tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
נחתומי גם ניגן בתופים באלבום הבכורה של שני קדר Bloodlines.
באמצע העשור הראשון של שנות ה-2000 החליט נחתומי להקים הרכב משלו והתחיל להלחין שירה עברית.
הוא צירף אליו את הבסיסט גל דרום, הגיטריסט יאיר ארז והקלידן אופיר מינץ-מנור ויחד הקליטו את האלבום הראשון של ההרכב שנשא את השם: 'חגי נחתומי - כריכה רכה' (2009).
את האלבום הפיק, הקליט ומיקסס שותפו הוותיק של נחתומי, המוזיקאי דויד פרץ.
ההקלטות נערכו באולפני 'קקטוס' של פרץ בבאר שבע.
האלבום כולל עשרה שירים למילים מאת המשוררים זלדה, ט.
כרמי, תמיר גרינברג, גלעד מאירי, דליה רביקוביץ' ועוד.
שם האלבום משקף את העובדה, שהוא נולד כפרויקט סולו של נחתומי, ותוך התגבשותו הפך לפרויקט של ההרכב.
במרוצת השנים התחלפו מספר חברים בהרכב, כאשר נחתומי ומינץ-מנור נותרים הגרעין הקשה של ההרכב לכל אורך שנות פעילותו.
בשנת 2016 יצא אלבומו השני של ההרכב, 'על שפת הלילה'.
האלבום התבסס על לחנים של נחתומי לאחד עשר שירים של המשורר אלי אליהו מתוך ספר הביכורים שלו 'אני ולא מלאך'.
הפיק את האלבום הגיטריסט אהרוני בנארי (צליל שכן, אטרף), והוא הוקלט באולפן של יובל עמית בירושלים.
באלבום זה ניגן בגיטרה חשמלית אורטל צורן, והתארחו בו, בין השאר, נגן העוד והכינור יאיר דלאל (בשיר 'מתחת לפני האדמה'), הזמרת יעל נחשון (בדואט 'מפת הזמן') והצ'לנית שני בר (בשיר הנושא של האלבום 'על שפת הלילה').
בשנת 2022 יצא אלבומו השלישי של ההרכב, שנקרא 'חגי נחתומי – בין קוצים ופריחה'.
אלבום זה שיקף את רפרטואר השירים של ההרכב שבוצעו בהופעות לאורך השנים, אך לא הוקלטו.
האלבום כולל חמישה עשר שירים למילים מאת רחל, אברהם חלפי, טל ניצן, שי דותן, חוה פנחס-כהן, דורית ויסמן ועוד.
לאור שינויים בחברי ההרכב בתקופה שלפני יציאת האלבום, הוא פורסם תחת שמו של נחתומי ולא תחת שם ההרכב.
לראשונה, חלק משירי האלבום בוצעו על ידי זמרות אורחות ולא רק על ידי נחתומי.
האלבום הופק, הוקלט ומוקסס על ידי דולב סולומון באולפני 'קניה 4' בירושלים.
בשנים 2024-2023 הקליטו נחתומי ומינץ-מנור שני שירים שבוצעו בהופעות של ההרכב אך לא נכללו באלבומים הרשמיים.
מילות השיר הראשון, 'גופות רפאים', נכתבו על ידי אלי אליהו והשני, 'לך', נכתבו על ידי ליאור שטרנברג.
שני השירים שוחררו כסינגלים בפלטפורמות המדיה השונות.
כּרים עבדול-ג'באר הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בקבוצות מילווקי באקס ולוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA.
התפרסם בזריקת הוו (Hook Shot) שלו.
הוא הצטיין כסנטר ונחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים בכל הזמנים, ולדעת רבים לאחד הסנטרים הגדולים בהיסטוריה.
הוא פרש ממשחק פעיל ב-1989, אחרי 20 עונות ב-NBA, ולאחר מכן נהיה להיסטוריון ולסופר.
לאורך קריירת המשחק שלו קלע עבדול-ג'באר 38,387 נקודות בסך הכול בעונה הסדירה, שיא אשר החזיק קרוב ל-40 שנה.
כיום הוא ניצב במקום השני ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA.
כמו כן פרש כשיאן החסימות בהיסטוריה של ה-NBA ונכון לימינו ניצב במקום השלישי ברשימת החוסמים המובילים בתולדות ה-NBA ובמקום השלישי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA.
פרדיננד לואיס אלסינדור ג'וניור נולד בעיר ניו יורק למשפחה נוצרית-קתולית.
אביו, פרדיננד לואיס אלסינדור האב, היה שוטר במשטרת העיר ניו יורק, שהשתתף כחייל בשחרור מחנה הריכוז בוכנוואלד.
מגיל צעיר התבלט אלסינדור בגובהו ובבגרותו הגיע ל-2.18 מטר.
הוא הוביל את נבחרת הכדורסל של בית ספרו, "פאוור ממוריאל אקדמי", לשלוש אליפויות רצופות בליגה הקתולית העירונית של ניו יורק ול-71 משחקים רצופים ללא הפסד.
ב-1968, בזמן שהותו באוניברסיטת UCLA, מצא עניין באסלאם הסוני – חדל מלהיות נוצרי – והתאסלם.
מאוחר יותר, הוא שינה את שמו לכרים עבדול ג'באר (מערבית: كَرِيم عَبْدُ ٱلْجَبَّار; תעתיק מדויק: כַּרִים עַבְדֻ אלְגַ'בָّאר), אך עשה זאת באופן רשמי רק בשנת 1971.
אלסינדור שיחק בין השנים 1967–1969 במדי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), ובמשך תקופתו בקבוצה זכתה המכללה בשלוש אליפויות רצופות בטורניר אליפות המכללות בכדורסל (NCAA).
באחד ממשחקיו במכללה נשרט עבדול-ג'באר בעינו השמאלית ומאז שיחק תמיד עם משקפי מגן, שהפכו לאחד מסימני ההיכר שלו.
אלסינדור נבחר ראשון בדראפט ה-NBA לשנת 1969 על ידי מילווקי באקס, שהוקמה שנה אחת בלבד לפני כן ודורגה בתחתית טבלת האזור המזרחי ב-NBA.
כבר בעונתו הראשונה ב-NBA מימש אלסינדור את הציפיות הגבוהות ממנו, בכך שנבחר להשתתף במשחק האולסטאר וזכה בתואר רוקי השנה ב-NBA.
הוא סיים את העונה הסדירה במקום השני בין קולעי הנקודות בליגה (28.8 נקודות למשחק), והפך את מילווקי לאחת הקבוצות החזקות בליגה.
בפלייאוף, אליו הגיעו הבאקס מהמקום השני במזרח, ניצחה הקבוצה את פילדלפיה 76' בתוצאה 4–1 בחצי גמר המזרח, אך הודחה בגמר האזורי על ידי ניו יורק ניקס, שזכתה באותו פלייאוף באליפות הראשונה שלה.
בעונת הגיע כוכב ה-NBA הוותיק אוסקר רוברטסון למילווקי, ובכך הגדיל את הסיכוי של מילווקי לזכות באליפות.
באותה עונה שיחק אלסינדור במשחק האולסטאר השני שלו וזכה לראשונה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לאחר שהעמיד ממוצעים של 31.7 נקודות ו-16.0 ריבאונדים למשחק.
בסיום העונה זכו המילווקי באקס באליפות הראשונה של הקבוצה, לאחר שהביסו בסדרת הגמר את בולטימור בולטס בתוצאה 4–0. ביום שלאחר הזכייה באליפות הודיע אלסינדור על אימוץ השם המוסלמי "כרים עבדול-ג'באר", ומאז הוא נודע בשמו החדש ושמו המקורי נשכח במידה רבה.
בעונה הבאה זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השני שלו לאחר שהעמיד ממוצעים של 34.8 נקודות ו-16.6 כדורים חוזרים למשחק.
בפלייאוף הפסידו הבאקס בגמר האזורי ללוס אנג'לס לייקרס, שהמשיכו לזכייה באליפות ה-NBA.
אחד משיאי הסדרה בין מילווקי ללוס אנג'לס היה המאבק בין עבדול-ג'באר לכוכב הלייקרס וילט צ'מברלין, שהיה כבר בשלהי הקריירה אך הצליח במשחק הגנה מצוין לנטרל במידה רבה את עבדול-ג'באר.
בעונת זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השלישי שלו (לאחר חמש עונות בלבד) ובבחירה לחמישיית העונה בפעם הרביעית.
במשחקי הפלייאוף הפסידה מילווקי בגמר ה-NBA בתוצאה 3–4 לבוסטון סלטיקס, ובתום העונה פרש ממשחק כוכבה השני של הבאקס, אוסקר רוברטסון.
בעונת , האחרונה של עבדול-ג'באר במילווקי, הוא שבר את ידו, שיחק 65 משחקים בלבד והקבוצה לא הצליחה להעפיל לפלייאוף.
בעונת חזר עבדול-ג'באר לעיר לוס אנג'לס, בה שיחק בשנותיו ב-UCLA, לאחר שהועבר בטרייד לקבוצת לוס אנג'לס לייקרס.
בקבוצה כיכבו באותו זמן גייל גודריץ', לושיוס אלן וקאזי ראסל ואימן את הקבוצה ביל שרמן.
עבדול-ג'באר זכה לשחק במשחק האולסטאר השביעי שלו, נבחר לחמישיית העונה ואף זכה בתואר ה-MVP (הרביעי בשבע שנים) אף על פי שקבוצתו לא העפילה לפלייאוף.
בעונה הבאה הוחלף המאמן ביל שרמן על ידי כוכב הקבוצה שפרש ג'רי וסט, ועבדול-ג'באר זכה שוב בתואר ה-MVP, אך בשלב הפלייאוף הובסו הלייקרס בגמר המערב על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, בה כיכב אז ביל וולטון, בתוצאה 0–4.
לפני עונת בחרו הלייקרס כבחירה הראשונה בדראפט את הכוכב המבטיח ארווין "מג'יק" ג'ונסון.
באותה עונה, עם פול ווסטהד בעמדת המאמן הראשי, זכה עבדול-ג'באר בתואר ה-MVP השישי והאחרון שלו בקריירה, וכן באליפות הראשונה במדי הלייקרס.
עבדול-ג'באר וקבוצתו הגיעו להתמודדות מול פילדלפיה 76' וכוכבה ג'וליוס אירווינג בסדרת הגמר.
