בית המשפט העליון השוודי פסק בשנת 1998 כי מאחר שבוואריה כיום אינה המשך ישיר של המדינה הבווארית שמלפני מלחמת העולם השנייה, אין לה זכויות בספר, ומכיוון שבית ההוצאה שהדפיס את הספר בשנות השלושים אינו קיים עוד, ניתן לראות במיין קאמפף ספר שאין עליו זכויות יוצרים.