tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
זאת ועוד, מטא-בלשנות חותרת להבין את הכללים, המבנים, התפקידים והתפקודים של השפה.
לדוגמה, ניתוח משמעותן של מילים.
כלומר, להבין כי למילים יכולות להיות מספר משמעויות, ובחירת המשמעות הנכונה היא בהתבסס על ההקשר.
מטא-פסיכולוגיה מהווה את זווית ההתבוננות של כל תאוריה פסיכולוגית, ומתייחסת למבנה התאוריה עצמה ולא לרכיבים התיאוריים שלה.
דהיינו, אם הפסיכולוגיה חוקרת את התהליכים הנפשיים, המטא-פסיכולוגיה עוסקת בכלים המחקריים ובדרכי ההתבוננות של הפסיכולוגיה.
לדוגמה, מחקר פסיכולוגי העוסק בשאלות פסיכולוגיות פילוסופיות בקשר שבין הגוף והנפש, ומתמקד במנגנונים נפשיים והשפעתם על תהליכים ביוכימיים, כגון: הגנה, אבל ודיכאון, שואף להבין ולהסביר אינטראקציה זו בכלים אפיסטימולוגיים-מתודולוגיים.
בהמשך לכך, לצורך המחשה בהקשר הפסיכואנליטי, זיגמונד פרויד מתאר את המטא-פסיכולוגיה כמבנה-על ספקולטיבי של הפסיכואנליזה, כזה המתייחס אל נקודות המבט הדינמיות, הטופוגרפיות והכלכליות.
דוגמה נוספת לכך לקוחה מפסיכולוגיית העצמי, אשר נקודת מבטה מתמקדת בגורם המרכזי המנבא בריאות או פתולוגיה נפשית.
נקודת מבט זו, משקפת את המעבר המתודולוגי שהפסיכואנליזה ביצעה בשליש האחרון של המאה ה-20, מהתמקדות במבנה הנפש המבוסס על דחפים מולדים של האדם להתמקדות בסביבה והשפעותיה על התפתחות הנפש.
ככלל, הנחת היסוד במסגרת דיון זה היא, כי עיסוק מדעי מטא-תאורטי זה בפסיכולוגיה, אינו ניסויי.
זאת ועוד, המטא-פסיכולוגיה בהתייחסותה לסובייקטיביות, התנהגות ומבנה הנפש, נוטה להתבונן בעמדת הפסיכולוגיזם בביקורתיות רבה.
בכך המטא-פסיכולוגיה, חותרת להבין דרך תחומי מדע שונים כמו הביולוגיה, האנתרופולוגיה והרפואה את מופעי הנפש בצורה נהירה, לוגית ומדויקת יותר.
מטא-אנתרופולוגיה, מהווה את החקירה של הבסיס הלוגי של תרבויות, וחותרת להבין את ההנחות הפרימיטיביות והפרימורדיאליות באשר לטבעו של העולם ושל האדם המעורב בכל אחת ממערכת תרבותית נתונה.
מטא-מתמטיקה הוא תחום המחקר העוסק במבנה ובמאפיינים הצורניים של מתמטיקה, ומערכות פורמליות דומות בעלות הגיון מתמטי.
מטא-כימיה מתייחסת בעיקר למסגרת פילוסופית טרנספורמטיבית, ומגדירה מחדש את הקשר בין מטפיזיקה למדעי הכימיה.
תפקידה המרכזי מתמקד בגישור בין מושגים מופשטים של 'מהות' לבין המציאות המעשית והדינמית של עבודת הכימאית במעבדה.
ובכך למעשה, המטא-כימיה משכילה ליצור מבט-על אודות המתרחש בעולם הפיזי.
בעוד שהמטפיזיקה שואלת, מהי מהות ההוויה?
המטא-כימיה שואלת, כיצד טרנספורמציות כימיות מגדירות מחדש את מה שאנו רואים כאמיתי?
באופן מסורתי, המטפיזיקה התייחסה לחומרים כנושאים סטטיים של תכונות.
המטא-כימיה משכללת התבוננות זאת להבנה דינאמית והיסטורית, אשר בה חומרים כימיים מוגדרים לפי מה שכימאית יכולה לעשות עמם.
לדוגמה, סינתזה, ריאקציה או פירוק.
ובכך, המטא-כימיה מגדירה את הרפלקציה אודות החומר בזיקה לקונקרטי, למה שנצפה וניתן לשינוי או לא.
ולא בזיקה למטא-פיזי, דהיינו לתובנות הבלתי נצפות של החומרים.
אשר על כן בהמשך לכך, המטא-כימיה עורכת חקירה אפיסטמולוגית.
כלומר, היא חוקרת את המתודולוגיה וההנחות הבסיסיות של הכימיה, כגון טבעו של הקשר הכימי, הסטטוס האונטולוגי של היסודות, ותוקף הטבלה המחזורית כמערכת סיווג.
מטא-ביולוגיה מהווה מערכת של ידע או אמונה, הבנויה סביב עקרונות ביולוגיים.
הלכה למעשה, מטא-ביולוגיה היא תחום מקביל לביולוגיה, העוסק באבולוציה אקראית של תוכנות מלאכותיות ולא רק של תוכנות טבעיות, כדוגמת ה – DNA.
בתהליך זה ישנה יצירתיות ברמת המיקרו, דהיינו הרמה המטא-תאית, ולא רק באבולוציה הדרוויניסטית המתבוננת בצורות חיים שונות ברמת המאקרו.
מטא-כלכלה מתבוננת על המיקרו-כלכלה המסורתית, זו העוסקת באינטראקציה של התנהגות כלכלית זעירה, קבלת החלטות והתנהגות השוק, תוך כדי הכנסת אתיקה באופן מפורש למנגנון האנליטי של הכלכלה.
זאת, תוך כדי התחשבות במפורש, בממד המוסרי המיוצג על ידי רעיונות כגון: מחויבות, נורמות, ערכים ומצפון האדם.
מטא-גאוגרפיה חוקרת את המסגרות המרחביות הבלתי נבדקות והמובנות מאליהן, אשר באמצעותן אנשים וחברות מארגנים את הידע שלהם על העולם.
בניגוד לגאוגרפיה המסורתית, המתמקדת במיקומים ותכונות פיזיות, מטא-גאוגרפיה בוחנת כיצד הטיות תרבותיות, אידאולוגיות והיסטוריות מעצבות את המפות המנטליות והשקפות העולם שלנו.
לדוגמה בהקשר של עוצמה ואידאולוגיה, מושגים אלו לעיתים קרובות גדושים בכוח פוליטי וקשורים לדומיננטיות היסטורית.
למשל, הדיכוטומיה המסורתית של מזרח מל מערב הייתה חיונית לזהות של אירופה המודרנית כציוויליזציה.
לצורך בחינה ורפלקציה של תאוריות שונות בסוציולוגיה, המטא-סוציולוגיה מתבוננת ומתייחסת לשני מוקדים תאורטיים מרכזיים, הוליזם מתודולוגי ואינדיבידואליזם מתודולוגי, אשר דרכם היא יוצרת נקודת מבט אנליטית סוציולוגית.
כמו-כן, ישנו מוקד תאורטי שלישי העוסק ביחסיות מתודולוגית.
רמת הניתוח המרכזית של ההוליזם המתודולוגי היא בחינה של שלמות חברתית, לדוגמה: מבנים חברתיים-פוליטיים-כלכליים, כגון: קפיטליזם ודמוקרטיה; מוסדות חברתיים-תרבותיים-דתיים, כגון: כנסיות ובתי-ספר.
ההוליזם המתודולוגי כולל תאוריות בקנה מידה גדול, ברמת המאקרו, כמו: הפונקציונליזם המבני, תאוריית הקונפליקט ותאוריות נאו-מרקסיסטיות.
רמת הניתוח של אינדיבידואליזם מתודולוגי היא בחינת תופעות המשפיעות על ההתנהגות החברתית ברמת הפרט, לדוגמה: תפקודו של המוח, העצמי, פעולות חברתיות – אינטראקציות, פעולות רציונליות.
האינדיבידואליזם המתודולוגי כולל תאוריות ברמת המיקרו, כמו: אינטראקציוניזם סימבולי, אתנומתודולוגיה, תורת החליפין ותאוריית הבחירה הרציונלית.
המוקד התאורטי הנוסף, העוסק ביחסיות מתודולוגית, מתבונן במערכות היחסים שבין שלמים חברתיים לבין פרטים חברתיים.
מוקד זה, כולל קאדר של תאוריות אשר התפתחו בעיקר בשנות השמונים של המאה הקודמת כדי לגשר בין רמות הניתוח השונות: מיקרו ומאקרו.
מטא-חוק, הוא רעיון מופשט השואב השראה מהציווי הקטגורי של עמנואל קאנט, ומתייחס לכלל הכללים המשפטיים המסדירים מערכות יחסים בין קבוצות אנושיות ולא אנושיות שונות ביקום, על-אף ההבדלים ביניהן.
ובכך למעשה, מטא-חוק שואף למערכות אניברסליות של כללים ומשפטים המגלמות בתוכן נורמות אשר נובעות מקודים התנהגותיים פרטיקולאריים ומשקפות פלורליזם תרבותי, חברתי ומשפטי.
מטא-פוליטיקה היא תבנית התנהגות תרבותית של שיחות, אודות הפוליטיקה.
דהיינו, דיאלוג פוליטי על הפוליטיקה עצמה.
בשיח שכזה, המטא-פוליטיקה לובשת צורות שונות של חקירה, ומנכסת לעצמה דרך נוספת לעבר השיח של הפוליטיקה והפוליטי.
המטא-פוליטיקה, נוטלת תפקיד מודע לעצמו של תיווך בשפה האנליטית, הסינתטית והנורמטיבית של החקירה הפוליטית ושל הפוליטיקה עצמה.
ובפשטות, זהו דיאלוג רפלקטיבי על האופן שבו הפוליטיקה מתבוננת בעצמה.
בתאוריה של היחסים הבינלאומיים, באה לידי ביטוי מסגרת דיון מטא-תאורטית בתקופות של 'ויכוחים פרדיגמטיים'.
שימוש במטא-תאוריה ביחסים בינלאומיים, בשפה של הפילוסופיה של המדע, מוגדרת בדרך כלל כיצירה של תאוריה על תאוריה תוך כדי בחינת האונטולוגיה, האפיסטמולוגיה והמתודולוגיה של התאוריה הנתונה.