במשחק החמישי בסדרה נפצע עבדול-ג'באר אך המשיך לשחק, קלע 40 נקודות והוביל את קבוצתו לניצחון.
במשחק השישי נעדר עבדול-ג'באר בשל פציעתו, אולם מג'יק ג'ונסון הראה כבר בעונתו הראשונה כי נכון לו עתיד מזהיר, וכשהחליף את כרים בעמדת הציר קלע 42 נקודות, קלט 15 ריבאונדים, מסר 7 אסיסטים והוביל את הקבוצה לניצחון במשחק ולזכייה באליפות.
משחק זה עם יכולתו הטובה בכל הסדרה הקנו למג'יק את תואר ה-MVP של סדרת הגמר.
בעונת עבדול-ג'באר היה השחקן הבולט בקבוצה בשנה שנחשבה לכישלון ואשר הושפעה מחסרונו, בחלק ניכר מהעונה, של מג'יק ג'ונסון עקב פציעה.
הלייקרס הודחו כבר בסיבוב הראשון בפלייאוף על ידי היוסטון רוקטס.
בעונה הבאה ג'רי באס, הבעלים של הלוס אנג'לס לייקרס, פיטר את המאמן פול ווסטהד לאחר 11 משחקים ומינה תחתיו את שחקן העבר ועוזר המאמן פט ריילי.
בהדרכתו של ריילי זכתה הקבוצה, יחד עם עבדול-ג'באר, בארבע אליפויות נוספות בשנות השמונים.
כבר בעונתו הראשונה של ריילי בקבוצה זכו הלייקרס באליפות ה-NBA, לאחר שניצחו בגמר את פילדלפיה 76' בתוצאה 4–2.
בעונת הלוס אנג'לס לייקרס הצליחו שוב לשים יד על הבחירה הראשונה בדראפט ובחרו בג'יימס וורת'י, שהיווה יחד ג'ונסון ועבדול-ג'באר את שלד קבוצת השואו-טיים המלהיבה של הלייקרס באותו עשור.
ב-5 באפריל 1984 שבר עבדול-ג'באר את שיא צבירת הנקודות של שחקן ב-NBA כאשר קלע את הנקודה ה-31,420 שלו וחלף על פני וילט צ'מברלין שהחזיק בשיא לפניו.
בסיום אותה עונה, לאחר סדרת גמר מותחת במיוחד, נוצחו הלייקרס 3–4 על ידי בוסטון סלטיקס בכיכובו של לארי בירד.
בגמר של עונת הלייקרס התמודדו שוב מול הסלטיקס וזכו באליפות לאחר ניצחון 4–2 בסדרה.
עבדול-ג'באר קיבל את טבעת האליפות הרביעית שלו בגיל 38 יחד עם תואר ה-MVP של סדרת הגמר.
בעונת , עונתו ה-17 בליגת ה-NBA, שבר עבדול-ג'באר את שיאי הליגה בדקות משחק ובמספר המשחקים המצטברים בקריירה לשחקן.
בעונת שינה המאמן פט ריילי את משחק ההתקפה של הקבוצה כך שיתבסס יותר על כישוריו של מג'יק ג'ונסון ופחות על יכולתו של עבדול-ג'באר בן ה-39, שלראשונה בקריירה לא הוביל את קבוצתו בממוצע הנקודות למשחק.
בשלב הפלייאוף הגיעו הלייקרס לגמר מול הבוסטון סלטיקס כמועמדים לניצחון, ואמנם, הלייקרס גברו בסדרת הגמר על יריביהם בתוצאה 4–2 ועבדול-ג'באר זכה בטבעת האליפות החמישית שלו.
בסדרת הגמר של עונת התמודדה הקבוצה מול הדטרויט פיסטונס בסדרה שהבליטה את הניגודים בין שתי הקבוצות.
הלוס אנג'לס לייקרס עם משחק ההתקפה המבריק מול הפיסטונס שהציגו את ההגנה החזקה והקשוחה ביותר בליגה.
הסדרה המרתקת הסתיימה בניצחון 4–3 של הלייקרס.
עבדול-ג'באר זכה בטבעת האליפות השישית שלו (בגיל 40), והודיע שהוא מתכוון לפרוש בסיום העונה הבאה.
בעונת עבדול-ג'באר נבחר למשחק האולסטאר בפעם ה-19 בקריירה, למרות ממוצעים נמוכים של 10.1 נקודות, 4.5 ריבאונדים למשחק.
בשלב הפלייאוף ניצחו הלייקרס את שלוש הסדרות הראשונות ללא אף הפסד, כך שהציפיות מהקבוצה לפני סדרת הגמר מול דטרויט פיסטונס היו גבוהות במיוחד.
למרות זאת, דטרויט, שהציגה משחק קבוצתי משובח בהנהגתו של אייזיאה תומאס, ניצחה בסדרה בתוצאה 0–4. בסיום סדרת הגמר הודיע עבדול-ג'באר על פרישתו ממשחק, בגיל 41.
לאחר פרישתו החל עבדול-ג'באר לערוך מחקר היסטורי על מעמדם של האפרו-אמריקאים בארצות הברית ופרסם מספר ספרי עיון בנושא.
כּרים עסק באופן חלקי גם כמאמן כדורסל, על פי רוב בהתנדבות.
משנת 1998 התנדב עבדול-ג'באר לאמן קבוצה של בית ספר תיכון בשמורה אינדיאנית בוייטריבר שבאריזונה, תמורת דולר אחד.
בשנת 2000 הוא שימש כעוזר מאמן של קבוצת לוס אנג'לס קליפרס.
בשנת 2002 הוא מונה למאמן קבוצת אוקלהומה סטורם מליגת ה-USBL.
ב-2 בספטמבר 2005 הוא מונה כעוזר המאמן בקבוצת הלוס אנג'לס לייקרס, בין היתר על מנת לסייע בפיתוח הקריירה של אנדרו ביינום, הצעיר בן ה-17 שנבחר על ידי הקבוצה בדראפט 2005.
עבדול הכיר את חביבה (נולדה כג'ניס בראון) במשחק של הלייקרס בשנתו האחרונה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, הם התחתנו ב-1971 ולזוג שלושה ילדים: שתי בנות, חביבה וסולטנה ובן, כרים ג'וניור.
הזוג התגרש ב-1978. לכרים שני בנים נוספים מזוגיויות אחרות – אמיר ואדם.
עבדול-ג'באר היה תלמידו של אמן הלחימה ברוס לי, ואף הופיע בסרטו "משחק המוות" בשנת 1978. מלבד זאת הוא הופיע במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה נוספות, ובראשם הסרט "טיסה נעימה" בשנת 1980.
לעבדול-ג'באר היתר מיוחד לעשן מריחואנה במדינת קליפורניה, היות שהוא סובל ממיגרנה שגורמת לכאבי ראש תכופים ולבחילות ממושכות.
בדצמבר 2008 נודע לו כי הוא חולה בלוקמיה.
בנובמבר 2009 הוא יצא בהכרזה לתקשורת על מחלתו.
ב-2016 העניק לו נשיא ארצות הברית ברק אובמה את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה במדינה.
+ מקרא = הוביל את ה-NBA בעונה זו * = זכה באליפות ה-NBA בעונה זו מודגש = שיא קריירה
כריסטופר וסון "כריס" בוש הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בליגת ה-NBA.
בעונות ו- זכה באליפות ה-NBA כשחקן מיאמי היט.
לאורך הקריירה השתתף 11 פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA, והעמיד ממוצעים כוללים של 19.2 נקודות, 8.5 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
בוש נולד בדאלאס, טקסס לנואל ופרידה בוש.
בצעירותו העריץ את קווין גארנט.
בוש היה תלמיד מצטיין בבית הספר, אך התחיל למשוך את תשומת לבם של ציידי הכישרונות של המכללות כשהוביל את נבחרת בית ספרו למאזן של 40 ניצחונות ללא הפסד, ולאליפות התיכונים הלאומית כשרשם במשחק הגמר 21 נקודות, 11 ו-7 חסימות.
הוא החל ללמוד עיצוב גרפי באוניברסיטת ג'ורג'יה טק שם שיחק בקבוצת הכדורסל.
בעונת ה"" שלו רשם של 15.6 נקודות, 9.0 ריבאונדים ו-2.2 חסימות למשחק.
בנוסף הוביל בוש את הליגה באחוזי קליעה עם 56.0% מהשדה, וביחד עם אנטואן ג'יימיסון היו לפרשמנים היחידים שעשו זאת בהיסטורית המכללות.
בתחילה תכנן בוש לסיים את התואר האקדמי במכללה, אולם יכולתו הטובה בעונתו הראשונה שכנעה אותו כי הוא טוב מספיק כדי להתחרות בדראפט.
בוש התמודד בדראפט עמוס הכוכבים של שנת 2003 בו התחרו גם לברון ג'יימס, דוויין וייד וכרמלו אנתוני.
הוא נבחר בבחירה הרביעית על ידי קבוצת טורונטו ראפטורס ובטרם הספיק לחתום על חוזה במועדון, כבר קיבלה טורונטו הצעות ל מקבוצות רבות בליגה, אולם מאמנה דחה את כולן.
בעונת הרוקי שלו, נאלץ בוש לשחק בתפקיד לא טבעי לו, לאחר שהסנטר אנטוניו דייוויס עבר בטרייד לשיקגו בולס.
כסנטר נאלץ בוש להתמודד מול שחקנים מאסיביים בהרבה ממנו משחק אחר משחק.
הוא קיבל תשבחות רבות ממאמניו על נכונותו לשחק על אף הפציעות והכאב שההתמודדות מול שחקנים חזקים ממנו גרמו.
בעונת הרוקי שלו רשם בוש ממוצעים של 11.5 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-1.4 חסימות ב-33.5 דקות משחק ב-75 המשחקים בהם שותף.
יכולתו הטובה הובילה לבחירתו לחמישיית הרוקיז של העונה.
עם עזיבתו של וינס קרטר את הקבוצה בדצמבר 2004, הפך בוש למנהיג החדש סביבו נבנית הקבוצה.
ביתרת משחקי העונה לאחר עזיבתו של קרטר, רשם בוש ממוצעים של 18.4 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-1.6 חסימות ב-38.5 דקות למשחק, ובכך שיפר את ממוצעיו בכל הקטגוריות.
לקראת סיום העונה חזו פרשנים כי בוש יתפתח להיות שחקן טוב מספיק על מנת שיבחר למשחק האולסטאר.
