tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
עלילת המשחק מתמקדת בצמד הבלשים הפרילנסרים סם ומקס, כלב וארנב דמויי אדם, אשר יוצאים למרדף מטורף ברחבי ארצות הברית בחיפוש אחר ביגפוט ענק שנעלם מהקרקס.
כמעט עשור לאחר הוצאת המשחק המקורי, לוקאס ארטס הצהירו באופן רשמי ב-23 באוגוסט 2002 על פיתוח משחק המשך ל"סם ומקס מתגלגלים בדרכים" אשר ייקרא "Sam & Max Freelance Police" וישתמש בגרפיקת תלת-ממד.
על אף שפיתוח משחק ההמשך היה בשלבים מתקדמים, ב-3 במרץ 2004 הודיעה החברה כי המשך פיתוח המשחק בוטל.
ביטול המשחק הוביל לכך שקבוצת עובדים בכירה בחברת לוקאס ארטס עזבו את החברה ופתחו חברה משלהם בשם Telltale Games, חברה קטנה יותר אשר ממוקדת בפיתוח משחקים אותם לוקאס ארטס כבר לא מעוניינת לפתח יותר.
בספטמבר 2005, הודיע סטיב פורסל כי הוא יעבוד ביחד עם חברת Telltale Games על פיתוח סדרת משחקי המשך חדשה של "סם ומקס" אשר תקרא "Sam & Max Season One".
הסדרה יצאה בשישה חלקים בין פברואר 2006 למאי 2007.
הוליס היה מאמן כדורגל ומאמן כושר אנגלי.
הוא נולד בברמינגהאם, ועד שהחל בקריירת האימון שלו לא עסק כמעט בכדורגל.
הוא הצטרף לוולוויץ' ארסנל ב-1894; תפקידו במועדון שנוי במחלוקת.
בעוד שבאתר האינטרנט הרשמי הוא מוזכר כמאמן הראשון בהיסטוריה של ארסנל, מקורות היסטוריים אחרים גורסים שהוא היה רק מאמן הכושר.
ספרים אחדים, כולל ספר ההיסטוריה הרשמי של ארסנל, לא מזכירים את הוליס וטוענים שתומאס מיצ'ל היה המאמן הראשון.
בדיווחים עיתונאיים מאותה תקופה מוזכר אדם בשם ויליאם "ביל" פאר שמילא תפקיד משמעותי באימון ארסנל בתקופה שבה כביכול עבד הוליס.
הוליס עבר לבריסטול סיטי באפריל 1897, והתמנה שם לתפקיד המאמן הראשי; הוא כיהן בתפקיד זה בשלוש קדנציות נפרדות.
הקדנציה הראשונה הסתיימה במרץ 1899 כאשר הוליס עזב על מנת להתמנות לתפקיד מזכיר-מאמן במועדון הכדורגל בדמינסטר.
המועדון התמזג עם בריסטול סיטי ב-1900 והוליס איבד את עבודתו.
אולם, ב-1901 הוא חזר לאמן את בריסטול סיטי.
הקדנציה השנייה שלו הייתה המוצלחת מבין השלוש, ובמהלכה הוא הוביל את בריסטול למקום השני בליגה הדרומית ולהעפלה אל הפוטבול ליג.
בינואר 1911 הוא הצטרף לבריסטול בפעם השלישי, ואימן את המועדון בעונה שבה ירד מהליגה הראשונה אל הליגה השנייה.
הוא עזב את בריסטול בפעם האחרונה באפריל 1913, וביולי שלאחר מכן קיבל את תפקיד המאמן של ניופורט קאונטי מהליגה הדרומית, בו החזיק עד 1917. לאחר מכן הוא עזב את תחום אימון הכדורגל, אך במשך מספר שנים היה יושב-ראש בעלי המניות של בריסטול סיטי.
סם ומקס היא סדרת קומיקס סאטירית אמריקנית מאת סטיב פורסל שפורסמה לראשונה בשנת 1987.
סטיב פורסל ביסס את הסדרה על פי קונספט אותו פיתח אחיו הצעיר בילדותו.
הוא פרסם מספר רצועות קומיקס של הסדרה לאורך שנות השמונים בעיתונים שונים בארצות הברית.