לדוגמה: ניתוח השואף להסביר ולהבין את מדיניות החוץ האמריקאית בתקופה היסטורית מסוימת, סביב סוגיות שונות המתייחסות לביטחון בינלאומי, כלכלה וסביבה והשנויות במחלוקת.
זאת, תוך כדי התייחסות תאורטית ל'ויכוח פרדיגמטי', הממחיש ביקורת על תאוריות שונות כמו: קונסטרוקטיביזם ופוסטמודרניזם לעומת תאוריות פוזיטיביסטיות מסורתיות, כגון הנאו-ריאליזם.
תפקידה של המטא-היסטוריה הוא, לבקר את מעמדה של ההיסטוריה כאוסף של עובדות קוהרנטיות אשר בוראות אמת צרופה שאינה שנויה במחלוקת.
דהיינו, תכילתה של פעילות מטא-היסטורית היא לבסס את מעמדו של הנרטיב כחומר גלם של כל תלכיד היסטורי.
ואף לזהות את המידה שבה כל אבחנה בין היסטוריה, תאוריה ואידאולוגיה על בסיס השערות מדעיות של מדע ההיסטוריה, מזויפת.
לפיכך, תהליך מטא-היסטורי מאוד קשוב להיסטוריוגרפיה של אותה תקופה.
מטא-ארכאולוגיה בוחנת באופן ביקורתי את היסודות הפילוסופיים, הסוגיות המתודולוגיות וההשלכות הרחבות יותר של הארכאולוגיה.
מטא-ארכאולוגיה מתעמקת בשאלות העוסקת במהי ארכאולוגיה, כיצד היא פועלת ומה משמעותה להבנת העבר וההווה.
בעיקרו של דבר, זוהי ארכאולוגיה על הארכאולוגיה עצמה.
דוגמה להמחשה לכך, כאשר מטא-ארכאולוגיה מנסה להבין בתהליך המדעי את השיקולים האפיסטמולוגיים, מטא-ארכאולוגיה חוקרת כיצד ארכאולוגים רוכשים ומאמתים ידע על העבר, כולל את תפקידן של הפרשנות והתאוריה בעיצוב ההבנה הארכאולוגית.
תפקידה של בחינה ואנליזה מטא-תאורטית ביישום של כלים ממדעי ההתנהגות
האקלים ההתנהגותי והשפעותיו על היווצרות תאוריות
תאוריות מדעיות לא מתפתחות בואקום, בחלל ריק, אלא בקהילה המדעית, ובסוציאליזציה מדעית.
זהו תהליך רב-שלבי וגדוש הכולל היבטים אנתרופולוגיים, סוציולוגיים, פסיכולוגיים, כלכליים ופוליטיים.
בתהליך זה היוצר השפעות הדדיות, דו-כיווניות, התאוריות הן מעוצבות ומעצבות את התרבות האנושית (אנתרופולוגיה), מוסדות חברתיים (סוציולוגיה), תהליכים קוגניטיביים (פסיכולוגיה), הקצאת משאבים (כלכלה) ודינמיקות של כוח (פוליטיקה).
שלל ממדים אלו משפיעים על האופן שבו תאוריות נוצרות, מתקבלות ומיושמות כדי להנחות את ההתקדמות והשינוי המדעי.
כאמור, מטא-תאוריה עוסקת בניתוח שיטתי ולעומק את היסודות הפילוסופיים, המושגיים והמתודולוגיים של התאוריה.
ובכך, מטא-תאוריה משמשת כתאוריה של התאוריה הנחקרת להנחות את המשך המחקר, להעריך את הפרדיגמה, את תכנית המחקר ואף לעצב את הפרקטיקה המדעית.
יחד היבטים מטא-תאורטיים אלה, מסייעים בכך שהם מכוונים ומאפשרים לקבוע כיצד תאוריה מדעית נבנתה, נבחנת ומיושמת, ומשמשים כגשר בין פילוסופיה לשיטות מחקר מעשיות.
ההיבט האנתרופולוגי של מטא-תאוריה, מנתח את ההנחות התרבותיות ואת ההטיות הממוקדות באדם המדען במסגרות מדעיות, וכיצד אלו משפיעות על התפתחות התאוריה.
בהקשר זה, מטא-תאוריה בוחנת את התרבות המדעית, כיצד נורמות חברתיות מעצבות את ייצור הידע, קודים התנהגותיים, קוגניציה תרבותית, טקסים בקהילה המדעית, ערכים דתיים, הבניה תרבותית וכדומה.
ההיבט הסוציולוגי של מטא-תאוריה, דן באקלים החברתי שבו מתפתחת התאוריה ובוחן בהקשר זה את המבנה החברתי של המדע, דינמיקות כוח אקדמיות, מגדר ומוביליות של חוקרים במדע, תחרות ויריבות בין קבוצות מחקר, קוגניציה חברתית והבניה חברתית.
אחת השאלות המרכזיות בסוציולוגיה של המדע היא, כיצד מוסדות כמו הקהילה המדעית מאשרים ודוחים ידע ועל פי איזה אמות מידה?
ההיבט הפסיכולוגי של מטא-תאוריה מתמקד בהיבטים הקוגניטיביים, הרגשיים וההתנהגותיים של החוקרים.
זה כולל לדוגמה, את האופן שבו נקודות מבט אישיות, אמונות והטיות אישיות משפיעות על התפתחותן של תאוריות ומודלים תאורטיים.
שאלה מרכזית בהקשר זה היא, מהו התפקיד של סקרנות, ספקנות ומוטיבציה על התפתחות התאוריה?
ההיבט הכלכלי של מטא-תאוריה שואף להעריך את השפעת המימון, הקצאת המשאבים, צמיחה כלכלית, תמריצים, בריחת מוחות, מונופול על הידע, המשק וכוחות השוק על היווצרותה של כל תאוריה.
אחת השאלות המרכזיות בהקשר זה היא, כיצד אופי השוק המקומי והעולמי משפיעים על סדרי עדיפויות מחקריים, ומהן ההשלכות של אינטראקציות אלו על הפצת תאוריות מדעיות?
ההיבט הפוליטי של מטא-תאוריה חוקר את השפעת האידיאולוגיה, המדיניות הציבורית ומבנה הכוח על כיוון התפתחות התאוריה ויישום המחקר המדעי.
היבט זה מתמקד בשאלות כגון, מהם הגורמים הפוליטיים הקובעים את גבולות המדע?
ומהו תפקידם של התרבות הפוליטית הבניה פוליטית ופוליטיזציה על מוסדות מדעיים?
כדי להבין לדוגמה כיצד המטא-תאוריה בוחנת תאוריות בעזרת היבטים אלו, ניתן להמחיש זאת על הביולוגיה עם דגש על תורת האבולוציה, ובכלכלה עם דגש על תאוריית הבחירה הרציונלית.
כאשר הניתוח המטא-תאורטי הוא מההיבט האנתרופולוגי, ניתן להבחין כיצד התרבות האנושית משוקעת בתאוריות הללו.
בביולוגיה, המושגים האבולוציוניים של דרווין שיקפו את הערכים התחרותיים וההתרחבותיים של בריטניה הוויקטוריאנית.
ובכלכלה, אנתרופולוגים מבקרים את הבחירה הרציונלית בכך שהם מראים שרבות מהחברות פועלות על הדדיות ומתן מתנות במקום רווח אישי.
כאשר הניתוח המטא-תאורטי הוא מההיבט הפסיכולוגי, ממד זה מתמקד בתהליכים הקוגניטיביים והמניעים של האנשים היוצרים או המיישמים את התאוריה.
בביולוגיה, מדענים חוקרים כיצד מנגנונים מנטליים עתיקים כמו פחד או שבטיות מתוכנתים במוח האנושי כדי להסביר התנהגות מודרנית.
בכלכלה, תת התחום של כלכלה התנהגותית משתמש בתובנות פסיכולוגיות כדי להפריך את מיתוס השחקן הרציונלי, ומוכיח שהחלטות פיננסיות אנושיות לעיתים קרובות מונעות על ידי הטיות רגשיות כמו הימנעות מהפסד ולא על ידי לוגיקה טהורה.
הדוגמאות הללו, ממחישות כי הכינוי 'אמת מדעית' הוא לעיתים קרובות השתקפות של העדשה התרבותית דרכה אנו רואים את התנהגות האדם והטבע.
מטא-סקס 94, זהות, גוף ומיניות הייתה תערוכת אמנות שהתקיימה ביוני-יולי 1994 במשכן לאמנות בעין חרוד ובאוקטובר-נובמבר באותה שנה במוזיאון בת ים לאמנות עכשווית.
האוצרות הראשיות של התערוכה היו תמי כץ-פרימן ותמר אלאור.
"מטאסקס" עסקה ישירות בנושאים הנוגעים לזהות המינית: אתגור גבולות המין, הזיקה בין גוף למיניות, ונגעה בייצוגן של תכונות המזוהות בחברה כנשיות (פיתוי, יופי, קישוט, הזנה, אורגניות, טבעיות, שבריריות).
היא שיקפה את המהלכים הפמיניסטיים הבולטים של ראשית שנות התשעים, ועסקה בקונבנציות ובסטריאוטיפים מגדריים שקשורים לחלוקת עבודה מגדרית: לאישה כאם, כרעיה, כמי שסמוכה לטבע, לבית, למטבח וכמי שמופקדת על מלאכות הניקוי.
התערוכה היוותה אבן דרך עבור אמניות רבות שהחלו את דרכן בעולם האמנות הישראלי, אך מעבר לכך, היא היוותה אבן דרך ביצירה של קול נשי ייחודי, ובהכרה כי יש חשיבות למגדר היוצר/ת באמנות.
התערוכה הייתה אחת משתי תערוכות מרכזיות בתחילת שנות ה-90, שתרמו לסימונו של הפמיניזם כערך וכמגמה נראית בשיח האמנותי בישראל.
התערוכה שקדמה לה נאצרה על ידי אלן גינתון, ונקראה "הנוכחות הנשית: אמניות ישראליות בשנות השבעים והשמונים" (מוזיאון תל אביב לאמנות, 1990).
בשנות ה-90, בעקבות מחלת האיידס בעולם המערבי, החלו לעסוק באמנות בעולם בנושאים שקשורים לגוף, למיצי הגוף ולהפרשות.
אמנים כמו קיקי סמית (ארצות הברית), גילברט וג'ורג' (לונדון) מישירים מבט לתכנים אלו.
התערוכה לקחה חלק גם במגמה זו, בכך שנתנה מקום לאמנות העוסקת בגופניות, מיניות, בזהות הנשית וזהות מינית (ג'נדרית) בכלל.