באותה העונה הוביל בוש את קלעי הקבוצה ב-21 משחקים, והיה הריבאונדר המצטיין של קבוצתו ב-46 משחקים הקבוצה סיימה את העונה במאזן של 33–49 ולא העפילה לפלייאוף.
לקראת עונת מונה בוש לאחד הקפטנים של הקבוצה, ובמחצית הראשונה של העונה הוביל את הראפטורס בקליעה, ריבאונדים ואחוזי קליעה מהשדה.
ב-19 בפברואר 2006 נבחר בוש לראשונה למשחק האולסטאר שהתקיים ביוסטון, טקסס.
הוא עלה מהספסל וקלע 8 נקודות.
במרץ 2006, נפצע בוש וסיים את העונה, בהיעדרו רשמו הראפטורס מאזן של ניצחון בודד מול עשרה הפסדים.
הוא סיים את העונה הסדירה עם ממוצעים של 22.5 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק, אך הקבוצה סיימה במאזן של 27 ניצחונות מול 55 הפסדים וכשלה להעפיל לפלייאוף בשנית.
למרות שינויי סגל משמעותיים בסיום העונה, כולל עזיבתם של חבריו של בוש מייק ג'יימס וצ'ארלי וילנואבה, חתם בוש על חוזה ל-3 שנים עם אופציה לשנה נוספת תמורת 65 מיליון דולר.
במסיבת העיתונאים שלאחר החתימה הודיע בוש כי הוא יתרום מיליון דולר לארגון צדקה בטורונטו.
לאחר פתיחה חלשה של עונת הצליחו הראפטורס להגיע למאזן ניצחונות של 50% לפני פגרת האולסטאר, כשבוש מוביל את הקבוצה.
הוא נבחר לחמישייה הפותחת במשחק האולסטאר כשקיבל את מספר הקולות השני הרב ביותר במזרח.
ב-31 בינואר 2007, במשחק נגד וושינגטון ויזארדס קלע בוש סל מ-20 מטרים עם ה של סיום הרבע השלישי.
ב-7 בפברואר קלע בוש שיא קריירה של 41 נקודות בניצחון הביתי של טורונטו מול אורלנדו מג'יק, ועורר קריאות קצובות של "MVP" מהקהל, אירוע נדיר במרכז אייר קנדה.
יומיים לאחר מכן, קלע בוש 29 נקודות והוריד 11 ריבאונדים נגד לוס אנג'לס לייקרס, כולל 10 סלי שדה ללא החטאה במחצית השנייה.
את העונה הסדירה סיימו הראפטורס במקום הראשון בבית לראשונה בתולדותיהם, והשלישי במזרח, במאזן של 47 ניצחונות מול 35 הפסדים והעפילו לפלייאוף בפעם הראשונה מזה חמש שנים.
בפלייאוף, הודחו הראפטורס כבר בסיבוב הראשון בשישה משחקים מול ניו ג'רזי נטס בהנהגתו של וינס קרטר, שחקן העבר של טורונטו.
בסיום העונה נבחר בוש לחמישיית העונה השנייה.
בטרם עונת הצטרף לקבוצה הקלע ג'ייסון קאפונו כ ממיאמי היט.
ביחד עם הקו הקדמי החזק שהיו אמורים ליצור בוש והבחירה הראשונה של דראפט 2006, אנדראה ברניאני, תכננו הראפטורס להתברג בצמרת הליגה.
למרות פתיחת עונה חלשה של בוש, הוא שיפר את יכולתו ואף נבחר למשחק האולסטאר של שנת 2008. בינתיים המשיכו הראפטורס להיאבק בבעיותיהם המחריפות, כאשר נפצעו בוש ל-15 משחקים, חורחה גרבאחוסה נפצע כמעט לכל העונה וגם טי ג'יי פורד נעדר מ-31 משחקים בשל פציעה.
למרות הפציעות, הצליחה טורונטו לסיים את העונה במאזן של 41 ניצחונות ו-41 הפסדים והעפילה לפלייאוף בפעם השנייה ברציפות.
אולם הודחו שנית בסיבוב הראשון, הפעם בחמישה משחקים 1–4 מול אורלנדו של דווייט הווארד.
על מנת לספק לבוש עזרה בקו הקדמי, הביאה טורונטו לפני עונת את ג'רמיין אוניל המנוסה מאינדיאנה פייסרס בתמורה לפורד, ראשו נסטרוביץ' ורוי היברט.
בוש, שזכה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת בייג'ינג, החל את העונה ביכולת טובה, אך לא הצליח לסחוף את הקבוצה.
לאחר 17 משחקים, במאזן של 8 ניצחונות מול 9 הפסדים, פוטר מאמן הקבוצה סם מיצ'ל, וג'יי טריאנו מונה במקומו.
בינואר נבחר בוש פעם נוספת לייצג את המזרח במשחק האולסטאר, אולם הוא לא שותף בעקבות פציעה.
שבועיים לאחר מכן, במטרה להגמיש את תקציב המשכורות בקבוצה, הועברו אוניל וג'מאריו מון בטרייד למיאמי בתמורה לשון מריון ומרכוס בנקס.
הטרייד לא עזר לראפטורס לשפר את מאזנם בליגה, ושבעה משחקים לסיום העונה איבדה טורונטו סיכוי להעפיל לפלייאוף.
בוש סיים את העונה כאחד משני השחקנים היחידים בליגה, ביחד עם דווייט הווארד, אשר סיימו עם ממוצעים של 20 נקודות ו-10 ריבאונדים למשחק לפחות.
בטרם החלה עונת , הבין הג'נרל מנג'ר של הראפטורס בראיין קולנג'לו, כי יאלץ להביא שחקני חיזוק רבים על מנת לשכנע את בוש להישאר בקבוצה.
דמאר דרוזן נבחר בדראפט והידו טורקוגלו הוחתם אף הוא.
אנטואן רייט ומרקו בלינלי הובאו בטרייד וג'רט ג'ק הוחתם כ.
בוש פתח את העונה עם 21 נקודות ו-16 ריבאונדים במשחק מצוין נגד קליבלנד קאבלירס הפייבוריטים.
ב-3 בינואר 2010 עקף בוש את שיאו של וינס קרטר כקלעי המוביל של הראפטורס בכל הזמנים.
ב-20 בינואר קלע בוש שיא קריירה של 44 נקודות בהפסד קבוצתו למילווקי, ונבחר כמחליף למשחק האולסטאר בשנית.
בוש המשיך ורשם את שיא כל הזמנים של טורונטו בדאבל דאבל, אך קבוצתו לא הצליחה להעפיל לפלייאוף גם בעונה זו.
לקראת עונת תם חוזהו של בוש בראפטורס, כמו גם חוזיהם של סופרסטארים נוספים כלברון ג'יימס מקליבלנד קאבלירס ודוויין וייד ממיאמי היט.
בנוסף קיבל בוש ביקורת אישית על עזיבתו את טורונטו.
הג'נרל מנג'ר של טורונטו, בראיין קולנג'לו, אמר על המעבר: "ניסינו בשנים האחרונות לחבר חלקים בפאזל סביב בוש, לא משנה איזה שחקן הבאנו זה לא היה נראה שהשילוב בינו לכריס עובד".
ב-77 משחקים בהם שותף תרם בוש 18.7 נקודות ו-8.3 ריבאונדים בממוצע.
בוש תרם בסדרת הגמר 18.5 נקודות ו-7.3 ריבאונדים, כולל סל ניצחון במשחק השלישי, שהעניק למיאמי יתרון 1–2, אך הקבוצה הפסידה בשלושת המשחקים הנותרים ודאלאס זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
במהלך העונה הבאה, עונת , שהייתה עונה מקוצרת של 66 משחקים בשל שביתת השחקנים, שיחק בוש 57 משחקים לאחר שהחמיץ מספר משחקים בשל מתיחה בשרירי מיתר הברך.
במהלך העונה הסיט אריק ספולסטרה, מאמן הקבוצה, את בוש לעמדת הסנטר והחל לשחק בשיטה של סמול בול בחמישייה נמוכה יחסית.
בוש תרם לאורך העונה 18.0 נקודות ו-7.9 ריבאונדים וסייע למיאמי לסיים את העונה במאזן של 46 ניצחונות מול 20 הפסדים, ובמקום השני במזרח.
במשחק הראשון של סדרת חצי-גמר המזרח מול אינדיאנה פייסרס נפצע בוש, החמיץ את שארית הסדרה ושב לשורותיה של הקבוצה רק באמצע סדרת גמר המזרח מול בוסטון סלטיקס.
בסדרת הגמר מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר תרם בוש 14.6 נקודות ו-9.4 ריבאונדים, וסייע לקבוצתו לנצח בחמישה משחקים ולזכות באליפות.
בסוף עונת התגלה כי הוא סובל מקריש דם והוא לא חזר לשחק.
ביולי 2017 שוחרר ממיאמי, ובמרץ 2019 מספר הגופייה שלו ("1") הופרש על ידי הקבוצה.
קריירת המשחק הבינלאומית של בוש החלה בשנת 2002 כאשר שיחק בסגל נבחרת ארצות הברית הצעירה באליפות העולם לנוער.
לאחר שהחל בוש לשחק ב-NBA, זומן לסגל נבחרת ארצות הברית.
באוגוסט 2006 התמודד בוש ביחד עם חבריו לדאפט 2003, דוויין וייד, לברון ג'יימס, כרמלו אנתוני וקירק היינריך באליפות העולם בכדורסל שנערכה ביפן.
לאחר סיום עונת זומן בוש לסגל הנבחרת לקראת אליפות אמריקה בכדורסל 2007, אולם בעקבות פציעה ברגלו הודח מהסגל ולא שותף בטורניר.
בילדותו, בנוסף להיותו כדורסלן, היה בוש תלמיד מצטיין.
בעקבות הצלחתו ב-NBA ופרסומו, פתח בוש ערוץ משלו באתר יוטיוב.
בדצמבר 2009 יצא DVD דוקומנטרי, First Ink, על בוש.
בשנת 2004 הקים בוש קרן על שמו אשר שמה לה למטרה להעשיר את החינוך והכושר הגופני בקרב בני נוער.
הקרן פועלת בדאלאס וטורונטו, ואימו של בוש, פרידה, משמשת כיושבת ראש הקרן.
כחובב קריאה נלהב, דיבר בוש לעיתים קרובות בקרב ילדי טורונטו על היתרונות שבקריאה, הוא קיבל את תואר "עוזר הקהילה" מטעם ליגת ה-NBA על פעילותו בטורונטו ודאלאס.