רוב רצועות הקומיקס הללו לוקטו בהמשך למהדורה מיוחדת בשם "The Collected Sam & Max: Surfin' The Highway" שיצאה לאור בשנת 1995.
בעקבות הצלחת סדרת הקומיקס הופקו לאורך השנים גם סדרה מצוירת וסדרת משחקי מחשב אשר עלילתם התבססה על עלילת סדרת הקומיקס.
עלילת הקומיקס מתמקדת בצמד הבלשים הפרילנסרים סם ומקס, כלב וארנב דמויי אדם.
הצמד גר ועובד בעיר ניו יורק, אך לעיתים קרובות מרבה לנסוע למקומות אקזוטיים שונים בארצות הברית ובעולם כמו ניו אורלינס, מצרים, ישראל ואפילו לירח.
הצמד נוהג במכונית מסוג "DeSoto Adventurer" מודל 1960 בה הם נוסעים לכל מקום (כולל לירח).
הטכניקות בהם הצמד משתמש לצורך מאבק בפשע כרוכות לעיתים רבות בשימוש באלימות קיצונית.
סם - כלב דמוי אדם קר רוח וגבוה אשר עובד כבלש פרטי.
סם לובש חליפה כחולה וכובע פדורה.
סם נוטה לאבד את קור רוחו רק לעיתים רחוקות ומסוגל להגיב במצבים קיצוניים בדרך כלל באופן רגוע ושקול.
אף על פי כן, כאשר הוא כן מתרגז, סם נוטה להגיב באופן אלים למדי.
במקרים הללו, מקס יהיה זה אשר בדרך כלל ינסה להרגיע אותו ולמנוע ממנו לפעול מתוך כעס.
מקס - ארנב דמוי אדם נמוך קומה, היפראקטיבי ופסיכוטי אשר עובד כבלש פרטי.
מקס מפיק הנאה רבה מאלימות ונוטה בדרך כלל להעדיף שימוש באלימות על מנת לפתור בעיות.
1993: סם ומקס מתגלגלים בדרכים - משחק הרפתקאות מבית לוקאס ארטס.
בשנת 1997 עובדה סדרת הקומיקס לסדרת הנפשה עבור רשת פוקס.
את 24 פרקי הסדרה הפיקו אולפני ההנפשה הקנדיים "Nelvana".
כל פרק היה באורך עשר דקות בערך, ולעיתים שודרו שני פרקים ברצף.
הפרק הראשון בסדרה שודר ב-4 באוקטובר 1997. הפרק האחרון בסדרה שודר ב-25 באפריל 1998. במרץ 2008 יצאה הסדרה במארז DVD.
סם (שמואל) דוּבּינר (Sam Dubiner; 1914 – 6 ביוני 1993) היה תעשיין, סוחר ואספן אמנות ישראלי יליד קנדה.
דובינר נולד וגדל בטורונטו, קנדה למשפחה יהודית ענייה, בו היה הבכור מבין ארבעה אחים ואחיות.
בגיל 11 החל לסייע בפרנסת המשפחה בחלוקת עיתונים.
אחר כך עסק במכירת עניבות מדלת לדלת ובגיל 15 החל לייצור אותם.
את הפריצה העסקית הגדולה שלו עשה ממשחק היו-יו, אותו התחיל לייצר ואותו רשם כסימן מסחרי ב-1932, שהיה בן 18 בלבד.
את המשחק שיווק בפרסום אגרסיבי ברחבי צפון אמריקה ואוסטרליה, לטענתו הוא גם ייצר את פרסומת הטלוויזיה הראשונה עבור המוצר.
בהמשך הופץ המשחק בכל רחבי העולם והוא המשיך לקבל תמלוגים עליו גם שעבר לגור בישראל.
הוא המשיך לפתח את עסקיו והקים מספר מפעלי תעשייה לבגדים וציוד צבאי, שבמקביל נהג לצאת למסעות וטיולים באמריקה הדרומית, אירופה ואוסטרליה.
בהשפעת הלל קוק, הוא החל להתעניין בתנועה הציונית ובמשך שלוש שנים, בשנים ,1948–1945 הקדישו דובינר ואשתו בטי כמעט את כל זמנם לפעילות ציונית בצפון אמריקה.
בזמן ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות, הגיע לראשונה לביקור בארץ ישראל.