בשנת 2022 הייתה התערוכה חלק מקורס של בית לאמנות ישראלית "קיצור תולדות התערוכות", אשר כלל תערוכות קבוצתיות פורצות דרך.
האוצרת תמי כץ-פרימן הגתה את התערוכה ב-1993 וחברה אל האנתרופולוגית פרופ' תמר אלאור לאוצרות משותפת במשכן לאמנות בעין חרוד, בניהולה של גליה בר-אור.
בשנים אלו כבר הוכרה האמנות הנשית והפמיניסטית ברחבי עולם האמנות הפוסט-מודרני, כעוד ביטוי של ה"אחר" שחדר אל מרכז השיח האמנותי.
בישראל זו הייתה הפעם הראשונה שבה ניתנה התייחסות מובהקת לנושא זה.
באותם ימים לא הייתה בעברית מילה למושג ג'נדר.
את התמונה על קטלוג התערוכה צילם קריסטוף ברטולוסי.
האמנים והאמניות שנבחרו להציג בתערוכה יצרו בטכניקות וחומרים שונים - עבודות וידאו, מיצג, מיצב, צילום, פיסול, ציור וקולאז'.
כולם עסקו בדרכים שונות בגוף וגופניות, במיניות במובן של סקס, במובן של ג'נדר או טרנסג'נדר.
מטא-מודרניזם הוא מונח המתאר שיח תרבותי ופרדיגמה אשר התהוותה לאחר הפוסטמודרניזם.
המונח מתייחס לצורות חדשות של אמנות ותיאוריה עכשווית המגיבות למודרניזם ולפוסטמודרניזם ומשלבות היבטים של שניהם יחד.
המטא-מודרניזם משקף תנודה בין, או סינתזה של, "לוגיקות תרבותיות" שונות כגון אידיאליזם מודרני וספקנות פוסטמודרנית, כנות מודרנית ואירוניה פוסטמודרנית, ומושגים מנוגדים לכאורה אחרים.
מבחינה פילוסופית, תומכי המטא-מודרניזם מסכימים עם ביקורות פוסטמודרניות רבות על המודרניזם (לדוגמה, הדגשת אי-שוויון מגדרי); עם זאת, הם טוענים לעיתים קרובות כי דקונסטרוקציה פוסטמודרנית ואסטרטגיות ניתוח ביקורתי אינן מספיקות בקידום פתרונות רצויים.
המחקר המטא-מודרני התמקד תחילה בפרשנות אמנות בכיוון זה וביסס תשתית לתחום, במיוחד דרך התבוננות בתערובת הגוברת של אירוניה וכנות (או פוסט-אירוניה) בחברה.
מחברים מאוחרים יותר חקרו מטא-מודרניזם בתחומי דעת נוספים, כאשר רבים מהם שואבים מתיאוריה אינטגרלית בגישתם.
התאורטיקנים התרבותיים טימותיאוס ורמולן ורובין וון דן אקר פרסמו את מאמרם "הערות על מטא-מודרניזם" בשנת 2010 וניהלו בלוג מחקר מקוון באותו שם בין השנים 2009 ל-2016. עבודתם נחשבת לעיתים קרובות כניסיון להסביר את הפוסט-פוסטמודרניזם .
לטענתם, התחושה המטא-מודרנית "יכולה להיתפס כסוג של תמימות מיודעת, אידיאליזם פרגמטי" המאפיין תגובות תרבותיות לאירועים גלובליים אחרונים כמו שינויי האקלים, המשבר הפיננסי, חוסר יציבות פוליטית והמהפכה הדיגיטלית.
הם טענו כי "תרבות הרלטיביזם, האירוניה והפסטיש הפוסטמודרנית" הסתיימה, והוחלפה ברגישות המדגישה מעורבות, השפעה וסיפור סיפורים דרך "כנות אירונית".הקידומת "מטא" התייחסה לא כל כך לעמדה רפלקטיבית או להרהור חוזר, אלא למונח "מטאקסי" של אפלטון, המציין תנועה בין (מטא) קטבים מנוגדים וכן מעבר להם (מטא).
ורמולן וון דן אקר תיארו את המטא-מודרניזם כ"מערך רגישויות" המתנודד בין מודרניזם ופוסטמודרניזם כמו "מטוטלת המתנדנדת...
"אונטולוגית", הם כותבים, "המטא-מודרניזם מתנודד בין המודרני והפוסטמודרני.
הוא מתנודד בין התלהבות מודרנית ואירוניה פוסטמודרנית, בין תקווה ומלנכוליה, בין תמימות וידענות, אמפתיה ואפתיה, אחדות וריבוי, שלמות ופירוק, טוהר ועמימות.
אכן, על ידי תנודה הלוך ושוב, המטא-מודרני מנהל משא ומתן בין המודרני והפוסטמודרני."
עבור הדור המטא-מודרני, לפי ורמולן, "מטאנרטיבים הם הכרחיים כשם שהם בעייתיים; תקווה אינה פשוט משהו שיש לחשוד בו, אהבה אינה בהכרח משהו שיש ללעוג לו."
החזרה של רגישות רומנטית הוצעה כמאפיין מרכזי של המטא-מודרניזם, כפי שנצפה על ידי ורמולן וון דן אקר באדריכלות של הרצוג ודה מרון, ובעבודותיהם של אמנים כמו בס יאן אדר, פיטר דויג, אולפור אליאסון, קיי דונאצ'י, צ'ארלס אייברי, ורגנר קיארטנסון.
הם טוענים כי הגישה הנאו-רומנטית למטא-מודרניזם נעשית ברוח של מתן משמעות מחודשת "לשגרתי עם משמעות, לרגיל עם מסתורין, למוכר עם המראה של הבלתי מוכר, ולסופי עם המראה של האינסופי." בעשותם כך, אמנים אלה מבקשים "לתפוס מחדש עתיד שאבד מן העין."
בשנת 2021, האקדמאי האמריקאי ג'ייסון ג'וזפסון סטורם פרסם את "מטא-מודרניזם: עתיד התיאוריה".
בספר, סטורם טוען בעד שיטה מטא-מודרנית של מחקר אקדמי במדעי החברה והרוח הדורשת "הערכה מחדש של ערכים" ותהליך אנליטי חדש.
הוא משלב דיאלקטיקה הגליאנית כדי לשלול מה שהוא טוען שהם שליליים רפלקטיביים במחשבה הפוסטמודרנית, כולל ספקנות כללית, אנטי-ריאליזם, ניהיליזם מוסרי, והמפנה הלשוני.
מושגים בולטים שפורטו על ידי סטורם בספר כוללים את הצעתו למטא-ריאליזם, "אונטולוגיה חברתית תהליכית", ו"סמיוטיקה חומרית" (Hylosemiotics).
סטורם מתאר את המטא-מודרניזם בקצרה כך:"מטא-מודרניזם הוא מה שאנו מקבלים כאשר אנו לוקחים את האסטרטגיות המזוהות עם פוסטמודרניזם ומשכפלים אותן באופן פרודוקטיבי ומפנים אותן פנימה אל עצמן.
זה יחייב הפרעה למערכת הסימבולית של הפוסט-סטרוקטורליזם, יצירת גנאלוגיה של גנאלוגיות, פירוק של הפירוק, ומתן תרפיה לפילוסופיה תרפויטית."בשנת 2024, סטורם גם השיק את כתב העת האקדמי: "תיאוריה ופרקטיקה מטא-מודרנית" כראש המחלקה ללימודי מדע וטכנולוגיה במכללת ויליאמס.
סטורם טוען שחשיבה "אנטי-דיסציפלינרית" המנתחת את עצמה נדרשת כדי לעסוק ביעילות ברעיונות מטא-מודרניים בעולם האמיתי, והצהיר שעבודתו עוסקת יותר ביצירת שינוי פרדיגמטי מאשר בתיאור תנועה אינטלקטואלית.
הנזי פריינאכט הוא שם העט של הסופר אמיל איינר פריס והסוציולוג דניאל גרץ שפרסמו את "החברה המקשיבה: מדריך מטא-מודרני לפוליטיקה".
כתוב כפילוסוף ופולמוס, פריינאכט משחק בתמות מטא-מודרניות נפוצות כמו תמימות-מיודעת וכנות-אירונית דרך הביצוע שלו כסופר.
פריינאכט טוען באופן מרכזי שמטא-מודרניזם הוא היורש הטבעי של פוסטמודרניזם ושלבי התפתחות מוקדמים יותר בהיסטוריה, ותומך בתיאוריות שלבים כדרך תקפה להבין תופעות מטא-מודרניות.
ב"החברה המקשיבה", פריינאכט מנסה לתאר כיצד יחסים בין ממטיקה (או יחידות של תרבות), אפיסטמולוגיה, ופסיכולוגיה התפתחותית הם אינטגרליים לפוליטיקה השוואתית ולאורח חיים מטא-מודרני באופן כללי.
הספר מבקש לתאר באופן רחב ושיטתי את העולם תחת המסגור של "התפתחות סימבולית", וטוען שחברות יכולות להתמודד ביעילות הרבה ביותר עם בעיותיהן דרך הבנה טובה יותר של רמת ההתפתחות של האנשים והמקומות בהן.
למטרה זו, פריינאכט ממשיג התפתחות על ידי הצגת האופן שבו צמיחה פנים-אישית ומגמות בתרבות ופוליטיקה עוקבות אחר דפוסים שניתן למצוא ביחס לשלבים של מורכבות גוברת (תוך בנייה בעיקר על המודל ההיררכי למורכבות של מייקל קומונס).
גרץ מסכם את המושג הזה של "שלבים" בשמו שלו באנתולוגיה הקולקטיבית: "מטא-מודרניות: דיווחים מזמן בין עולמות":"זהו עיקרון של הסוציולוגיה המטא-מודרנית שנקודות מבט אינן מסודרות באופן שרירותי, אלא מופיעות בדפוסים מזוהים...
רצפים אלה תלויים תמיד, בתורם, בתנאים חברתיים וחומריים - ובסופו של דבר, אפילו ביולוגיים - איתם הם מקיימים אינטראקציה.
פוסטמודרניזם לא הופיע לפני מודרניזם, ולא יכול היה להופיע.
מסיבה זו, סוציולוגיה מטא-מודרנית תמיד מחפשת רצפי התפתחות משמעותיים המסבירים, ומציבה אותם ביחס זה לזה על סוג של סולם התפתחותי.