בדצמבר 2008 דווח כי בוש תרם 75,000 דולר לקרן בשם Boys and Girls Clubs of Canada
ב-24 במרץ 2009, דווח כי חברתו לשעבר של בוש, תבעה משמורת יחיד על ילדם המשותף בטענה כי כשהייתה בחודש השביעי להריונה חדל בוש מלתמוך בה מבחינה כספית, ואף פינה אותה מדירתם.
כעבור שלושה ימים פורסם כי המחלוקת היא סביב הסכום בו יאלץ בוש לתמוך, ולא עצם התמיכה הפיננסית.
כריסטופר מייקל בנואה היה מתאבק קנדי הזכור במיוחד מימיו ב-WCW וב-WWE.
בנואה נולד במונטריאול, שבקנדה והחל להתאבק בשנת 1985 בקנדה בארגון "סטמפיד רסלינג".
הוא התאבק בארגון עד סגירתו בשנת 1989, למעט שהות קצרה ביפן ב-1987, כשדמותו זכתה לפופולריות מסוימת.
בשנת 1990 חזר ליפן בשם פגסוס קיד ובשנת 1991 עבר למקסיקו, שם התאבק בליגות השונות.
מעברים בין ליגות ההיאבקות בארצות הברית
בשנת 1993 הוחתם בנואה ב-WCW, אך כיוון שהיה מחויב לקרבות ביפן קיבל תפקיד של מתאבק בעל חשיבות נמוכה, שמקדם מתאבקים אחרים באמצעות הפסדים מתוכננים להם (בשפה המקצועית: ג'ובר).
ב-1994 דמותו של בנואה עברה "מתיחת פנים", שינתה את שמה לויילד פגסוס והוצגה כמנצחת בטורניר היאבקות חשוב ביפן.
בנואה הוחתם על חוזה ב-WWF (לימים ה-WWE), ממנו שוחרר במהרה, התאבק לאחר מכן בזירות עצמאיות וב-ECW, עד שב-1995 חזר ל-WCW.
תסריטאי ה-WCW ציוותו אותו לקבוצת המתאבקים "ארבעת פרשי האפוקליפסה" יחד עם המתאבקים הוותיקים ריק פלייר, בריאן פילמן וארן אנדרסון, כאשר שני האחרונים הוחלפו על ידי סטיב מונגו מקמייקל ודין מלנקו ב-1998. במסגרת הקבוצה, דמותו של בנואה זכתה לפופולריות גבוהה יותר והתסריט איפשר לו לזכות במספר תארים.
ב-1999, בנואה ביקש לעזוב את הארגון על אף הפופולריות לה זכה.
כבר באותו שבוע שבו עזב את WCW, הופיע בנואה בארגון המתחרה, ה-WWE והצטוות לדין מלנקו, פרי סאטורן ואדי גררו בקבוצה שנקראה "הרדיקלס".
הקריירה של בנואה נסקה ובשנת 2000 הוא זכה פעמיים באליפות הבין יבשתית, כשניצח את קורט אנגל ובילי גאן, בהתאמה, וכן בתואר הזוגות יחד עם כריס ג'ריקו מול טריפל H וסטיב אוסטין.
פציעה לא מתוכננת במהלך קרב אילצה אותו לעבור ניתוח בצוואר ולהיעדר עד שנת 2002, אך עם חזרתו, התסריט החזירו היישר ללב הקלחת העלילתית ודמותו זכתה שוב בתואר האלוף הבין יבשתי.
בנואה המשיך להופיע במספר קרבות עיקריים ודמותו ניצחה בחלקם.
משיאי עלילותיו היו בקרב על אליפות ארצות הברית מול המתאבק ג'ון "בראדשו" לייפילד (JBL), בו התסריט קבע כי דמותו של לייפילד תזכה בקרב ברמאות.
כתוצאה מכך, נקבע קרב חוזר שמשך קהל רב, וגם בו בנואה יצא כמפסיד.
שיא נוסף התרחש במאי 2006, עת קבע התסריט התקפה של בנואה בידי המתאבק מארק הנרי אשר גרמה לו כביכול לפציעות בגב ובצלעות.
בנואה חזר להתאבק באוקטובר 2006 וזכה באליפות ארצות הברית בפעם החמישית, בהמשך ישיר לפופולריות הגואה של דמותו.
ביוני 2007 עבר בנואה ל-ECW.
כבר בחודשו הראשון בליגה ייעד התסריט לבנואה זכייה באליפות ECW, אך בנואה לא הופיע לאירוע בו היה אמור לזכות עקב אובדן במשפחה, לטענתו.
לאחר מכן, התברר שבמהלך סוף השבוע שלאחר מכן בנואה שם קץ לחייו.
ב-25 ביוני 2007 נמצאו בנואה, אשתו ובנם מתים בביתם שבאטלנטה, שבמדינת ג'ורג'יה.
הפרק השבועי של Raw ששודר שעות מספר לאחר-מכן הוקדש לזכרם, אך לאחר שחקירת המשטרה העלתה חשד כי בנואה היה מעורב במותו שלו ושל בני משפחתו הוחלט להתעלם מזכרו ב-WWE.
ממצאי הנתיחות שלאחר המוות הוסיפו כי בנואה רצח את אשתו ננסי ואת בנו דניאל והתאבד.
בגופו נמצאו סטרואידים וכן שרידי התרופה זנקס, המשמשת בין השאר לטיפול בהתקפי חרדה.
זנקס נמצאה גם בגופותיהם של קורבנותיו של בנואה.
כריסטופר "כריס" יוג'ין אודונל הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, ודוגמן בעברו, אשר מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור ג'י קאלן בסדרת הטלוויזיה "NCIS: לוס אנג'לס" ברשת CBS, והוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1992 על תפקידו בסרט "ניחוח אישה".
אודונל נולד בווינטקה שבאילינוי, בנם של ויליאם צ'ארלס אודונל האב, מנהל כללי של תחנת הרדיו האזורית WBBM, ושל ג'ולי אן רוהס פון ברכט.
והוא הצעיר מבין שבעה אחים ואחיות, עם ארבע אחיות ושני אחים; והוא ממוצא אירי וגרמני.
משפחתו באה מרקע קתולי, ובעקבות כך נשלח בילדותו לבתי ספר קתוליים.
מגיל 13 עד גיל 16, עסק אודונל בדוגמנות והופיע במספר פרסומות.
הוא סיים את לימודיו התיכוניים ב-1988 והלך ללמוד בבוסטון קולג', אותו סיים עם תואר ראשון בשיווק.
אודונל התגלה בפרסומת טלוויזיה למקדונלד'ס, בה כיכב מייקל ג'ורדן.
בשנת 1990 קיבל את תפקידו הראשון בסרט קולנוע בשם "גברים אינם עוזבים", לצד ג'סיקה לאנג, וזכה בתפקיד בתור בנה של לאנג.
את הפריצה הגדולה עשה בדרמה הנוגעת ללב "ניחוח אישה" (1992), שם הופיע בתפקיד משני, בו גילם תלמיד קולג' תמים הנקרא להשגיח על קולונל עיוור (אל פצ'ינו) למשך כמה ימים.
על תפקידו בסרט קיבל אודונל מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
בהמשך הופיע בשורה של הצלחות, כדוגמת "שלושת המוסקטרים", שם גילם את ד'ארטניאן, "שמיים כחולים", "התא", קומדיית המתח של רוברט אלטמן "מי רצח את קוקי?" ו"מעבר לגבול הסכנה".
עם זאת, תפקידו כרובין, שותפו של באטמן בלוחמה בפשע ב"באטמן לנצח", הפך אותו לכוכב בהוליווד.
במעבר לסרט ההמשך, "באטמן ורובין", הוחלף השחקן המגלם את באטמן, אך כריס אודונל נשאר בתפקיד רובין.
בתחילת שנות האלפיים המעיט בהופעות בסרטים ופינה זמן לגדל את שלושת ילדיו, לצד אשתו, קרוליין פנטרייס.
ב-2004 חזר לאור הזרקורים כשכיכב בסרט "קינסי" לצד ליאם ניסן, ובהופעת אורח בסיטקום "שני גברים וחצי".
מכאן פנה לכיוון הטלוויזיה כשכיכב בסדרות "הפרקליטים", "האנטומיה של גריי" ובסדרה דרמטית-קומית בשם "Head Cases", בה כיכב בתפקיד הראשי.
סדרה זו זכתה לרייטינג נמוך ונקטלה על ידי המבקרים, מה שגרם לה לרדת מן המרקע בספטמבר 2005 לאחר שני פרקים בלבד.
בשנת 2009 הצטרף אודונל לצוות סדרת הספין-אוף "NCIS: לוס אנג'לס" ושיחק שם במשך 14 עונות.
במאי 2023, גילם את הסוכן של פיט דייווידסון בקומדיה הדרמטית "באפקיס" של Peacock.
במרץ 2025, הוכרז כי אודונל הצטרף לצוות השחקנים של הסדרה "מוקד 911: נאשוויל" של רשת ABC, ספין אוף של "מוקד 911", בתפקיד ראשי ויגלם את קפטן דון שארפ, קפטן מכבי אש ורוכב רודיאו שמנהל את תחנת הכיבוי בנאשוויל לצד בנו.
באפריל 1997 נישא אודונל לחברתו קרוליין פנטרייס בקתדרלת סנט ג'ורג' בוושינגטון די.
סי., שאותה הכיר בעת לימודיו בקולג'.
לזוג חמישה ילדים, שלושה בנים ושתי בנות.
אחיו של אודונל, ג'ון, הקים את חברת ההלבשה "Johnnie-O".
כריסטופר ניקולס סאראנטקוס , הידוע בשם הבמה כריס אנג'ל הוא מוזיקאי, קוסם, מנטליסט, מהפנט, שחקן, פעלולן אמריקני המוכר בעיקר בזכות מופעו הטלוויזיוני כריס אנג'ל מיינדפריק''.
כריס אנג'ל נולד וגדל בלונג איילנד, ניו יורק לג'ון ודימיטרה סאראנטקוס ולו שני אחים בשם קוסטה וג'יי.די.
אביו, שמת ממחלת הסרטן, היה להשראה עצומה לכריס.
על-פי ראיון שנערך עם לארי קינג לפני ליל כל הקדושים ב-2007 סיפר כי בילדותו שימש כעוזר כומר בכנסייה האורתודוקסית היוונית, וכי עדיין חש זיקה עזה לדת.