כעבור שנה וחצי עלה לישראל עם אשתו ושלושת ילדיו והתיישב ברמת גן.
ב-1963 עבר לגור בבית דובינר, בניין מגורים ייחודי בתכנונם של האדריכלים אלפרד נוימן, צבי הקר ואלדר שרון.
בישראל הקים מספר מפעלים ומיזמים, שהראשון בהם היה מפעל "עפרונות ירושלים" בשותפות עם אלכסנדר רפאלי.
הוא סיפר כי הרעיון למפעל עלה לאחר שבנו סיפר לו שיש מחסור בבית ספרו בעפרונות.
בהמשך החליט להקים גם מפעל לקרטון לצורך אריזת העפרונות.
מפעל "קרגל" לקרטון גלי, שהקים עם מספר שותפים, החל לפעול ב-1954. ב-1957 נכנס לענף הפרדסנות ועסק בנטיעת מטעי אשכוליות.
באותה שנה החל במאבק מתוקשר ב, לאחר שסירבה לקנות אריזות קרטון ממפעלו עבור פרי הדר, הוא האשים את אנשיה בקרטל והחל להקים ארגון מתחרה.
בנוסף השקיעה בהקמת מועדון לספורט ימי באילת.
בשנת 1959 מכר את כל השקעותיו והחליט להתמסר לתחביבו - אמנות.
עד אז היה דובינר אספן של אמנות אפריקאית ואמנויות לא-מערביות אחרות.
בנובמבר 1958⁩ הוא הציג את אוסף הפסלים והמסכות האפריקאיות שלו במוזיאון לאתנולוגיה ולפולקלור בחיפה, בינואר 1960 בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו, ובאוגוסט 1960 בבית הנכות בצלאל.
בהמשך ארגן תערוכה של אמנות מהתקופה הפרה-קולומביאנית מהאוסף שלו.
בתקופה זו יצא למסע ליפן, שבדרך עצר באיראן.
שם בחנויות של סוחרי העתיקות בטהרן גילה פסלוני־חרס ששבו את ליבו, דמויות־אדם ובעלי־חיים, בצורות פשוטות וראשוניות.
אחר כך התברר שמקורה של אמנות זה בתרבות האמלש ("אמלש" על שם כפר קטן מדרום לים הכספי שם נתגלו רוב הממצאים מתרבות זו) מ-900 עד 700 לפני הספירה.
דובינר ביקר באירן אחר כך עוד כמה פעמים ורכש כמה אלפי פסלי אמלש במשך השנים.
באפריל 1961 פתח דובינר את הגלריה המסחרית המודרנית הראשונה בתל אביב.
"גלריה ישראל", שמוקמה בצומת הרחובות פרישמן ובן-יהודה, התמקדה בהצגת אמנות ישראלית מופשטת.
הגלריה הייתה חדשנית גם באופן פעילותה באמנות הישראלית, היא הציע לאמנים משכורת חודשית קבועה והבטחה לרכוש מספר תמונות מדי חודש.
בתמורה התחייב כל אמן להציג אך ורק בגלריה "ישראל", וגם במקרה של תערוכת יחיד במוזיאון, לבקש את רשות הגלריה, וכן לשתף את הגלריה ברווחים גם ממכירות שלא נעשו דרכה.
לדברי דובינר זה היה חוזה מקובל למדי על־פי אמות־מידה אירופאיות ואמריקאיות, ואפשר לאמנים לעבוד ללא דאגות פרנסה, אך עורר מחלוקת בישראל בקרב האמנים.
הוא בחר שנים-עשרה אמנים להם הציע את החוזה, רובם חברי קבוצת "אופקים חדשים", בהם: יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי, יצחק דנציגר, אבשלום עוקשי, יעקב וכסלר, פנחס אברמוביץ ויחיאל קריזה.
דובינר גם נתן חסות לצייר ולפסל יגאל תומרקין שהיה אז בתחילת דרכו, הוא קנה חוזה קיים שהיה לו עם בגלריה בפריז ונתן לו משכורת חודשית.
לאחר שהגלריה נסגרה, בתחילת שנות ה-70, השאיל דובינר חלק מהיצירות למוזיאון ישראל, אך בהמשך מכר את חלקם.