התפתחותיות זו מקבלת לפחות צורה מינימלית של תיאוריות שלבים...
כל שלב חייב להיות, במונחים ברורים להגדרה, או מורכב יותר מקודמו, או, לכל הפחות, נגזר מהקודם ושונה באופן איכותי."מבחינת אידאולוגיה פוליטית, פריינאכט תומך במדיניות ממשלתית המדגישה קיימות סביבתית, ליברליזם כלכלי, והוצאה משמעותית על תוכניות חברתיות, שניתן למצוא בספרו השני: "אידאולוגיה נורדית".
בשנת 2023, דמפסי כתב את "מטא-מודרניזם: או, הלוגיקה התרבותית של לוגיקות תרבותיות", שבו ניסה לסנתז את הזרמים השונים של השיח המטא-מודרני עד כה (למשל, ורמולן, סטורם, פריינאכט וכו') למסגרת קוהרנטית אחת המבוססת על הרעיון של "מטא" כ"רפלקציה רקורסיבית."
לדעת דמפסי, המשותף לכל צורות המטא-מודרניזם הוא הניסיון לנוע מעבר לפוסטמודרניזם באמצעות הפוסטמודרניזם - מהלך המחייב "ביזור" מתקדם מנקודת המבט הפוסטמודרנית כדי לשקף עליה כאובייקט לניתוח (כלומר, "ללכת מטא" על הפוסטמודרניזם).
מהלך רפלקטיבי זה יוצר אוריינטציה חדשה המסוגלת לבקר את נקודת המבט הקודמת מעמדה גבוהה יותר.
עם זאת, מכיוון שזהו גם התהליך שבאמצעותו הפוסטמודרניזם הבדיל את עצמו מקודמו המודרניסטי, ניתן לראות דינמיקה כזו כקו מתמשך בהתפתחות של כל הלוגיקות התרבותיות.
כפי שהוא מנסח זאת:"הטענה שאני מבקש להעלות היא שמעברים תרבותיים - כמו אלה ממודרניזם לפוסטמודרניזם למטא-מודרניזם - משקפים ביטויים ברמת החברה של מהלכים רקורסיביים, רפלקטיביים כאלה.
פוסטמודרניסטים באים אחרי, מחפצנים, משקפים, מבקרים ומתעלים על המודרניזם; מטא-מודרניסטים באים אחרי, מחפצנים, משקפים, מבקרים ומתעלים על הפוסטמודרניזם; וכן הלאה.
תוך כדי כך, תובנות ורגישויות חדשות באמת נוצרות המצדיקות דיבור במונחים של שלבים תרבותיים נפרדים."
תוך הסתמכות מפורשת על עבודתם של ורמולן וון דן אקר, לוק טרנר פרסם את "המניפסט המטא-מודרניסטי" בשנת 2011 כ"תרגיל בהגדרה וגילום בו-זמני של הרוח המטא-מודרנית", בתארו אותה כ"תגובה רומנטית לרגע רווי המשברים שלנו."
בשנת 2014, המניפסט הפך לבסיס לפרקטיקת האמנות המשותפת של לבוף, רונקו וטרנר, לאחר ששיה לבוף יצר קשר עם טרנר אחרי שנתקל בטקסט.
השלישייה יצאה לסדרת פרויקטים מטא-מודרניים של אמנות מיצג החוקרת חיבור, אמפתיה וקהילה בפלטפורמות דיגיטליות ופיזיות.
אף שהמונח מטא-מודרניות צובר משמעות רק בעשורים האחרונים, מאפיינים של חשיבה מטא-מודרנית ניתן למצוא כבר אצל מייסדי הסוציולוגיה המודרנית.
פרדיננד טניס, מקס ובר וגיאורג זימל הבינו סוציולוגיה, כל אחד בדרכו, כתיאוריה של החברה, שתמיד קשורה גם להקשרים החורגים מיחסים חברתיים במובן הצר, כמו אנתרופולוגיה, פסיכולוגיה, היסטוריה, פילוסופיה וכו'.
בשונה מתאורטיקנים מאוחרים יותר של הסוציולוגיה המודרנית, הם לא נרתעו משימוש במושגים ובממדים חברתיים החורגים מעובדות מוחשיות, כמו קהילה, נשמה או רוח.
עם זאת, הגדרות עצמיות מפורשות של סוציולוגיה מטא-מודרנית מתפתחות רק בשנים האחרונות.
באנתולוגיה על חשיבה מטא-מודרנית משנת 2021 בכותרת "סוציולוגיה מטא-מודרנית: הזמנה אירונית-כנה לחוקרים עתידיים", הסוציולוג דניאל גרץ משרטט את קווי המתאר של גישה סוציולוגית פוסט-פוסטמודרנית, רב-פרספקטיבית, ובקצרה - מטא-מודרנית.
תכנון זה של סוציולוגיה מטא-מודרנית חורג מעבר ליחסיות הפשוטה של השקפות עולם על ידי הסוציולוגיה הפוסטמודרנית (למשל, דרך הפנייה לקונסטרוקטיביזם חברתי וניתוח כוח) ומנסה לבצע ניתוח ברמה גבוהה יותר של "איך השקפות עולם כאלה מתייחסות זו לזו".
גרץ כותב: "זהו עיקרון של הסוציולוגיה המטאמודרנית שנקודות מבט אינן מסודרות באופן שרירותי, אלא שהן מופיעות בדפוסים מזוהים.
ביקורת ספרות פוסט-סטרוקטורליסטית מעולם לא נוצרה בחברה שבטית ללא כתב; תורת הקוונטים מעולם לא נוצרה בחברה מסורתית, טרום-מודרנית.
מסיבה זו, סוציולוגיה מטאמודרנית תמיד מחפשת רצפי התפתחות משמעותיים המסבירים ומציבה אותם ביחס זה לזה על סוג של סולם התפתחותי.
כל שלב חייב להיות במונחים ברורים להגדרה או 'מורכב יותר' מהקודם, או לכל הפחות, להיות נגזר מהקודם ושונה ממנו באופן איכותי."
צ'ריאלו הציעה תאורטיזציה של מטא-מודרניזם לתחום לימודי הדת, מקשרת בין התופעה העכשווית של רוחניות חילונית להופעת אפיסטמה מטא-מודרנית.
הניתוח שלה של תנועות ואונטולוגיות דתיות/רוחניות עכשוויות מניח שינוי העולה בקנה אחד עם הרגישויות התרבותיות המטא-מודרניות שזוהו על ידי אחרים כמו ורמולן וון דן אקר, ואשר הוביל לסוטריולוגיה מטא-מודרנית מובחנת.
בשנת 2014, ברנדן גרהם דמפסי זיהה סוג ייחודי של מיתופואיה ("יצירת מיתוסים") מטא-מודרנית במאמרו "בנייה מחדש: 'טרנסצנדנטיות' מטא-מודרנית והשיבה של המיתוס" שפורסם ב-Notes on Metamodernism.
בספרו משנת 2021 "מטא-מודרניזם ושיבת הטרנסצנדנטיות", דמפסי טוען שהתפתחויות מטא-מודרניות בתרבות מצביעות על דרכים שונות שבהן "הטרנסצנדנטי" מדומיין מחדש יותר ויותר כרכיב של המסגרת האימננטית ולא כמשהו "על-טבעי".
בבניית טיעון זה, הוא מסתמך על עבודותיהם של ורמולן וון דן אקר, ראול אשלמן, צ'ריאלו ואחרים.
המאמר האקדמי המוערך הראשון שיישם תיאוריה מטא-מודרנית לחקר הדתות פורסם בשנת 2017 על ידי מישל קלסקין-ג'ונסון.
בשנת 2022 פורסם ספרו של דמפסי "אורגנטיזם: דת מורכבות לעולם מטא-מודרני" שבו הוא מבטא מטא-דת מיתופואית ("יצירת מיתוסים") המבוססת על נרטיב של התמורכבות קוסמית.
הוא ממסגר זאת כצורה של מיתופואיה מטא-מודרנית שתבחן מחדש רוחניות מפרספקטיבה מטא-מודרנית.
בנובמבר 2011, מוזיאון האמנות והעיצוב בניו יורק ערך תערוכה בשם "לא עוד מודרני: הערות על מטא-מודרניזם", שהציגה את עבודותיהם של פילבי טקלה, גידו ון דר וורב, בנימין מרטין, ומריכן דנץ.
במרץ 2012, גלריה טניה וגנר בברלין אצרה את "דיון במטא-מודרניזם" בשיתוף פעולה עם ורמולן וון דן אקר.
בשנת 2013, אנדי הולדן ערך את התערוכה "מקסימום אירוניה!
מקסימום כנות 1999–2003: לקראת תיאוריה מאוחדת של M!MS".
התערוכה בחנה את המניפסט שכתב בשנת 2003 שקרא לאמנות להיות בו-זמנית אירונית וכנה.
התערוכה סיפרה את ההיסטוריה של כתיבת המניפסט ומצוטטת כיום לעיתים קרובות כקודמת למטא-מודרניזם כ'מערך של רגישויות'.
החל משנת 2018, המועצה למחקר באמנויות ומדעי הרוח (AHRC) הבריטית מימנה רשת מחקר מטא-מודרנית.
הרשת אירחה מספר כנסים וסימפוזיונים בינלאומיים.
ג'יימס מקדואל, בניסוחו של הרגישות הקולנועית ה"מוזרה", תיאר את עבודותיהם של וס אנדרסון, מישל גונדרי, ספייק ג'ונז, מירנדה ג'ולי, וצ'רלי קאופמן כבונות על ה"כנות חדשה", ומגלמות את מערך הרגישויות המטא-מודרני באיזון שלהן בין "ריחוק אירוני למעורבות כנה".
עבודתה של לינדה צ'ריאלו עם גרג דמבר על מוצרי תרבות פופולריים כמו תוכנית הטלוויזיה המכוננת של ג'וס וידון "באפי ציידת הערפדים" ועל סרטם של וידון וגודארד משנת 2012 "הבקתה ביער" הציעה טקסונומיה אפיסטמית של המפלצתי/על-טבעי כדי להבדיל את אופי המפלצות המטא-מודרניות מאלו שניתן לקרוא אותן כפוסטמודרניות, מודרניות או טרום-מודרניות.
במאי 2014, אמן מוזיקת הקאנטרי סטרג'יל סימפסון אמר ל־CMT שאלבומו "צלילים מטא-מודרניים במוזיקת קאנטרי" הושפע בחלקו ממאמר של סת' אברמסון, הכותב על מטא-מודרניזם בבלוג שלו בהפינגטון פוסט.