אנג'ל גדל עם אהבה למוזיקה וכבר בגיל שש גילה עניין בתחום הקוסמות, כאשר דודתו חשפה בפניו לראשונה טריק קסמים.
אחד הקוסמים שהשפיעו רבות על כריס היה הארי הודיני, ומרבית מהופעותיו כיום עושות לו מחווה.
כנער מתבגר נהג להופיע אנג'ל במסיבות, מועדוני לילה ובאירועים משפחתיים.
אנג'ל מנגן בלהקת רוק תעשייתי בשם "אנג'לדסט" עם חברו קלייטון סקוט, שהפיק חיבר ועזר בעיבוד הפסקול לסדרת "מיינדפריק".
בין השנים 2001–2006 היה כריס נשוי לשחקנית ג'ואן וינקהרט.
אנג'ל יצא במופע "עולם האשליות" במדיסון סקוור גארדן ב-1998, ובעקבותיו יצא במופע אוף ברודוויי בשם "כריס אנג'ל מיינדפריק" שרץ בכיכר טיימס עד ה-6 בינואר 2003 עם למעלה מ-600 הופעות, מופע אותו יצר, הפיק, ערך וביים.
כריס התארח בהפקות טלוויזיוניות רבות ביניהם "מדע הקסם", "על-טבעי" ועוד.
כריס הפך לקוסם היחיד שזכה פעמיים (2001 ו-2004) בפרס מרלין של איגוד הקוסמים הבינלאומי, שציין את האמנים זיגפריד ורוי כאמנים המשפיעים ביותר של העשור, ואמנים כאנג'ל, דייוויד קופרפילד ודייוויד בליין כמשפיעים ביותר ב-25 שנים האחרונות.
כריס גם זכה בפרס קוסם השנה ב-2005 לאקדמיה לאומנות הקסם.
במהלך הקריירה הספיק כריס לחשוף כמה וכמה טריקים בפני הצופים בבית, אם כי הביצוע היה פשטני למדי ואשר לא נועד לחשוף את סודותיו הגדולים.
כריס דן בחייו האישיים והמקצועיים בספרו "מיינדפריק: סודות נחשפים" שראה אור ב-24 באפריל 2007 והפך לרב-מכר בלוס אנג'לס טיימס.
בשנת 2007 רשת NBC החתימה את אנג'ל כשופט לצד אורי גלר בגרסתה האמריקאית לתוכנית הטלוויזיה הישראלית "היורש" ("Phenomenon"), שבה מחפשים אחר המנטליסט הבא.
אנג'ל מופיע במופע אשליות של קרקס השמש שייקרא "Criss Angel: Believe" המופק במלון לוקסור, לאס וגאס, כאשר תאריך התחיל באוקטובר 2008. לאחרונה יצא כריס בהצהרה כי המופע מתוכנן לרוץ כעשר שנים עם 4,600 מופעים ואופציה להארכת החוזה לחמש שנים נוספות.
כריס אנג'ל הוא כוכב ויוצר הסדרה כריס אנג'ל מיינדפריק מבית רשת הטלוויזיה A&E נטוורק.
שתי העונות הראשונות צולמו במלון האלאדין שבלאס וגאס, והעונה השלישית במלון לוקסור.
נכון ל-2009, לסדרה קיימות חמש עונות.
בתוכניתו, שהחלה ב-20 ביולי 2005, הפגין כריס יכולות רבות ביניהן הליכה על פני המים, ריחוף מעל המלון לוקסור, ריחוף בין שני בניינים, ביתור לשניים לעיני קהל, הישרדות מפיצוץ כשהוא כלוא בארגז חומר נפץ, היחלצות בעודו נקבר חי, היחלצות מחבית נפט מגובה רב וכיוצא בזה.
במהלך צילומים של העונה השלישית, כריס פצע את צווארו כשהוא מנסה להימלט מרכב להעברת אסירים בטרם הרכב יושלך מצוק.
הפקת הסדרה הופסקה לשבועיים ימים בעוד כריס מחלים מהפציעה.
בעונה הרביעית כריס נפצע בידו לאחר שניסה לתפוס מסמר שנורה מאקדח מסמרים.
את כלל האלבומים הוציא כריס לאור באופן עצמאי, בחסות חברת התקליטים APITRAG.
2002 - Mindfreak, פסקול לעונה הראשונה של התוכנית "כריס אנג'ל מיינדפריק"
2006 - Criss Angel Mindfreak, פסקול לעונה השנייה של התוכנית "כריס אנג'ל מיינדפריק"
כריס אלן ברודריק הוא מוזיקאי, גיטריסט הפועל תחת מספר להקות.
בעבר היה חבר בלהקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'.
הוא נודע כנגן גיטרת 7 מיתרים.
ברודריק החל להתאמן על הגיטרה בגיל 11, תחומי ההתעניינות שלו כללו מוזיקה קלאסית, רוק, ג'אז ובלוז.
ברודריק ניגן בעיקר על גיטרות חשמליות וקלאסיות אך גם למד לנגן על פסנתר ואף על כינור.
ברודריק מחזיק תואר במוזיקה קלאסית שקיבל מאוניברסיטת דנבר.
אחרי שגיטריסט להקת מגאדת' גלן דרובר עזב את הלהקה, אחיו שון המליץ על כריס ברודריק כמחליף אפשרי.
דייב מאסטיין, סולן הלהקה, צפה בהתרשמות בהקלטה של ברודריק מנגן ויצר עמו קשר, כעבור כשבועיים צורף ברודריק ללהקה כחבר רשמי.
ברודריק פרש ממגאדת' בגלל חילוקי דעות מוזיקליים, הצטרף ללהקת Act of Defiance יחד עם שון ומקומו במגאדת' התפנה עבור הגיטריסט הברזילאי קיקו לוררו
כריסטופר מוריס "כריס" בראון הוא זמר, כותב שירים, רקדן, במאי ושחקן אמריקאי.
בראון נולד בעיירה טאפהאנוק שבווירג'יניה.
מאז שהיה קטן אהב מוזיקה, לימד את עצמו לשיר ולרקוד והושפע ממייקל ג'קסון, מאריתה פרנקלין ומסטיבי וונדר.
בגיל 11 הבחינה אמו בכישרונו ועודדה אותו להמשיך בכך.
בעקבות זאת חיפשו מפיקים מקומיים.
לאחר כמה ניסיונות משך את תשומת הלב של קבוצת מפיקים קטנה שעזרה לו להקליט את הדמו שלו.
לאחר מכן ב-2004 עזב את בית הספר התיכון ועבר להתגורר בניו יורק עם קבוצת המפיקים במטרה למצוא חברת הקלטות.
בסופו של דבר קיבל הזדמנות ונבחן מול טינה דייוויס ו-L.A.
הם התלהבו מהכישרון שלו ונכנס לאולפן הקלטות ובמשך חצי שנה הקליט כ-50 שירים.
לבסוף הוכנסו רק 14 שירים לאלבום הבכורה.
ב-29 בנובמבר 2005 הוציא בראון את אלבום הבכורה שלו שנקרא על שמו - Chris Brown.
האלבום, שנכנס למצעד הבילבורד, מכר מעל 155,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Run It!" שנכנס למצעד הבילבורד.
הסינגל הפך להצלחה ברחבי ארצות הברית.
הסינגל השני היה "Yo Excuse Me Miss", שהפך גם הוא להצלחה ונכנס לעשרת הגדולים.
הסינגל השלישי, "Gimme That" שבו הוא מארח את הראפר ליל ויין, יצא ב-2 במרץ 2006. הסינגל הרביעי יצא ב-8 באוגוסט היה "Say Goodbye" ששימש חלק מהפסקול של הסרט "סטפ אפ", ב-23 באוקטובר 2006 יצא שיתוף פעולה של בראון עם הראפר באו וואו בשיר "Shortie Like Mine".
ב-15 בינואר 2007 יצא שיתוף פעולה של בראון יחד עם ליל ויין בשיר "Poppin'".
זמן קצר לאחר סיום סיבוב ההופעות שלו יחד עם ני-יו, החל בראון בהפקת אלבום האולפן השני שלו, "Exclusive", אשר היה אמור לצאת באוגוסט 2007 אך נדחה ויצא ב-6 בנובמבר 2007. בשבוע הראשון ליציאתו מכר האלבום מעל 300,000 עותקים.
הסינגל הראשון שיצא היה "Wall to Wall" שיצא ב-29 במאי 2007 והגיע למקום ה-22 במצעד הבילבורד.
ב-21 באוגוסט יצא הסינגל השני מהאלבום שהיה "Kiss Kiss", דואט יחד עם הזמר טי-פיין השיר צבר הצלחה שהתגברה מאז יציאתו וביצע את העלייה הכי גדולה של כריס מאז "Run It".
ב-19 בנובמבר 2007, הוציא בראון את הסינגל השלישי "With you", השיר הפך להצלחה גדולה ברחבי ארצות הברית והגיע למקום השני במצעד הבילבורד.
השיר הפך ללהיט מסביב לעולם ואף נחשב לשיר הכי מוצלח של בראון עד אז.
בטקס ה-VMA, טקס פרסי המוזיקה של MTV באמריקה, זכה בראון בקטגוריית סינגל הפופ הגברי הטוב ביותר על השיר "With you".
במקביל ביצע בראון דואט עם זוכת העונה השישית של תוכנית הכישרונות "אמריקן איידול", ג'ורדן ספארקס, שנקרא "No Air" אשר יצא ב-11 בפברואר 2008. שיתוף הפעולה זכה להצלחה כבירה ברחבי ארצות הברית ובאירופה ובפרסים שונים בטקסים ובמועמדות לגראמי.
לאחר מכן שיתף פעולה עם הראפרית "ליל מאמא" בשיר "Shawty Get Loose" שיצא ב-4 במרץ ושיתוף פעולה עם הראפר דייוויד באנר בשיר "Get Like Me" שיצא ב-12 במרץ.
ב-6 באפריל 2008 הוציא בראון את הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום שהיה "Take You Down".
סיבוב ההופעות של האלבום החל ב־6 בדצמבר 2007 והסתיים ב-9 בפברואר 2008.
ב-3 ביוני 2008 יצא אלבומו של בראון בעריכה מחודשת עם שש רצועות חדשות וביניהן השיר "Forever" שהיה גם הסינגל הראשון מן העריכה המחודשת של האלבום.