בתחילת שנות ה-70 הוא הפיק סרט בו כיכבו הפסלים שלו.
בתחילת 1974 הוא הציע תוכנית לביטול מס הכנסה וכנגד זאת ביטול סובסידיות ממשלתיות.
היה נשוי לבטי דובינר ונולדו להם שלושה ילדים.
בתם דבי נובה דובינר הייתה ציירת ופסלת.
דובינר נפטר ב-1993, בגיל 79, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
סמואל הנרי ג'ון "סם" וורת'ינגטון הוא שחקן קולנוע אוסטרלי, המוכר בעיקר בזכות משחקו של ג'ייק סאלי (אנ') בסרט "אווטאר" (2009) מרקוס רייט בסרט "שליחות קטלנית: התעוררות" (2009) ובזכות הופעתו בתור פרסאוס בסרט הפנטזיה "התנגשות הטיטאנים" (2010) ובסרט ההמשך "זעם הטיטאנים" (2012).
וורת'ינגטון נולד בעיירה גודאלמינג שבמחוז סארי, אנגליה, ועבר עם הוריו האנגליים לפרת', אוסטרליה המערבית בעודו תינוק בן שישה חודשים.
הוא גדל ברוקינגהאם, אחד מפרברי פרת'.
אמו, ז'אן ג'יי (לבית מרטין), היא עקרת בית, ואביו, רונלד וו.
וורת'ינגטון, הוא עובד בתחנת כוח.
הוא למד בתיכון לאמנויות ע"ש ג'ון קורטין, ממנה נשר בגיל 17. וורת'ינגטון עבד בעבודות בנייה ובגיל 19 קיבל מלגה ללימודים במכון הלאומי לאמנויות הדרמה אשר ממוקם בסידני.
וורת'ינגטון סיפר כי בגיל 30 הוא מכר את רוב רכושו ונותר עם 2,000$ על שמו.
הוא קנה רכב והתגורר בו עד לתפקידו המצליח בסרט "אווטאר".
בשנת 2000, התארח בפרק בסדרה "ג'אג".
ב-2002, הופיע בסרט "מלחמתו של הארט", וב-2005 בסרט "שחרור בעורף האויב".
בשנת 2006, הוא הופיע בתפקיד הראשי בעיבוד הקולנועי למחזה הנודע מקבת'.
בשנת 2007, שיחק בסרט אימה אוסטרלי בשם "הטורף".
בשנת 2009 הוא כיכב בסרטו של ג'יימס קמרון "אווטאר" ובסרט "שליחות קטלנית: התעוררות".
בשנת 2010, הוא שיחק בסרט עטור האפקטים "התנגשות הטיטאנים".
באותה שנה הוא דיבב את דמותו של קפטן אלכס מסון במשחק הווידאו "Call of Duty: Black Ops".
בשנת 2011 שיחק בסרט "החוב" המתאר את סיפורם של שלושה סוכני מוסד הנשלחים לברלין ללכוד פושע מלחמה נאצי.
בנובמבר אותה שנה, הופיע בפרסומת למשחק הווידאו "Call of Duty: Modern Warfare 3" לצידם של דווייט הווארד וג'ונה היל.
בשנת 2012, שיחק בסרט ההמשך "זעם הטיטאנים" לצידו של ליאם ניסן וכיכב בסרט "אדם על הקצה".
בשנת 2014, שיחק בסרטים "חבלה" ו"עוגה" לצידה של ג'ניפר אניסטון.
בשנת 2017 גילם את מאק בסרט הדרמה "הבקתה" לצד אוקטביה ספנסר ואליס בראגה.
כיכב בסרט מותחן האקשן "טרף קל" לצידה של אודיה רש, ובבימויו של ג'ונתן מוסטו.
בספטמבר 2024 פורסם כי וורת'ינגטון לוהק לסרט "First Warrior" של וורוויק תורנטון, העוסק בלוחם ההתנגדות האבוריג'יני פמולווי.
ב-18 באוקטובר 2013, וורת'ינגטון אישר כי הוא נמצא במערכת יחסים עם הדוגמנית האוסטרלית לארה בינגל.
הם נישאו ב-28 בדצמבר 2014; בנם הבכור, רוקט, נולד ב-2015. בשנת 2016, לבינגל ולוורת'ינגטון נולד בן נוסף.