סימפסון ציין כי "אברמסון מתמקד באופן שבו כולם אובססיביים לנוסטלגיה, אף על פי שהטכנולוגיה מתקדמת מהר יותר מאי פעם."
סרטו של בו ברנהם "כיתה ח'" ו"סכנה מבפנים" תוארו כתגובות מטא-מודרניות לגדילה עם מדיה חברתית.
הסרט משנת 2022 "הכל בכל מקום בבת אחת" זוהה במפורש על ידי הבמאים, ויליאם דניאלס , כסרט מטא-מודרני.
בשנת 2024, סטיב ג'ונס פרסם את "סרט הסלאשר המטא-מודרני", "המונוגרפיה הראשונה שבוחנת סרטים באופן מתמשך באמצעות מטא-מודרניזם, והעבודה האקדמית הראשונה שמנתחת אימה בעדשה מטא-מודרנית".
המוזיקה של המלחינים הקלאסיים בני זמננו ג'ניפר וולש ורובין הייג תוארה כמטא-מודרנית.
גיליון 2013 של "ביקורת הספר האמריקאית" שהוקדש למטא-מודרניזם כלל סדרת מאמרים שזיהו סופרים כמו רוברטו בולניו, דייב אגרס, ג'ונתן פרנזן, הרוקי מורקמי, זיידי סמית', ודייוויד פוסטר וולאס כמטא-מודרניסטים.
במאמר משנת 2014 ב־PMLA, חוקרי הספרות דייוויד ג'יימס ואורמילה ששגירי טענו כי "כתיבה מטא-מודרניסטית משלבת ומתאימה, מפעילה מחדש ומסבכת את העדיפויות האסתטיות של רגע תרבותי קודם", ספציפית המודרניזם, בדיונם על סופרי המאה ה-21 כמו טום מקארתי.
בשנת 2014, פרופסור סטיבן קנודסן, בכתיבתו ב"ארטפולס", ציין כי המטא-מודרניזם "מאפשר את האפשרות להישאר אוהד לפירוק הפוסט-סטרוקטורליסטי של הסובייקטיביות והעצמי - הפיצול של ז'אן-פרנסואה ליוטאר של הכל לפרגמנטים בין-טקסטואליים - ועדיין מעודד פרוטגוניסטים ויוצרים אמיתיים והשבה של חלק מהמעלות של המודרניזם."
בשנת 2017, ורמולן וון דן אקר, יחד עם אליסון גיבונס, פרסמו את "מטא-מודרניזם: היסטוריות, רגש ועומק אחרי הפוסטמודרניזם", אוסף ערוך של מאמרים החוקרים את מושג המטא-מודרניזם במגוון תחומים באמנות ובתרבות.
פרקים בודדים עוסקים במטא-מודרניזם בתחומים כמו קולנוע, ספרות יפה, אומנויות, טלוויזיה, צילום ופוליטיקה.
בין התורמים נמנים שלושת העורכים, ג'יימס מקדואל, ג'וש טות', יוג הייזר, סיורד ון טוינן, לי קונסטנטינו, ניקול טימר, גרי סי.
רוסטד, קוי האנו שווינד, אירמטראוד הובר, וולפגנג פונק, סם בראוז, ראול אשלמן, וג'יימס אלקינס.
מאמר המיישם תיאוריה מטא-מודרנית לחקר הדתות פורסם בשנת 2017 על ידי מישל קלסקין-ג'ונסון.
במאמר משנת 2017 על מטא-מודרניזם בספרות יפה, פביו ויטוריני טען כי מאז סוף שנות ה-80, אסטרטגיות ממטיות של המודרני שולבו עם האסטרטגיות המטא-ספרותיות של הפוסטמודרני, מבצעות "תנועת מטוטלת בין האידיאליזם התמים או הפנאטי של הראשון והפרגמטיזם הספקני או האפתי של האחרון."
בשנת 2002, אנדרה פורלני, בניתוח עבודותיו הספרותיות של גאי דבנפורט, הגדיר מטא-מודרניזם כאסתטיקה שהיא "'אחרי' ועדיין 'באמצעות' מודרניזם...
סטייה וכן המשכיות." היחס בין מטא-מודרניזם ומודרניזם נתפס כהולך "הרבה מעבר למחווה, לקראת מעורבות מחודשת עם המתודה המודרניסטית כדי לטפל בנושאים שהם הרבה מעבר לטווח או העניין של המודרניסטים עצמם."
ב"יותר ממוות אחד" (2014), הסופר והזמר-יוצר הניו זילנדי גארי ג'של פורסטר בחן את המטא-מודרניזם דרך חיפוש אחר שורשיו של דייוויד פוסטר וולאס במרכז אילינוי במהלך מסע פיקרסקי לאמריקה.
בספר, פורסטר כתב ש"תיאוריה מטא-מודרניסטית מציעה למלא את החלל הפוסטמודרניסטי עם סינתזה גסה של שני קודמיה מהמאה העשרים [מודרניזם ופוסט-מודרניזם].
בפרדיגמה החדשה, מטאפיזיקה, אפיסטמולוגיה ואונטולוגיה כולן יש להן את מקומן, אך העניין המרכזי הוא עם חלק אחר של הפילוסופיה – אתיקה.
זה בסדר לחפש ערכים ומשמעות, גם כשאנחנו ממשיכים להיות ספקנים."
בשנת 2019, לנה רייצ'ל אנדרסן פרסמה את ספרה "מטא-מודרניות: משמעות ותקווה בעולם מורכב", שבו היא טוענת: "מטא-מודרניות מספקת לנו מסגרת להבנת עצמנו וחברותינו באופן הרבה יותר מורכב.
היא מכילה אלמנטים תרבותיים ילידיים, טרום-מודרניים, מודרניים ופוסטמודרניים ובכך מספקת נורמות חברתיות ומרקם מוסרי לאינטימיות, רוחניות, דת, מדע וחקר עצמי, כולם בו-זמנית." בנובמבר 2023 היא עברה לעבוד על פולימודרניות כדי להבדיל את עבודתה על בילדונג נורדי ממטא-מודרניות.
מטא AI היא חטיבת מחקר של מטא (לשעבר פייסבוק) המפתחת טכנולוגיות בינה מלאכותית ומציאות רבודה.
ולדימיר ופניק הצטרף לקבוצה בשנת 2014. מרחבי העבודה שלה החלו במנלו פארק שבקליפורניה, בלונדון שבבריטניה ובמנהטן.
לאחר מכן פתחה הקבוצה מעבדות מחקר בפריז שבצרפת, בסיאטל, בפיטסבורג, בתל אביב, במונטריאול ובלונדון.
בשנת 2016, FAIR שיתפה פעולה עם גוגל, אמזון, IBM ומיקרוסופט ביצירת השותפות בנושא בינה מלאכותית לטובת אנשים וחברות.
בשנת 2018, ג'רום פזנטי, לשעבר מנהל הטכנולוגיה הראשי של קבוצת ה-Big data של IBM, נכנס לתפקיד נשיא FAIR, לאחר שלקון פרש מתפקידו.
המחקר של FAIR כולל למידה בפיקוח עצמי, רשתות יריבות יצירתיות, סיווג ותרגום מסמכים וראייה ממוחשבת.
FAIR הוציאה בשנת 2017 מודלים של למידה עמוקה של Torch וכן את PyTorch, מסגרת למידת מכונה בקוד פתוח, אשר שימשה לאחר מכן במספר טכנולוגיות למידה עמוקה, כגון הטייס האוטומטי של טסלה ו-Pyro של אובר.
באותה שנה, פורסמו שמועות שקריות על הפסקת פעילותם של זוג צ'אטבוטים עקב פיתוח שפה שאינה מובנת לבני אדם.
FAIR הבהירה כי המחקר נסגר משום שהם השיגו את מטרתם הראשונית להבין כיצד שפות נוצרות על ידי המודלים שלהם, ולא בשל כישלון.
שם החברה, FAIR, שונה ל"מטא AI" לאחר המיתוג המחודש שבו שונה שם החברה מ"פייסבוק בע"מ" ל"מטא פלטפורמות בע"מ".
מטא AI הוא גם שמו של העוזר הווירטואלי שפותח על ידי הצוות, ששולב כצ'אטבוט במוצרי הרשתות החברתיות של מטא.
הוא זמין גם כאפליקציה עצמאית מבוססת מנוי.
העוזר הווירטואלי הותקן מראש בדור השני של משקפי Ray-Ban Meta החכמים, ויכול לשלב קלט ממצלמות המשקפיים לאחר עדכון.
הוא זמין גם ב-Quest 2 ובמסכי HMD חדשים יותר.
מאז מאי 2024, הצ'אטבוט סיכם חדשות מכלי תקשורת שונים מבלי לקשר ישירות לכתבות מקוריות, כולל בקנדה, שם קישורי חדשות אסורים בפלטפורמות שלו.
שימוש זה בתוכן חדשותי ללא פיצוי וייחוס עורר חששות אתיים ומשפטיים, במיוחד כאשר מטא המשיכה להפחית את נראות החדשות בפלטפורמות שלה.
מטא-בינה מלאכותית עובדת על יכולתן של מכונות להבין וליצור שפה טבעית.
הצוות גם שואף לאפשר לצ'אטבוטים שלהם לתקשר באופן רב-לשוני.
זה כרוך בהכללה של טכנולוגיית עיבוד שפה טבעית (NLP) לשפות אחרות, והצוות עובד באופן פעיל על תרגום מכונה לא מפוקח.
גלקטיקה היא מודל שפה גדול (LLM) שנועד ליצירת טקסט מדעי.
היא הייתה זמינה במשך שלושה ימים מאז 15 בנובמבר 2022, לפני שהוצאה משירות עקב יצירת תוכן גזעני ולא מדויק.
LLaMA הוא תוכנית LLM שיצאה בפברואר 2023, ותומכת בפרמטרים של 7B עד 65B.
שניים מתוך שלושת דגמי Llama 4, Scout ו-Maverick, שוחררו ב-5 באפריל 2025, כאשר הדגם הגדול ביותר, Behemoth, עדיין נמצא בתהליך של אימונים.
עד 2022, מטא השתמשה במעבדים ובשבבים מותאמים אישית, מאז עברה למעבדים גרפיים של אנבידיה.
מספר מרכזי נתונים עוצבו מחדש כדי להתאים לדרישות רוחב הפס והקירור הגדולות יותר של הרשת.