הסינגל הגיע למקום השני במצעד הבילבורד.
הסינגל השני והאחרון מהעריכה המחודשת של האלבום נקרא "Superhuman" שהיה דואט עם הזמרת קרי הילסון.
על אלבומו, הוא זכה בתואר "זמר השנה" של טקס פרסי המוזיקה האמריקאית.
באוגוסט 2008 ביצע את השיר "Dreamer" כחלק מהפסקול לטקסי האולימפיאדה והשתתף בשיר "What Them Girls Like" של הראפר האמריקאי "לודאקריס".
ב-10 באוקטובר הוציא כריס עוד דואט הפעם עם הראפר "טי-פיין" שנקרא "Freeze".
ב-14 בינואר 2009 יצא שיתוף פעולה של בראון יחד עם פארל ויליאמס בשיר "Work That!".
ב-18 ביולי יצא השיר "Better on the Other Side" שהיה שיר מחווה לזכרו של הזמר מייקל ג'קסון וכלל אמנים כמו בראון, אשר, בויז טו מן, שון קומבס ודה גיים.
ב-9 באוגוסט יצא שיתוף פעולה של בראון עם הזמרת אסתר דין בשיר "Drop It Low".
ב-8 בדצמבר 2009 יצא אלבומו השלישי של בראון שנקרא "Graffiti".
הסינגל הראשון היה "I Can Transform Ya" בשיתוף עם הזמר ליל ויין, השיר יצא ב-29 בספטמבר והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד.
ב-23 בנובמבר יצא "Crawl" שהיה הסינגל השני והאחרון מהאלבום וזכה להצלחה רבה.
ב-14 בדצמבר הופץ דואט של בראון עם הראפר ג'ולז סנטנה בשם "Back to the Crib".
ב-14 בפברואר 2010 יצא אלבום עם אוסף שירים חדשים של בראון שנקרא "In My Zone".
ב-19 ביוני 2010 הופץ אלבום אוסף שני של בראון בשם "Fan of a Fan" בשיתוף עם הראפר האמריקאי "Tyga".
הסינגל הראשון שהופץ היה "Deuces" אשר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד.
באלבום מארחים בראון וטייג'ה את האומנים: "Kevin McCall", "Bow Wow" וליל ויין.
ב-24 באוגוסט יצא הסינגל "Make a Movie".
הסינגל השני מהאלבום שהופץ היה "No Bullshit" שיצא ב-18 בינואר 2011. ב-22 בספטמבר יצא שיתוף פעולה של בראון עם הראפר באו וואו בשיר "Ain't Thinkin' 'Bout You".
ב-25 באוקטובר 2010 יצא הסינגל הראשון מאלבומו הרביעי של בראון "Yeah 3x".
ב-29 באוקטובר יצא שיתוף פעולה של בראון עם הזמר T.I.
ב-1 בפברואר 2011 הופץ הסינגל השלישי מהאלבום שהיה "Look At Me Now" בו מתארח ליל ויין, השיר נכנס למקום ה-6 במצעד הבילבורד.
במקביל שיתף בראון פעולה בשיר "Champion" לצד הראפר צ'ימפ.
ב-1 במרץ יצא שיתוף פעולה של בראון עם הראפר ביג שון בשיר "My Last".
ב-8 במרץ יצא שיתוף פעולה שני של בראון עם הזמרת קרי הילסון בשיר "One Night Stand".
ב-11 במרץ יצא השיר "Beautiful People", שהיה הסינגל השלישי מהאלבום והיה שיתוף פעולה של בראון יחד עם בני בנאסי.
שבוע לאחר מכן ב-18 במרץ 2011 יצא לאור האלבום עצמו שנשא את השם "F.A.M.E." (ראשי תיבות של Forgiving All My Enemies ו-Fans Are My Everything).
ב-22 במרץ יצא דואט של בראון עם הראפר טי-פיין בשיר "Best Love Song".
הסינגל הרביעי מהאלבום היה "She Ain't You" שיצא ב-28 במרץ.
הסינגל הבא שיצא האלבום היה "Next to You" שיצא ב-24 ביוני והיה דואט עם הזמר ג'סטין ביבר.
ב-28 ביוני יצא השיר "Pot of Gold" יחד עם דה גיים.
ב-26 ביולי יצא השיר "Body 2 Body" וב-2 באוגוסט יצא שיתוף הפעולה של בראון יחד עם הניו בויז בשיר "Better with the Lights Off".
הסינגל השישי והאחרון מהאלבום היה "Wet the Bed" שיצא ב-13 בספטמבר.
ב-1 באוקטובר השתתף בראון בשיר "International Love" לצד הראפר פיטבול.
השיר הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד.
ב-20 באוקטובר יצא שיתוף פעולה של בראון עם פאט ג'ו בשיר "Another Round".
ב-16 בנובמבר התארח בראון בשיר "Why Stop Now" לצד הראפר באסטה ריימס וב-18 בנובמבר יצא השיר "Strip".
אלבומו החמישי של בראון יצא ב-29 ביוני 2012 ונקרא "Fortune".
הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה "Turn Up The Music" שיצא ב-7 בפברואר 2012. ב-20 בפברואר יצא הרמיקס הרשמי של השיר שכלל שיתוף פעולה עם הזמרת ריהאנה.
לאחר מכן יצא הרמיקס לשיר "Birthday Cake" של ריהאנה שאירחה את בראון.
ב-27 במרץ יצא דואט של בראון עם הזמרת ניקי מינאז' בשיר "Right by My Side".
ב-3 באפריל יצא שיתוף פעולה של בראון עם מגוון אומנים בשיר "Take It to the Head".
הסינגל השני מהאלבום היה "Sweet Love" שיצא ב-10 באפריל.
ב-13 באפריל יצא הסינגל השלישי שהיה "Till I Die".
ב-28 באפריל יצא שיתוף פעולה של בראון יחד עם ליל ויין בשיר של התקליטן דייוויד גטה בשם "I Can Only Imagine" שיצא מהאלבום Nothing but the Beat.
ב-4 במאי שיתף בראון פעולה עם הזמרת ברנדי נורווד בשיר "Put It Down".
ב-18 במאי הוציא בראון את הסינגל הרביעי מהאלבום שהיה "Don't Wake Me Up" שהגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד.
הסינגל החמישי והאחרון שיצא מהאלבום היה "Don't Judge Me" שיצא ב-14 באוגוסט.
ב-17 באוגוסט יצא השיר "Algo Me Gusta de Ti" של הצמד הפורטו ריקני "Wisin & Yandel".
ב-2 בספטמבר יצא השיר "Celebration", שיתוף פעולה בין בראון לראפר דה גיים.
ב-17 בינואר 2013 יצא שיתוף פעולה של בראון עם הזמר פאבולוס בשיר "Ready".
ב-13 בפברואר יצא הסינגל "As Your Friend" של הזמר והדי ג'יי אפרוג'ק אשר אירח את בראון בשיר.
הסינגל הראשון מאלבומו השישי של בראון יצא ב-29 במרץ ונקרא "Fine China".
ב-4 באפריל יצא דואט של בראון עם הזמר טייג'ה בשיר "For the Road".
ב-15 באפריל הופץ שיתוף פעולה של בראון עם הזמר שון קינגסטון בשיר "Beat It".
ב-17 ביוני יצא דואט של בראון עם הזמרת המנוחה אליה אשר נעשה שימוש בהקלטות שבוצעו לפני מותה בשיר "Don't Think They Know" אשר שימש כסינגל השני מהאלבום.
ב-16 ביולי יצא שיתוף פעולה נוסף בין בראון לניקי מינאז' בשיר "Love More" אשר יצא כסינגל השלישי מהאלבום.
ב-4 בספטמבר יצא שיתוף פעולה עם הראפר פושה טי בשיר "Sweet Serenade".
ב-17 בספטמבר יצא השיר "Show Me" יחד עם קיד אינק.
וב-19 בדצמבר יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שנקרא "Loyal".
אלבומו השישי של בראון נקרא "X" ויצא לאור ב-16 בספטמבר 2014. ב-11 במרץ 2014 יצא שיתוף פעולה שני של בראון וקיד אינק בשיר "Main Chick".
ב-30 ביוני יצא שיתף פעולה של בראון יחד עם אשר וריק רוס בשיר "New Flame" אשר מהווה את הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום.
ב-3 באוגוסט יצא שיתוף פעולה של בראון ומספר אומנים נוספים בשיר "Hold You Down".
ב-28 באוקטובר יצא שיתוף פעולה של בראון עם ניקי מינאז', ליל ויין ודרייק בשיר "Only".
ב-11 בנובמבר יצא שיתוף פעולה של בראון עם אומריאן והזמרת "Jhene Aiko" בשיר "Post to Be".
ב-20 בפברואר 2015 יצא אלבום שיתוף פעולה של בראון יחד עם טייג'ה שנקרא "Fan of a Fan: The Album".
הסינגל הראשון מהאלבום היה "Ayo" אשר יצא ב-6 בינואר.
ב-9 בינואר שיתף בראון פעולה שוב עם קיד אינק בשיר "Hotel".
ב-6 בפברואר יצא הסינגל השני, "Bitches N Marijuana".
ב-10 בפברואר יצא שיתוף פעולה של בראון עם הזמרת סבין סטריטר בשיר "Don't Kill The Fun".
ב-24 בפברואר יצא שירו של T.I.
ב-3 במרץ יצא השיר "Five More Hours" של התקליטן דוראו בעריכה מחודשת יחד עם בראון.
ב-12 במרץ יצא שיתוף פעולה בין בראון לג'יימי פוקס בשיר "You Changed Me".
ב-21 באפריל שיתף בראון פעולה שוב עם פיטבול בשיר "Fun".
ב-4 במאי יצא השיר "Do It Again" של הזמרת פיה מיה אשר אירחה את הראפר טייג'ה ואת בראון.
ב-12 במאי יצא השיר "How Many Times" בהשתתפותו של בראון ואומנים נוספים.
ב-26 ביוני יצא השיר "All Eyes on You" של הראפר מיק מיל אשר אירח את בראון ואת הראפרית ניקי מינאז'.
באותו יום יצא הסינגל הראשון מאלבומו השביעי של בראון, הסינגל נקרא "Liquor".
ב-27 ביולי 2015 הגיע בראון לישראל והופיע באמפי פארק בראשון לציון.
למעלה מעשרת אלפים צופים הגיעו להופעה.