בשנת 2020 הודיעו בני הזוג על לידת ילדם השלישי, בן נוסף.
ב-23 בפברואר 2014, וורת'ינגטון נעצר בניו יורק על תקיפה, לאחר שהכה את צלם הפפראצי שינג לי, שעקב אחרי בינגל כדי לקבל "תמונה מושלמת".
וורת'ינגטון שוחרר בתחילה עם זימון לבית המשפט, בעוד לי נעצר באשמת סיכון פזיז, תקיפה והטרדה.
ב-26 בפברואר 2014 הופיע וורת'ינגטון בבית המשפט הפלילי במנהטן, שם נצטווה להתרחק מלי המשך שישה חודשים.
התיק נדחה; עד 8 במאי 2014, כאשר השחקן יעמוד לדין של תקיפה בדרגה שלישית, ניסיון תקיפה והטרדה.
ב-1 באפריל 2014, לי האשים את בינגל על תחילת הקרב וקרא לעצור אותה.
מאוחר יותר באותו חודש, וורת'ינגטון השיג עסקת שחרור על תנאי באשמת תקיפה בעבירה, לפיכך; הימנעות מכל עונש מאסר, בעוד שהאישומים נגד לי בוטלו "למען הצדק".
לאחר מכן, לי הגיש תביעה אזרחית של 3.7 מיליון דולר נגד וורת'ינגטון, אשר הוכרעה מחוץ לבית המשפט לפני שהועמד למשפט בספטמבר 2015.
+שנהסדרהתפקידהערות2000ג'אגדאנסמורפרק: "Boomerang: Part 1"Water Ratsפיליפ צ'מפיוןפרק: "Able to Leap Tall Buildings"Blue Heelersשיין דונובןפרק: "Bloodlines"2004הדרך לאהובהווארד לייט10 פרקים2005The Surgeonד"ר סאם דאשתפקיד ראשי; 8 פרקים2006Two Twistedגאס רוג'רספרק: "Delivery Man"2015Deadline Gallipoliפיליפ שולרמיני-סדרה
פיצג'רלד (אנ')תפקיד ראשי; 7 פרקים2021Firesגלן פינדלי2 פרקים2022תחת נס השמייםרון לפרטימיני-סדרה
סמואל מור וולטון היה איש עסקים אמריקאי, מייסד של רשת הקמעונאות הגדולה בעולם וולמארט.
נולד בעיירה קינגפישר שבאוקלהומה, בנם הבכור של ננסי לי ותומאס גיבסון וולטון, שניהלו חווה קטנה, ולו אח אחד, ג'יימס לורנס ("באד").
ב-1923 החליטו הוריו לעזוב את החווה בשל הקושי לפרנס את משפחתם ועברו להתגורר בצ'סטרפילד שבמיזורי, שם מצא אביו פרנסה כשמאי של אדמות חקלאיות.
בשל עבודתו זו שינתה המשפחה את מקום מגוריה לעיתים תכופות.
וולטון למד בבתי ספר שונים והתבלט בכולם, הוא עסק בספורט והיה מדריך בתנועת הצופים.
השפעותיו של השפל הכלכלי הגדול בשנות ה-30 לא פסחו על המשפחה, אך וולטון סיפר מאוחר יותר כי הוא ומשפחתו לא ראו בעצמם אנשים עניים.
וולטון סייע לפרנסת משפחתו כאשר חלב את הפרה המשפחתית היחידה ומכר את התוצרת ובמקביל חילק עיתונים.
וולטון סיים בהצלחה את לימודיו בתיכון היקמן שבקולמביה.
הוא למד כלכלה באוניברסיטת מיזורי, אז עבד בעבודות שונות כדי להתפרנס, בהן עבודת מלצרות תמורת אוכל.
במקביל התגייס לצבא ארצות הברית ועבר קורס קציני מילואים (ROTC) במטרה להיות זמין לשירות מילואים בצבא.
ב-1940 נבחר לנשיא המחזור ("permanent president") וסיים את לימודיו באוניברסיטה.
אז עבר להתגורר בדה מוין שבאיווה שם התקבל לעבודה כמנהל הדרכה ברשת בתי הכלבו "ג'יי.