מתיו ויטקר רנסום היה גנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, וסנאטור דמוקרטי מטעם קרוליינה הצפונית בשנים 1872–1895.
רנסום נולד ב-8 באוקטובר 1826 במחוז וורן שבקרוליינה הצפונית לרוברט ופריסילה ויטקר רנסום.
הוא היה אחיו הבכור של הגנרל רוברט רנסום, בן דודו של קצין צבא הקונפדרציה וחבר הקונגרס לעתיד וורטון ג'קסון גרין, וכן בן דודו של הרופא וחלוץ התעופה ויליאם ויטני כריסטמס.
בשנת 1847 השלים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית.
רנסום כיהן כתובע הכללי של קרוליינה הצפונית וכחבר האספה הכללית של המדינה.
בשנת 1861 נבחר להיות אחד משלושת הנציגים של קרוליינה הצפונית לממשלת הקונפדרציה במונטגומרי, אלבמה.
במהלך המלחמה הוענק לרנסום תפקיד לוטננט קולונל ברגימנט הרגלים הראשון של קרוליינה הצפונית, ובהמשך מונה למפקד הרגימנט ה־35 של המדינה – יחידה שהייתה חלק מהחטיבה של אחיו רוברט.
לאחר מכן פיקד רנסום על החטיבה בעצמו.
הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ב־13 ביוני 1863.
רנסום לחם במערכות ובקרבות רבים, בהם קרבות שבעת האורנים, קרבות שבעת הימים, קרב אנטיאטם, קרב פרדריקסברג, המצור על סאפוק, קרב פלימות', קרב וולדן והמצור על פיטרסברג.
הוא נפצע שלוש פעמים במהלך המלחמה וסיים את שירותו עם כניעת צבא הקונפדרציה באפומטוקס.
בשנת 1866 עבר רנסום לעיירה וולדן שבקרוליינה הצפונית, שם עבד כעורך דין וכבעל מטעים.
ב־1872 נבחר לסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בתחילת הקדנציה ב־4 במרץ 1871. הוא נבחר מחדש ב־1876, 1883 ו־1889, וכיהן ברציפות מ־30 בינואר 1872 ועד 3 במרץ 1895. במהלך הקונגרס ה־53 כיהן לזמן קצר כנשיא הזמני של הסנאט.
לאחר פרישתו מהסנאט מונה לשגריר ארצות הברית במקסיקו (1895–1897).
בסיום תפקידו הדיפלומטי פרש לאחוזתו "ורונה" ועבד בחקלאות.
ב־19 בינואר 1853 נשא רנסום לאישה את מרתה אן ("פאטי") אקסום ממחוז נורת'האמפטון.
בני הזוג התגוררו ב"ורונה", אחוזת משפחת אקסום שעל גדות נהר הרואנוק.
לזוג נולדו לפחות שמונה ילדים.
רנסום היה בעל עבדים, ונולדו לו שני ילדים נוספים מאמה אוטלנד – אחת הנשים השחורות שהיו משועבדות לו.
רנסום נפטר סמוך לעיירה גרייסבורג בקרוליינה הצפונית, ביום הולדתו ה־78 – 8 באוקטובר 1904. הוא נקבר באחוזתו ליד העיירה ג'קסון.
אחוזת ורונה הוכרה בקביעות ברשימת האתרים ההיסטוריים הלאומיים בשנת 1975.
מטאורולוגיה היא ענף במדעי כדור הארץ והאטמוספירה העוסק בחיזויי מזג האוויר.
מקור שמו של הענף הוא מספרו של אריסטו מטאורולוגיקה (Meteora – גרמי השמיים ו-gica – חקר) החיבור המקיף העתיק ביותר בנושא.
המטאורולוגיה חוקרת את אינטראקציה בין פרמטרים שונים באטמוספירת כדור הארץ כמו: טמפרטורה, לחץ ואדי מים ואת הדינאמיקה והתרמודינמיקה ביניהם.
אינטראקציות אלו מאפשרות להסביר ולחזות את השינוי בערכי הפרמטרים והיתכנות הופעתן של "תופעות מטאורולוגית" (אירועי מזג אוויר נצפה (ויזואלי)) כמו תצורה ותפרוסת עננות או הופעת משקעים.
המטאורולוגיה מובדלת ממדע הקלימטולוגיה בחוקרהּ תופעות זמניות ואינה מתעניינת בתנאי מזג אוויר מקומיים לאורך זמן.
ההיסטוריה של המטאורולוגיה מתבטאת בתגליות, המצאות ואירועים אשר השפיעו על מדע זה מאז עצם קיום האדם ועד היום וסייעו בהבנת אירועי מזג האוויר.
מאז ומתמיד האדם התעניין בסובב אותו והסביר את הדברים בדרכים שונות, וכך בדיוק קרה גם עם מזג האוויר הסובב אותו.
למשל, האדם הסביר את הגשמים כברכה, את הסופות וליקויי החמה כזעמם של האלים ועוד רבים אחרים.
כאשר הפילוסופיה החלה להתפתח הסביר האדם את התופעות המטאורולוגיות בדרכים שונות.
אריסטו הסביר שהעולם מורכב מארבעה יסודות: אש, אוויר, מים ואדמה, אלו בהשפעת השמש, משתנים ויוצרים דברים חדשים.
כך לדוגמה, הסביר אריסטו, שהשמש מחממת את האדמה ומוציאה ממנה עשן ואבק, ומחממת את המים ומוציאה מהם חומר שקוף אשר יוצר את העננים.
על פי רעיונות היסודות הסביר אריסטו גם את הברקים והרעמים.
על פיו הרעם הוא רעש שנוצר על ידי רוח חזקה מאוד שנושבת בין עננים והברק הוא השריפה של רוח זו.
למרות הידע המצוי בידי האנושות כיום, חלק מרעיונותיו של אריסטו אינם כה רחוקים מן המציאות.
ישנם מספר קטן של רעיונות שבדיעבד מתבררים כנכונים.
למשל אריסטו הסביר שכאשר השמים בצבע כתמתם-אדמדם אז עומד לרדת גשם, ואכן ידוע לנו שכאשר הלחות רבה בשמים הם מקבלים צבע כזה עקב פיזור קרני האור.
קיימים רעיונות אחרים של אריסטו אשר אין בהם שום אמת, למשל שיללת זאב מבשרת על בוא הגשם.
סקרנותו של האדם, אשר הביאה אותו מלכתחילה לחקור את תופעות מזג האוויר, גררה המצאות וגילויים רבים אחרים בתהליך הנמשך עד היום.
כל הגילויים האלו הביאו להתפתחות מדע המטאורולוגיה, שבזכותו היום אנו יכולים לצפות ולחזות את אירועי מזג האוויר, במידה מוגבלת.
בעזרת חיזוי מזג האוויר ניתן לדעת האם כדאי לטוס, או שמא לבטל בשל חשש לערפל או לענני סערה.
משחר ההיסטוריה האדם עסק בניסיון לחזות את מזג האוויר, וזאת כיוון שיש לכך משמעות חשובה עבור החקלאים.
על פי מזג האוויר החקלאים יודעים מתי עליהם לשתול/ לקצור את התבואה.
מתי הם יכולים לצאת למסעות ציד ארוכים ומתי לא.
לכן, חברות פרימיטיביות פיתחו לעצמן דרכים שונות ומגוונות, מעיין "סמנים" לחיזוי מזג האוויר.
לדוגמה, באמצעות צפייה בעכבישים ניתן לזהות את בוא החורף לפי אריגת קוריהם מול הרוח, בציפייה לחרקים שיעופו לעבר הקורים.
כאשר הסנוניות עפות בגובה רב מהרגיל בשמים זה סימן כי הגשם קרוב וזה הזמן לזרוע ולנטוע.
הסמנים לחיזוי מזג האוויר משתנים ממקום למקום ומקהילה לקהילה: עבור בני הלואו במחוז ניאנזה, הגשם מגיע שבוע אחרי פריחת האמריליס (שושנים), אם הפרחים לבנים יהיה גשם רב ואילו פרחים כתומים מסמנים עונת גשמים ענייה.
עבור בני האבאסאבו (דייגים) מערבולות מעל לאגם הן סימן לבוא הגשם.
מדע המטאורולוגיה ממשיך להתפתח, מגמה שנמשכה לאורך המאה ה-20 ואל תוך המאה ה-21.
החיזוי המודרני מתבסס על נתונים הנאספים מתחנות המפוזרות ברחבי העולם ומעובדים על ידי מחשבי-על.
פלט עיבוד הנתונים מוצג בתור מפה סינופטית, המציגה את מערכות הלחץ בקנה מידה רחב היקף.
כיום ניתן למצוא ברשת מספר מודלים לחיזוי מזג אוויר.
המפה הסינופטית המודרנית (תמונה מצורפת) מציגה את מערכות הלחץ ברום (קווים צבעוניים- בצורת גלים) ואת מערכות הלחץ בקרקע (קווים לבנים).
הגלים הקעורים (צורת U) מעודדים היווצרות משקעים- ונקראים אפיקי רום.
במפה המצורפת ניתן לראות כי ישראל נמצאת בתחום אפיק רום.
ההתפתחות הטכנולוגית האחרונה שיפרה בצורה דרסטית את יכולת החיזוי.
אם עד לפני שנים בודדות התחזית ניתנה ארבעה ימים קדימה בלבד, הרי שהיום ניתן לחזות חמישה ימים ואף יותר.
נראה כי כמו מדעים אחרים, גם מדע המטאורולוגיה התפתח רבות כתוצאה ממלחמות.
ניתן לראות זאת לדוגמה בהמצאת הלוויין, שהמוטיבציה לפיתוחו הושפעה רבות מן המלחמה הקרה.
המצאה זו משמשת כיום כפלטפורמה לאמצעי חיזוי ראשונים במעלה של מזג האוויר.
עם כל זאת, ככל הנראה, האנושות לעולם לא תצליח לחזות במדויק ובמספר ימים בלתי מוגבל את מזג האוויר.
בהקשר זה מאוזכרת תכופות תאוריית אפקט הפרפר, כלומר כל דבר קטן כמו נפנוף בכנפיו של פרפר עשוי להיות בעל השפעה מכרעת על אירועי מזג האוויר, באופן שהוא בלתי ניתן לחיזוי מראש.
מטאורולוגיה על ידי כדורים פורחים ותמונות לוויין
גורמים רבים אשר קובעים את מזג האוויר נמצאים באטמוספירה.
במאה ה-19, התחילו לבצע מדידות מטאורולוגיות באטמוספירה על ידי כדורים פורחים הנקראים רדיוסונדות.