ב-7 באוגוסט יצא שיתוף פעולה של בראון עם הזמרת ריטה אורה בשיר "Body on Me".
ב-21 באוגוסט יצא "Moses", שירו של הראפר פרנץ' מונטנה יחד עם בראון.
הסינגל השני מהאלבום היה "Zero" אשר יצא ב-18 בספטמבר.
ב-22 בספטמבר יצא שירו של הראפר ביג שון, "Play No Games" יחד עם בראון.
ב-2 באוקטובר יצא השיר "Player" של הזמרת טינאשי יחד עם בראון.
שבוע לאחר מכן יצא שיתוף פעולה של בראון עם ריק רוס בשיר "Sorry" ושיתוף פעולה אחר של בראון עם אמנים נוספים בשיר "Gold Slugs".
ב-9 בנובמבר יצא הסינגל השלישי מהאלבום שנקרא "Back to Sleep".
השיר זכה למעמד זהב בניו זילנד ומכר למעלה מ-300 אלף עותקים בארצות הברית לבד.
לאחר מכן יצא לשיר גרסה אשר כללה את הזמרים אשר וזאין מאליק.
בעקבות ההצלחה הוציא בראון רמיקס שהיה בעצם חלק המשך לשיר וכלל את הזמרים מיגל, אוגוסט אלסינה וטריי סונגז.
חלק מספר 3 יצא ב-10 באפריל 2016 וכלל את הזמר האמריקאי טאנק, אר.
הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום היה "Fine by Me" אשר יצא ב-27 בנובמבר.
ב-18 בדצמבר יצא אלבום הסטודיו השביעי של בראון אשר נשא את השם "Royalty" כשמה של בתו.
האלבום הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד וזכה למעמד זהב כשלושה חודשים לאחר יציאתו.
באותו יום עלה לחשבון היוטיוב של הזמר קליפ לשיר "Little More" אשר כלל את בתו.
ב-3 בפברואר 2016 יצא שיתוף פעולה בין זנדאיה לבראון בשיר "Something New".
ב-27 במרץ יצא גרסת רמיקס לשיר "I'm the Man" של הראפר 50 סנט אשר כללה שיתוף פעולה עם בראון.
ב-31 במרץ יצא שיתוף הפעולה השני של בראון עם בני בנאסי הפעם בשיר "Paradise".
ב-17 באפריל התארח בראון בשירו של ג'י-איזי שנקרא "Drifting".
ב-1 במאי 2016 הכריז בראון על אלבום הסטודיו השמיני שלו שיקרא "Heartbreak on a Full Moon".
הסינגל הראשון מהאלבום היה "Grass Ain't Greener" אשר יצא ב-5 במאי, וב-26 באוגוסט יצא הקליפ לשיר.
יום לאחר מכן התארח בשיר "No Romeo No Juliet" של הראפר 50 סנט.
ב-26 במאי התארח בראון בשירו של DJ Drama בשם "Wishing".
ב-17 ביוני שיתף פעולה עם Teyana Taylor בשיר "Freak On".
ב-11 ביולי השתתף בשירו של Famous Fresh הנקרא "Leave Broke".
ב-28 ביולי התארח בשיר "Do You Mind" של DJ Khaled.
ב-1 בספטמבר פרסם שיר חדש בשם "What Would You Do?".
ב-18 בספטמבר פרסם את הגרסה המלאה לשיר "Lady In The Glass Dress", שיצא כ-Interlude באלבומו השישי "X".
ב-21 בספטמבר אירח את Bryson Tiller בשיר חדש שהוציא הנקרא "Keep You In Mind".
ב-8 ביוני הוציא שיר חדש שנקרא " Welcome To My Life " עם הזמר קאל סקראבי על הסרט הדוקומנטרי החדש עליו, בתאריך 16 באוגוסט בראון הוציא קליפ לשיר "Questions", לאחר מכן כריס הוציא השיר "Pills & Automobiles" שהוא גם חלק מהאלבום שעתיד לצאת.
ב-31 באוקטובר בראון הוציא את אלבומו החדש שבו 45 שירים.
ב-4 בינואר 2019 הוציא בראון את הסינגל הראשון מתוך אלבומו התשיעי, Indigo.
ב-4 בפברואר התארח בשירו של טריי סונגז "Chi Chi".
ב-11 באפריל הוציא את הסינגל השני מתוך האלבום, "Back to Love.
השיר השלישי מתוך האלבום, "Wouble Up" בשיתוף ג'י-איזי וניקי מינאז', יצא שבוע לאחר שיר זה.
ב-25 באפריל התארח בשיר של מרשמלו ביחד עם טייגה בשם "Light It Up".
ב-2 במאי, בראון חשף את רשימת האורחים שהולכים להופיע באלבום, ברשימה הופיעו אמנים כמו ניקי מינאז', טייגה, ג'סטין ביבר, ליל ויין, ג'וינר לוקאס ודרייק.
ב-28 ביוני הוציא בראון את האלבום Indigo.
בארצות הברית, Indigo הופיע במקום הראשון בבילבורד 200 עם 108,000 עותקים בשבוע הראשון שלו.
ב-5 במאי 2020 יצא לאור האלבום "Slime & B" שבו שיתף פעולה עם האומן יאנג ת'אג.
ב-2 באוגוסט הכריז בראון על אלבום חדש שיקרא "Breezy" ויכלול סרט קצר שילווה ליציאת אלבום.
ב-14 בינואר 2022 יצא הסינגל הראשון מהאלבום שנקרא "Iffy".
ב-17 ביולי 2023 השתתף בסינגל "Motion" של טיי דולה סיין.
בדצמבר 2024, פורסם כי בראון הוא בין המוזיקאים שקיבלו מענקים מתוכנית Shuttered Venue Operations Grant (SVOG), שנועדה לסייע למקומות עצמאיים וקבוצות אמנות שנפגעו במהלך מגפת הקורונה.
התוכנית נחתמה כחוק על ידי דונלד טראמפ בשנת 2020, והייתה מיועדת לכיסוי הוצאות "רגילות ונחוצות" עבור חברות ההפקה של האמנים וניתנו רק לאמנים שהראו ירידה בהכנסות של לפחות 25% בין רבעון אחד בשנת 2019 לרבעון המקביל בשנת 2020, ונדרשו להצהיר על כך בתום לב.
בראון קיבל מענק של 10 מיליון דולר לחברת CBE Touring, מתוכם שילם לעצמו 5.1 מיליון דולר וכמעט 80,000 דולר על מסיבת יום ההולדת ה-33 המפוארת שלו.
במקביל לחייו כזמר ניסה בראון את כישורי המשחק שלו ובשנת 2006 שיחק בסדרה "Christmas in Washington" ובסרט הדרמה המוזיקלית "אחוות הריקודים" אשר יצא ב-12 בינואר 2007. הסרט זכה לביקורות לא מחמיאות מצד המבקרים, אך גרף במהרה כ-61 מיליון דולר בקופות, מה שסלל לכריס את דרכו בתעשיית הסרטים.
באותה השנה שיחק בסרט הדרמה "This Christmas" שיצא ב-21 בנובמבר 2007. לאחר מכן השתתף בסרטים "Into the Woods" שיצא ב-2008, "Blood Rogues" ו-"Phenom" ב-2009, "Takers" בשנת 2010.
בראון השתתף בכמה סצנות בסרט "לחשוב כמו גבר" שיצא בשנת 2012. כמו כן, שיחק בתפקיד ראשי בדרמת הריקודים "הקרב על הרחבה" אשר יצא בספטמבר 2013.
ב-2008, ניהל מערכת יחסים עם ריהאנה.
בפברואר 2009, ביום בו התקיים טקס פרס גראמי ה-51, נעדרו השניים מהטקס, ומאוחר יותר התברר כי בראון הכה את ריהאנה בעקבות ויכוח שפרץ ביניהם כאשר השניים היו בתוך מכונית ולאחר מכן השאיר אותה כאשר היא חבולה ופצועה.
בעקבות אותו מקרה, קיבל בראון צו הרחקה מריהאנה כאשר עליו להתרחק ממנה במרחק של 50 מטרים לפחות ובאירועים מתוקשרים מרחק של 9 מטרים.
במהלך שנת 2012, ביטלה ריהאנה את צו ההרחקה.
והשניים חזרו להיות בזוגיות וב-2013 נפרדו.
ב-2015 פורסם כי בראון הוא אב לתינוקת בת שנה ששמה הוא רויאלטי.
בראון ואם הילדה, ניה גוזמן, מנהלים ביניהם משמורת משותפת עליה.
על פי ההסכם, היא נמצאת באחריותו 12 ימים בחודש ובנוסף הוא אחראי לשלם לאם דמי מזונות עבור גידול הילדה.
ב-11 בנובמבר 2019 נולד בנו השני איקו.
ב-7 בינואר 2022 נולדה בתו השלישית, לובלי.
בינואר 2019 נעצר בצרפת בחשד לאונס אך בהמשך שוחרר לאחר שהמשטרה קיבלה את גרסתו לכך שמדובר בתלונת שווא, הוא שוחרר ומסר כי יתבע את המתלוננת.
בינואר 2025, בראון תבע את חברת האחים וורנר על סכום של 500 מיליון דולר בנוגע לאשמות של תקיפה מינית שהועלו בסדרת הדוקו "Chris Brown: A History of Violence" והאשים אותה בלשון הרע ובהתעללות רגשית מכוונת.
הוא טען שהסדרה כוללת טענות דיבה שהוכחו כבלתי מבוססות, ושפורסמו למטרות רווח.
אלבומי שיתוף פעולה - מיקסטייפים
2019: Angels & Demos (יחד עם ג'וינר לוקאס)
2008: החיים היפים של זאק וקודי
כריסטופר (כריס) קית' אירוויין הידוע יותר בשם הבמה שלו, כריס ג'ריקו הוא זמר, שחקן ומתאבק אמריקאי-קנדי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
הוא ידוע בעיקר בשל הופעותיו בארגון ההיאבקות WWE.
אירוויין החל את דרכו בעולם ההיאבקות ב-1990, כשהיה בן 19. תחילה הופיע במופעים עצמאיים ואט-אט הצליח לחדור לליגות ומופעי ארגונים קטנים בארצות הברית, קנדה, יפן ומקסיקו.
באותה תקופה אימץ לעצמו את שם הבמה ג'ריקו (Jericho).
אירוויין זכה להכרה גדולה יותר כשהועסק לבסוף על ידי ארגון ECW האמריקאי, כאשר החל להפוך פופולרי יותר ויותר, באמצע שנות התשעים.