ב-1942 התפטר וולטון מעבודתו, עבר להתגורר בטלסה שבאוקלהומה והחל לעבוד במפעל של דופונט, בעודו ממתין שייקרא לשרת בצבא ארצו שנכנסה למלחמת העולם השנייה.
באוקלהומה הכיר את הלן רובסון, בתו של בנקאי אמיד והשניים נישאו ב-1943. זמן קצר לאחר מכן נקרא וולטון לשירות מילואים.
וולטון שירת בבסיסים צבאיים על אדמת ארצות הברית באבטחת מחנות שבויים ומפעלים לייצור מטוסים.
ב-1945 השתחרר וולטון מהצבא בדרגת קפטן (סרן).
הוא לווה 20,000 דולר מחמיו, הוסיף 5,000 דולר שחסך בזמן שירותו הצבאי ורכש זיכיון להפעלת חנות ברשת החנויות הקמעונאיות, "בן פרנקלין" של חברת "האחים בטלר".
וולטון פתח חנות בניופורט שבארקנסו, הנהיג מחירים נמוכים ממתחריו, שעות פתיחה ארוכות יותר, אמצעי תשלום נוחים ורכש את המוצרים ישירות מהיצרנים ובכמויות גדולות.
החנות זכתה להצלחה רבה ומחזור המכירות שלה היה הגבוה ביותר ברשת.
הבעלים של הזיכיון סירב לחדשו ורצה את החנות לעצמו.
וולטון הגיע עמו להסכמה על פיצוי כספי של 50,000 דולר ונפרד מהחנות ב-1951. באותה שנה פתח חנות חדשה, הפעם בבנטונוויל שבארקנסו, גם היא חלק מרשת "בן פרנקלין".
החנות נקראה "וולטון פייב אנד דיים" (מילולית: וולטון בחמישה ועשרה סנט).
וולטון גייס מנהל מקומי לאחר שהציע לו חלק ברווחים.
פילוסופיית הניהול שלו שוב הוכיחה את עצמה וגם החנות הזו זכתה להצלחה.
ב-1954 פתח חנות נוספת בפרוור של קנזס סיטי, בשותפות עם אחיו, חמיו וגיסו.
וולטון המשיך להתרחב ולפתוח חנויות נוספות, חנויות כלבו שנפתחו תחת השם "וולטון פמילי סנטר".
בשנת 1962 כללה הרשת של וולטון ואחיו באד 16 חנויות.
וולטון ואשתו הלן שהיו כבר הורים לארבעה ילדים התערו בעיר בנטונוויל.
וולטון שימש כנשיא מועדון הרוטרי המקומי וכחבר בלשכת המסחר המקומית.
ב-1962 שונה שם הרשת המשפחתית לוולמארט ונפתחה חנות בשם "וולמארט דיסקאונט סיטי" (מילולית: עיר ההוזלות של וולמארט), ברוג'רס שבארקנסו.
בתוך חמש שנים גדלה החברה לרשת של 24 חנויות ברחבי מדינת ארקנסו והגיעה למכירות של 12.6 מיליון דולר.
ב-1968 פתחה החברה חנויות ראשונות מחוץ לגבולות מדינת ארקנסו, בסייקסטון שבמיזורי ובקליירמור שבאוקלהומה.
וולמארט התאגדה כחברה בע"מ ב-31 באוקטובר 1969, ובשנת 1970 פתחה בבנטונוויל את מטה החברה ומרכז ההפצה שלה.
בשלב זה היו בחברה 38 חנויות שהעסיקו 1,500 עובדים.
ב-5 באפריל 1992, בגיל 74, נפטר וולטון מסרטן מסוג מיאלומה נפוצה.
הוא הוריש את מניותיו בוולמארט לאשתו וארבעת ילדיו.
בשנים 1985 - 1988 עמד וולטון בראש רשימת עשירי העולם של המגזין פורבס.
ב-1992 קיבל את מדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ששיבח את הרוח היזמית של וולטון שסיפור חייו מהווה תמצית של החלום האמריקאי.
ב-1992 התפרסמה אוטוביוגרפיה של וולטון, אותה כתב בשיתוף עם ג'ון יואי, ושמה: "סם וולטון: תוצרת אמריקה: הסיפור שלי".
ב-1998 נבחר לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר במאה ה-20 של המגזין טיים.