על כדורים אלו הוצבו מדי לחץ, מד טמפרטורה ומד לחות.
מטאורולוגיה, קלימטולוגיה, ופיזיקה אטמוספירית הם תתי נושאים בחקר האטמוספירה.
מקור שם התחום היא בתאוריה של אריסטו שהחשיבה את כל הדברים מעל לירח כדברים קבועים ועל מנת לתרץ את המטאורים ראתה אותם כחלק ממזג האוויר.
כדור הארץ מכונה "כוכב הלכת הכחול" וזאת משום שיותר משני שלישים משטחו מכוסים במים.
לים השפעה עצומה על מזג האוויר בכדור הארץ.
הים מוליך חום וקור בעזרת זרמי המים שבתוכו למקומות רבים ושונים בעולם.
נוסף על כך, הים הוא המקור העיקרי לגשמים ולשאר המשקעים ובכך מהווה גורם משפיע על מזג האוויר ומעצב אותו.
סקרנות האדם הביאה אותו לים כבר לפני עשרות אלפי שנים.
לפני כעשרים אלף שנים היו ברשות האדם כלי שיט פרימיטיביים דרכם הגיע ליבשת אוסטרליה.
יתר על כן, לפני כעשרת אלפים שנים התפתח השיט בים האגאי.
הפרעונית חתשפוסת יזמה משלחות וסחר ימי דרך הים האדום בין מצרים לארץ פונת.
כבר במאה ה-7 הקיפו הפיניקים את אפריקה.
כמו כן, הוויקינגים גילו את אמריקה כשחצו את האוקיינוס האטלנטי.
התפתחות רבה בחקר האוקיינוסים החלה במלחמת העולם השנייה עם עליית השימוש בצוללות.
מידע רב על זרמי האוקיינוסים נאסף במסגרת מדע זה, הנקרא אוקיינוגרפיה.
כמו שהאטמוספירה עצמה אינה אחידה בטמפרטורה בה, כך גם הים.
עקב התחממות בלתי אחידה של כדור הארץ לאוקיינוסים ולימים טמפרטורות שונות בכל אזור ואזור.
השכבות העליונות של האוקיינוסים מתחממות ונעות לעבר הקטבים.
בדרכן מתקררות השכבות ושוקעות וכך חוזרות חזרה לכיוון קו המשווה.
ישנם גם הבדלי מליחות קלים בין ימים שונים.
בדף כ"ה במסכת בבא בתרא, העוסק בכיוון נשיבת הרוח ובתדירותה, נאמר כי הרוח הצפונית היא הרוח התדירה ביותר, וכי הרוח הדרומית היא הקשה ביותר .
התלמוד אף עסק בנושא המשקעים.
הפרק הראשון של מסכת תענית עוסק בירידת הגשמים.
בפרק נטען כי הטל והרוחות אינם נעצרים.
הפרק עוסק גם במעלתם של הרוחות, העננים והשמש הבאים לאחר הגשם, ועל כך ששלגים להרים תועלתם היא פי חמישה מתועלת הגשמים להרים.
נושאים נוספים שנידונו בתלמוד כוללים את זמנו של היורה וזמנו של המלקוש, איזה זמן ביום עדיף לירידת הגשמים, כמות הגשמים שעל ידה לא תקרא השנה שנת בצורת, הסימנים לבוא הגשם ולהפסקת הגשם, וההבדלים שבין ארץ ישראל לבבל בעניין זה.
במסכת עירובין, התקיים דיון הלכתי על השאלה מאין מגיעים הגשמים.
גם בשאר תופעות מטאורולוגיות דן התלמוד, כגון: מקורם של הברקים והרעמים, צבעי ברקים שונים וסוגי רוחות, וארבע עונות השנה.
הסרט "היום שאחרי מחר" עוסק בתרחיש של שינוי אקלים מהיר שנוצר עקב התנתקות קרחון ושיבוש של זרמי ים שמובילים לכניסה לעידן קרח חדש.
הסרט "2012" מציג תרחיש שבו פעילות שמש מוגברת גורמת לפעילות געשית, רעידות אדמה, גלי צונאמי ענקיים ועליית מפלס המים.
"עולם המים" מתאר מציאות שבה החיים בכדור הארץ מתנהלים על מושבות צפות ומים מתוקים ודלק הם משאבים נדירים.
הסרט "טוויסטר" מציג את תופעת "ציידי הסופות" הרודפים אחרי סופות טורנדו כדי לשפר את מערכת ההתראה על סופות.
תופעה של התעבות הלחות לטיפונות מים מרחפות בשכבת אוויר לחה מקוררת וסמוכה לפני הקרקע או הים.
אד מגביל את הראות בין 1 ק"מ ל-10 ק"מ ומסווג כערפל כאשר הראות יורדת מתחת ל-1 ק"מ.
יש להבדיל בין אד הנראה לעין בשעות היום כמסך אפרפר-כחלחל או כקרעי ערפל דקים לבנים, לאדי מים שהם הלחות הבלתי נראית באוויר.
תופעה של התרכזות חלקיקי אבק, עשן ומזהמים נוספים, עם או בלי טיפונות מים, בשכבת אוויר הסמוכה לפני הקרקע או הים, או ברום האטמוספירה (אובך רום).
אובך מגביל את הראות בין 1 ק"מ ל-10 ק"מ ומסווג כאבק או סופת אבק כאשר הראות יורדת מתחת ל-1 ק"מ.
לאובך בשעות היום מראה צהבהב עד חום צהבהב ועל-פי-רוב הוא מלווה בתנאי יובש.
מדע העוסק ביחסי הגומלין בין האטמוספירה והאוקיינוסים.
מונח כולל לכינוי שכבת גזים המקיפה גוף בעל מסה משמעותית.
תנאי תרמודינמי באטמוספירת כדור הארץ שגורם למגוון השינויים במזג האוויר מאזור לאזור ולאורך זמן.
מסת אוויר המתאפיינת בניגודי טמפרטורה אנכיים חדים עם נטייה חזקה לפתח זרמי אוויר אנכיים, עננים ומשקעים.
מצב של אי-יציבות קונבקטיבית מתאפיין בעליה ניכרת לגובה של אוויר חם ולח לצד ירידה של אוויר קר ממנו, תוך כדי שנוצר ערבוב תרמלי עם התהוות של ענני קומולוס מפותחים או סופות רעמים.
אטמוספירה בלתי יציבה על תנאי
מסת אוויר המתאפיינת בניגודי טמפרטורה אנכיים לא גדולים, ושדרוש לה גורם מתניע כגון חזית מזג אוויר, מחסום הררי או חימום חזק של פני השטח, כדי שיתפתחו בתוכה זרמי אוויר חזקים, עננים מפותחים ומשקעים.
מסת אוויר המתאפיינת בהבדלי טמפרטורה אנכיים מתונים ו/או באינוורסיה.
מצב זה מונע התהוות אנכית של זרמי אוויר ובולם את התפתחותם של עננים ומשקעים.
מצב אטמוספירי שבו הטמפרטורה עולה עם הגובה.
במצב של אינוורסיה נמצא האוויר הקר מתחת לאוויר החם והאטמוספירה יציבה.
שכבת אינוורסיה המתהווה בגובה נמוך מאוד, כלומר בסיסה נמצא מתחת ל-100 מטר מעל פני הקרקע.
תופעה זו נוצרת עקב התקררות קרינתית חריפה של שכבת האוויר הסמוכה לקרקע במהלך שעות הלילה, לרוב בתנאים של רמה או רכס ברומטריים ויציבות אטמוספירית.
אינדיקטור מקובל להערכת ההסתברות להתפתחות של סופות רעמים, כאשר קיימים תנאים המאפשרים התפתחות של עננים יוצרי משקעים.
כינוי לתופעה אקלימית-אוקיינית של התחממות מי האוקיינוס השקט מול חופי פרו, המתרחשת אחת לשנתיים עד שבע שנים ונמשכת בין חודשיים ועד שנתיים.
תופעה זו משפיעה על מזג האוויר והאקלים באזורים נרחבים בעולם, בחלקם אף מרוחקים עד מאוד מאמריקה הדרומית.
כינוי לתופעה אקלימית-אוקיינית של התקררות מי האוקיינוס השקט מול חופי פרו, כלומר המצב ההפוך לתופעת האל ניניו.
תופעה זו גורמת לשינויים בתנאי מזג האוויר והאקלים באזורים נרחבים בעולם, כך שמתקבלים לרוב דפוסי טמפרטורה, רוחות, עננות ומשקעים המנוגדים לאלה המתרחשים באותם אזורים בעת אל ניניו.
אזור מאורך או נרחב של לחץ אוויר נמוך, חסר מרכז עיקרי סימטרי כמו בשקע ברומטרי.
מערכת של לחץ אוויר נמוך המשתרעת לאורכו של ים סוף עד מזרח הים התיכון ומהווה שלוחה צפונית של השקע הטרופי הסודני.
מערכת זו משפיעה על מזג האוויר והאקלים באזורנו בעיקר בעונות המעבר, ועשויה לגרום לפעילות של סופות רעמים ושיטפונות בעיקר באזוריה הדרומיים והמזרחיים של ישראל.
מערכת של לחץ אוויר נמוך המשתרעת מאזור המפרץ הפרסי ועד מזרח הים התיכון ומהווה שלוחה מערבית של השקע התרמי בדרום אסיה בעונת הקיץ.
האפיק הפרסי יוצר בישראל רוחות מערביות לחות וכמעט קבועות בחודשים יוני עד ספטמבר; אך בד בבד האפיק מלווה גם באוויר חם יותר, יבש ויציב מאוד מעליו, שמגיע מהרמה הסובטרופית השולטת על כל אגן הים התיכון בעונת הקיץ.
לפיכך, כמעט ואין יורדים משקעים בישראל בעונת הקיץ, למרות ערכי לחץ האוויר הנמוכים סמוך לפני הים, והלחות הגבוהה המתקבלת במישור החוף ובמורדות המערביים של ההרים.
מכלול של תנאי מזג האוויר השולטים ודפוסי הזרימה באטמוספירה באזור מסוים לאורך זמן.
ראו גם: אקלים ארץ ישראל.
זרם חשמלי טבעי שמקורו בפריקת מתח חשמלי בין מטעני חשמל מנוגדים בתוך ענן מפותח, בין עננים או בין הענן לקרקע.