אירוויין שולב בעלילות השונות והופיע בקרבות מבוימים לצד כוכבי הארגון באותה התקופה.
ב-1996 החל לעבוד בעבור הארגון המתחרה - WCW.
הוא הופיע לראשונה ב-26 באוגוסט 1996, וב-15 בספטמבר, הופיע באירוע הגדול הראשון שלו, בקרב מול כריס בנואה.
אחרי קרבות עם בנואה, סיקס ואדי גאררו, ב-28 ביוני 1997 ג'ריקו ניצח את סיקס בלוס אנג'לס וזכה באליפות למשקל בינוני.
ב-12 באוגוסט הוא זכה בתואר בפעם השנייה לאחר שניצח את אלכס רייט.
דמותו של ג'ריקו הפכה לדמות "רעה" כשזכה בתואר בפעם השלישית מריי מיסטריו.
לאחר הקרב, ג'ריקו תקף את הברך של מיסטריו ופצע אותו.
אז הוא התחיל יריבות עם חובנטוד גאררה, שהסתיים בקרב תואר מול מסכה, בו ניצח ג'ריקו.
הוא החל לאסוף חפצים מיריביו, כמו המסכה של גאררה, שמלה הוואית של "הנסיך איוקייה" וסרט הראש של דיסקו אינפרנו.
אז ג'ריקו התחיל יריבות עם דין מלנקו.
ג'ריקו אמר שהוא מתאבק יותר טוב ממלנקו אבל לא נלחם מולו.
בשל יכולותיו הטכניות, כונה מלנקו "האיש בעל אלף האחיזות".
ג'ריקו אמר שהוא "איש 1,004 האחיזות" ולאחר שזכה בקרב, הוציא רשימת נייר והקריא ממנה "אחיזות" שהוא מכיר, שרובן מזויפות וחצי מהן הן גרסה נוספת למהלך שכבר אוזכר.
ג'ריקו ניצח את מלנקו באירוע וגרם למלנקו לצאת להפסקה קצרה.
לפני האירוע הבא, נקבע קרב מרובה משתתפים שבו המנצח יפגוש את ג'ריקו על התואר.
המתאבק שניצח בקרב עטה מסכה, והתברר שזהו מלנקו, שמיידית לאחר מכן התמודד מול ג'ריקו וזכה ממנו בתואר, אך לאחר מכן התואר פונה, כיוון שג'ריקו הלין על כך שלא ידע שיפגוש במלנקו, ואף טען שהוא קורבן לקונספירציה תוך כדי שהאשים את ביל קלינטון בתכנון העניין.
ג'ריקו ניצח את מלנקו בפסילה במהלך קרב על התואר הפנוי לאחר שמלנקו הכה אותו עם כיסא, ואז מלנקו הושעה.
באירוע לאחר מכן, ג'ריקו נלחם מול ריי מיסטריו ששב אל הארגון.
האחרון גבר עליו בקרב ללא פסילות על התואר לאחר שמלנקו התערב.
האליפות הוחזרה לג'ריקו בגלל ההתערבות.
בחודש לאחר מכן, הוא הפסיד את התואר לחובנטוד גררה בקרב שבו מלנקו שפט.
בשנת 1998 הוא ניצח בתחרות World War 3 .
יומיים לאחר שהפסיד את תואר משקל הקל, ג'ריקו ניצח את סטיבי ריי (שהחליף את בוקר טי) וזכה באליפות הטלוויזיה.
מיד לאחר מכן, ג'ריקו איתגר את אלוף העולם, גולדברג לקרב.
ג'ריקו ניצח גמד שהיה לבוש כמו גולדברג ואמר שהוא ניצח את גולדברג 4 פעמים, אבל לעולם לא התאבק איתו באמת באותה תקופה.
הוא אמר שחוסר הרצון של ההנהלה לשים אותו בקרב מול גולדברג גרם לו לעזוב את הארגון.
בנובמבר 1998, ג'ריקו הפסיד את תואר הטלוויזיה לקונאן.
אז הוא התחיל יריבות עם פרי סאטורן.
היריבות הסתיימה במרץ, שם ג'ריקו הפסיד לסאטורן בקרב קולר כלבים.
ב-9 באוגוסט 1999 אירוויין הצטרף לארגון ה-WWE (דאז WWF), כאשר היה בתחרות עזה עם הארגון WCW.
הפופולריות הרבה לה זכה דמותו, עמה המשיך ב-WWE, חוזקה באמצעות גימיק פרסומי אשר השווה אותו לבאג אלפיים.
כאשר לבסוף נכנס בהופעת בכורה לאחד המופעים זכתה דמותו לתשואות מהקהל, במקום צעקות הבוז השמורות בדרך כלל לדמויות "רעות".
ב-26 באוגוסט, במהדורה הראשונה של התוכנית סמאקדאון, ג'ריקו עשה את הבכורה שלו בקרב מול רוד דוג, בו הוא נפסל לאחר שהעביר את רוד דוג דרך שולחן.
ג'ריקו התחיל יריבויות קצרות עם רוד דוג, אקס פאק וקן שמרוק, והפסיד בפסילה לאקס פאק באירוע הגדול הראשון שלו ב-WWF.
היריבות הארוכה הראשונה שלו הייתה עם צ'יינה, האלופה הבין יבשתית.
לאחר שהפסיד לצ'יינה באירוע "סדרת ההשרדות" 1999, ג'ריקו זכה בתואר הביניבשתי הראשון שלו חודש לאחר מכן באירוע "ארמגדון".
בקרב חוזר, שניהם הצמידו אחד את השני והוכרזו כאלופים משותפים, עד שג'ריקו ניצח את צ'יינה ונהיה האלוף היחיד.
הברית של ג'ריקו עם צ'יינה וההתלהבות מכישורי הזירה שלו והכריזמה שלו הפכו אותו לדמות "טובה".
לאחר מכן, הוא התחיל יריבות עם קורט אנגל והפסיד לו את התואר הבין יבשתי.
ב-2 באפריל, ג'ריקו השתתף ברסלמניה 2000 בקרב משולש מול קורט אנגל וכריס בנואה, כאשר אנגל היה האלוף האירופאי והאלוף הביניבשתי.
נקבע שהראשון שמשיג ניצחון בקרב יזכה בתואר הביניבשתי, והשני שיזכה יהיה האלוף האירופאי.
בנואה הצמיד את ג'ריקו וזכה בתואר הביניבשתי, וג'ריקו הצמיד את בנואה וזכה בתואר האירופאי.
למחרת היום הוא הפסיד את התואר לאדי גאררו לאחר שצ'יינה עזרה לגאררו.
כעבור שבועיים, ג'ריקו ניצח את טריפל H בקרב על אליפות ה-WWF.
השופט ספר מהר את הניצחון של ג'ריקו, ולכן טריפל H אמר שאם השופט יהפוך את החלטתו, הוא לא יתקוף יותר את השופט.
השופט הפך את החלטתו והניצחון נמחק מדפי ההיסטוריה.
לאחר מכן, ג'ריקו חזר ליריבות עם בנואה על התואר הבין-יבשתי.
הוא ניצח את בנואה בסמאקדאון וזכה באליפות בפעם השלישית שלו, אבל הפסיד לו את התואר כעבור 4 ימים.
הפופולריות של ג'ריקו נסקה כשהתחיל יריבות עם טריפל H ועם אשתו (רק בעלילה באותו זמן) סטפני מקמהן.
הוא העליב את סטפני והציק לטריפל H בכך שגרם לו להפסיד בקרבות.
היריבות הסתיימה באירוע בו הם נלחמו בקרב שבו מי שלא מצליח לעמוד בספירת 10 הוא המפסיד.
טריפל H קם ממש בשנייה האחרונה.
לאחר מכן ג'ריקו חזר ליריבויות שוליות, כמו כריס בנואה, אקס פאק, וקיין עד לסוף השנה.
כוכבות בקרבות המרכזיים והיריבות עם טריפל H
ברויאל ראמבל 2001, ג'ריקו ניצח את בנואה בקרב סולם וזכה בתואר הביניבשתי הרביעי שלו.
הוא הגן על התואר חודש אחר כך מול בנואה, אקס פאק ואדי גאררו, וברסלמניה 17 הגן על התואר מול ויליאם ריגל, רק כדי להפסיד את התואר כעבור ארבעה ימים לטריפל H.
ג'ריקו חזר ליריבות עם ריגל.
באירוע של חודש מאי - "יום הדין" 2001, ג'ריקו ובנואה ניצחו קרב זוגות מרובה משתתפים וקיבלו קרב למחרת היום מול אלופי הזוגות, סטיב אוסטין וטריפל H.
בנואה וג'ריקו זכו בקרב, בו טריפל H נפצע בשריר הארבע ראשי.
לאחר מכן הצוות הגן על התארים בקרב שולחנות, סולמות וכיסאות עם 4 צוותים בו בנואה נפצע בצווארו.
טריפל H נעדר למשך שאר השנה וחזר בינואר, ואילו בנואה המשיך להתאבק לזמן מסוים, עד שהוא וג'ריקו הפסידו את תוארי הזוגות שלהם לדאדלי בויז, ועד שהוא וג'ריקו הפסידו לאוסטין בקרב משולש על תואר ה-WWF, ואז בנואה יצא לחופשה של שנה.
לאחר מכן, מתאבקי WCW ו-ECW "פלשו" ל-WWF וג'ריקו נהיה כוח חשוב בעלילה הזאת.
ג'ריקו נשאר בצד של ה-WWF ונלחם מול מתאבקים כמו ריינו ורוב ואן דאם (שהיו ב-ECW, שנוהלה על ידי סטפני מקמהן), אך ג'ריקו התחיל להראות סימנים של דמות "רעה" לאחר שג'ריקו התחיל לקנא בהצלחה של כוכב ה-WWF הרוק.
הרוק הזכיר לג'ריקו שהוא מעולם לא זכה בתואר אליפות ראשי.
ג'ריקו ניצח את הרוק בקרב באירוע "ללא רחמים" 2001 וזכה באליפות ה-WCW.
למחרת היום, ג'ריקו והרוק ניצחו את הדאדלי בויז וזכו באליפות הזוגות.
לאחר שהפסידו את התארים לטסט ובוקר טי, הם חזרו ליריבות שלהם.
ב-5 בנובמבר ב-Raw, הרוק ניצח את ג'ריקו וזכה בתואר משקל כבד של WCW.