מסת אוויר או גוף נרחב של אוויר, המקיים בתוכו תנאים אחידים בקירוב של טמפרטורה, לחות, צפיפות, יציבות (או אי יציבות) אטמוספירית.
גושי אוויר נוצרים על-פי-רוב בחבלים גאוגרפיים נרחבים בעלי טופוגרפיה אחידה, בתנאים של לחץ אוויר גבוה ובהתאם לעונות השנה.
ניתן להבחין בגושי אוויר מאזורי מוצא טרופיים, פולריים, יבשתיים ואוקיניים (ימיים).
המפגש בין גושי אוויר מנוגדים עשוי ליצור חזיתות מזג אוויר, עננים ומשקעים.
במדינת ישראל הגדיר השירות המטאורולוגי את גל החום כרצף של שלושה ימים בהם עומס החום הממוצע עולה על ערכי סף אשר נקבעו עבור אזורים שונים, בהתבסס על הנתונים של כל אזור.
נקבעו כללים לגל חום קייצי בחודשים יוני-יולי-אוגוסט ספטמבר
וכללים נפרדים לעונות המעבר מאי ואוקטובר.
כהגדרה כללית, רצף של 3 ימים לפחות עם טמפרטורות מקסימום מתחת ל-15 מעלות צלזיוס, בתנאי שהן נמוכות לפחות ב-7 מעלות צלזיוס מתחת לממוצעי הטמפרטורות המקסימליות של האזור בחודש הנתון.
מזג אוויר המאופיין בשילוב של טמפרטורות גבוהות ולחות יחסית גבוהה.
מצב זה גורם לעליית טמפרטורת הגוף של בני אדם ובעלי חיים, מקשה על התנדפות הזיעה ולפיכך מפחית את יעילות מנגנון הקירור הטבעי של הגוף.
מזג אוויר הביל מלווה בדרך-כלל בעומס חום כבד, מתאפיין בתחושה מעיקה ולא נוחה, ומכביד על העבודה, בעיקר עבודה פיזית, מחוץ לחדרים ממוזגים.
התופעה מתרחשת בארץ ישראל במישור החוף ובשפלה, ובייחוד במהלך חודשי הקיץ, יולי-אוגוסט.
מצב באטמוספירה שבו כמות האוויר היוצאת מאזור מסוים גדולה מכמות האוויר הנכנסת לאותו אזור.
כלומר, כמות האוויר הכוללת באזור זה קטנה.
מצב באטמוספירה שבו כמות האוויר הנכנסת לאזור מסוים גדולה מכמות האוויר היוצאת מאותו אזור.
כלומר, כמות האוויר הכוללת באזור זה גדלה.
התכנסות של רוחות באזור הסמוך לפני הקרקע תגרום לעודפי האוויר המתקבלים בו לזרום בצורה אנכית כלפי מעלה.
לעומת זאת, התכנסות של רוחות באזור שברום האטמוספירה תגרום לעודפי האוויר המתקבלים לזרום כלפי מטה.
תנועה אנכית מאולצת של אוויר כלפי מטה, כלומר מאזור ברום האטמוספירה בו חלה התכנסות של רוחות לאזור בגובה נמוך יותר בו האוויר היורד נדחס, מתחמם ומתפזר על פני הקרקע כזרמי רוח מסתעפים ומתבדרים.
תופעה הנצפית לרוב בחורף ובהמיספרה הצפונית, לפיה מתרחשת בבסיס הסטרטוספירה עליה בטמפרטורה של עד כ-50 מעלות צלזיוס בתוך מספר ימים.
התופעה מלווית גם בשינוי התנוחה הרגילה ובעוצמה של הזרם הסילון הקוטבי, המתאפיין בדרך כלל בתקופת החורף ברוחות קבועות שתנועתן ממערב למזרח.
שינויים אלו במשטר הזרימה של הסילון הקוטבי בעת ההתחממות הסטרטוספרית, מביאים בשכבות הנמוכות יותר של האטמוספירה להסעה של אוויר קוטבי קר מאוד דרומה, יותר מהרגיל, לאזורים ברחבים נמוכים שאינם כה רגילים אליו.
תופעת מזג אוויר המתרחשת באטמוספירה של צפון האוקיינוס האטלנטי, אשר באה לידי ביטוי בהבדלים שבין הפרשי הלחצים הברומטריים בגובה פני הים בין המערכות המטאורולוגיות המכונות "שקע איסלנדי" ו"רמה האזורית".
זרם אוויר חזק בשכבות הגבוהות של האטמוספירה שמגיע למהירויות של 160 קמ"ש עד כ-400 קמ"ש.
קו המפגש בין שני גושי אוויר מנוגדים בתכונותיהם.
מצב שבו גוש האוויר הקר יותר פוגש בזרימתו גוש אוויר חם יותר, נכנס מתחתיו ומעתיק אותו כלפי מעלה.
מצב זה גורם לאי יציבות ניכרת באטמוספירה ולהיווצרות עננים ערימתיים, דוגמת קומולוס וקומולונימבוס.
לפעילות של חזית קרה אופייני מזג אוויר פעיל וגשום, מלווה בסופות רעמים וברקים, ממטרי גשם חזקים, ברד ומשבי רוח סוערים.
מצב שבו גוש האוויר החם פוגש בזרימתו גוש אוויר קר ומטפס מעליו לאורך שיפוע מתון, ובעקבות כך מתקרר.
מצב זה מעיד על יציבות באטמוספירה והעננות הנוצרת היא על-פי-רוב עננות שכבתית, כדוגמת ענני צירוסטרטוס, אלטוסטרטוס ונימבוסטרטוס.
לפעילות של חזית חמה אופייני מזג אוויר מעונן מלווה בגשמים קלים, אך אם לגוש האוויר החם טמפרטורות ולחויות גבוהות, עשויים להתפתח לאורך החזית החמה אי יציבות והתנאים לענני קומולונימבוס וסופות רעמים.
מצב שבו משיגה החזית הקרה את החזית החמה בשלבי התפתחותו המאוחרים של השקע החזיתי.
גושי אוויר קרים נעים סביב השקע וסוגרים על גוש האוויר החם, והחזיתות הקרה והחמה מתלכדות לחזית אחת.
קיימים שני סוגים של אוקלוזיה: אוקלוזיה קרה ואוקלוזיה חמה, בהתאם לניגודי הטמפרטורה שבין גושי האוויר הקרים שכעת מתקיפים זה את בתנועתם סביב השקע.
העננים והמשקעים הנוצרים באוקלוזיה קרה דומים באופיים לאלו של חזית קרה והדבר נכון גם לגבי אוקלוזיה חמה וחזית חמה.
מצב שבו תנועתם האופקית של גושי האוויר הקר והחם שקולה לאורך חזית המפגש ביניהם, והחזית עצמה מתאפיינת בכמעט חוסר תנועה.
חזיתות נייחות נוצרות לרוב לאורך אפיקים ברומטריים רדודים או שמלוות שקעים ברומטריים בשלבי התפתחותם המוקדמים.
השיפוע החזיתי לאורך החזית הנייחת הוא לרוב מתון, והעננות והמשקעים המאפיינים אותה דומים לאלה של חזית חמה.
תחום במטאורולוגיה המשמש את האדם למציאת מידע אודות המצבים העתידיים של התנאים באטמוספירה ושל מזג האוויר.
כינוי לרוח מדברית מקומית חמה ויבשה, הגורמת לסופות חול ואבק, ומתחוללת לעיתים במדינות צפון אפריקה, חצי האי ערב ואגן הים התיכון.
החמסין נוצר על-פי-רוב על ידי שקעים ברומטריים, לרבות שקעים שרביים, החולפים את דרום הים התיכון ומדבר סהרה.
כינוי עממי לגשם החזק הראשון שיורד בסתיו בישראל.
על-פי-רוב מדובר באירוע הגשם הראשון של עונת הגשם עם כמויות משקעים של 5 מ"מ ויותר בתפרוסת רחבה.
אנמומטר, מתקן למדידת מהירות רוח.
דוגמאות: מד רוח כפות, מד רוח פרופלור, מד רוח אולטרסאונד.
אנמומטר אולטרסאונד, מד מהירות רוח המודד את הזזת דופלר של גלי קול על ידי האוויר הזורם.
ברומטר, מתקן למדידת לחץ האוויר.
היגרומטר, מתקן למדידת לחות האוויר.
פלוביומטר, מתקן למדידת כמות המשקעים.
תרמומטר, מתקן למדידת טמפרטורת האוויר.
לוויין מלאכותי המצויד בכלים לחישה מרחוק ומשמש למדידות מטאורולוגיות.
בלון הליום מצויד בחיישנים, המופרח לרום האטמוספירה, לביצוע מדידות מטאורולוגיות.
כובד האוויר בעמודה ישרה מהנקודה הנמדדת עד לסוף אטמוספירת כדור הארץ.
היעדר משקעים, היוצר מדבר למרגלותיו של רכס הרים; כאשר במקביל, צידו הנגדי של הרכס, גלוי לרוחות לחות ומתאפיין באקלים גשום ו/או מושלג.
זרימות אוויר עונתיות קבועות ונרחבות המאפיינות את אזור הודו ודרום-מזרח אסיה, ומתהוות עקב הפרשים תרמליים בין האוקיינוס ליבשה.
זרימות מונסוניות עונתיות מתפתחות גם באזורים אחרים, כגון אוסטרליה ומערב אפריקה.
התנאים האטמוספיריים המשפיעים על אזור מסוים ובזמן נתון.
מזג אוויר המתאפיין בירידת גשמים רבים, עם או בלי סופות רעמים, באזור מסוים ובזמן נתון.
מזג אוויר המתאפיין בירידת שלגים רבים באזור מסוים ובזמן נתון.
מזג אוויר המתאפיין ביציבות אטמוספירית; ללא רוחות משמעותיות ומשקעים, עם שמים בהירים או מעוננים חלקית.
מזג אוויר המתאפיין ברוחות כלליות חזקות של מעל 62 קמ"ש, עם או בלי ירידת משקעים ו/או סופות רעמים, באזור מסוים ובזמן נתון.
מדע העוסק בחקר שינויים פיזיקליים באטמוספירה, ומתמקד בתהליכי מזג האוויר וחיזוים.
המושג מטאורולוגיה נגזר מן המושג מטאור שפירושו תופעה שנצפתה באטמוספירה.
מטאור המגיע אל הקרקע, נקרא מטאוריט.
ירידת משקעים מעננים ערמתיים לקרקע בצורה של קילוחים לא רצופים, עם הפוגות ביניהם, ובעוצמות משתנות.