וולטון היה נשוי להלן רובסון קמפר וולטון (1919–2007) ולשניים נולדו ארבעה ילדים: סמואל רובסון וולטון (נולד ב-1945), יושב ראש וולמארט בהווה (2010), ג'ון תומאס וולטון (1946–2005), ג'ים וולטון (נולד ב-1948) ואליס לואיז וולטון (נולדה ב-1949).
שלושת ילדיהם של סם והלן וולטון ואלמנתו של ג'ון תומאס וולטון נמנים עם עשרים האנשים העשירים בעולם (כל אחד בנפרד).
הלן וולטון הורישה את רכושה לצדקה, דבר שהפחית את ההון הכולל של משפחת וולטון, שנאמד ב-2009 בכ-80 מיליארד דולר, כולל את הונן של שתי בנותיו של ג'יימס לורנס "באד" וולטון (1921–1995), אן וולטון קרונקי וננסי וולטון לורי.
על פי דירוג העשירים של הסאנדיי טיימס לשנת 2018, נחשבה משפחת וולטון למשפחה העשירה בעולם.
באוגוסט 2021 היה שווה החלק שהוריש לילדיו בוולמארט 224 מיליארד דולר (הרבה מעל שוויו של האיש העשיר בעולם).
רוברט לי "סם" הוף היה שחקן פוטבול אמריקאי.
הוף נולד בפארמינגטון, וירג'יניה המערבית.
הוא נבחר בסיבוב הרביעי בדראפט של שנת 1956 על ידי ניו יורק ג'איינטס.
כבר בעונתו הראשונה זכה עם הג'איינטס באליפות ליגת ה-NFL.
ב-1958 העפיל שוב עם הג'איינטס לגמר אליפות ליגת ה-NFL.
בגמר הפסידו לבולטימור קולטס בהארכה.
זהו המשחק הראשון בתולדות הליגה שנגמר בהארכה ומכונה עד היום "המשחק הגדול ביותר שאי פעם שוחק".
בעונה זו נבחר הוף לראשונה למשחק הפרובול.
הוא הופיע בארבעה משחקי פרובול רצופים בשנים 1958–1961. במשחק הפרובול של שנת 1961 זכה בתואר ה-MVP של המשחק.
בסוף עונת 1963 החליפו הג'איינטס את הוף והוא הועבר לוושינגטון רדסקינס.
בשנת 1969 הוף פרש ונכנס להיכל התהילה של ה-NFL בשנת 1982.
סמואל (סם) המבורג היה חוואי יהודי אמריקאי, תושב קליפורניה.
בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 סייע לפיתוח החקלאות בישראל, והחדיר למשק הישראלי גידול כותנה ועגבניות לתעשייה.
עיתונות התקופה תארה אותו כ"אבי הכותנה הישראלית".
המבורג נולד בפינסק, אז ברוסיה, לאהרון לייב ושנה (שושנה) המבורג.
ב-1912 נשלח לבדו לארץ ישראל, התגורר אצל קרובי משפחה, ולמד בגימנסיה הרצליה.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגייס לגדודים העבריים.
ב-1920 יצא המבורג לארצות הברית ולמד חקלאות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובדייוויס.
אחרי סיום לימודיו החל לעבד שטחים גדולים במערב עמק סן חואקין.
ב-1932 יסד חווה בשטח של 8,000 אקר (32,000 דונם), דרומית לעיירה לוס בנוס במחוז מרסד, כ-150 קילומטר דרומית מזרחית לסן פרנסיסקו.
כמות המשקעים הקטנה באזור (כ-230 מ"מ לשנה בממוצע) חייבה הקמת מפעל השקיה חדשני, ששאב מים לגובה 90 מטר מעל פני הנהר הקרוב, ואפשר גידולי שדה מגוונים.
המבורג פיתח את גידול הכותנה באזור, ובסוף שנות ה-30, לפני הנהגת הקטיף הממוכן, העסיק כ-150 קוטפי כותנה.
הוא נודע ביחסו ההוגן לפועליו, והיה גאה במבני המגורים שהקים עבורם.
המבורג הגיע לישראל ב-1952, כדי ליעץ למשרד החקלאות.
בהדרכתו, החל פיתוח מהיר של ענף הכותנה.
הקושי העיקרי - נזקי מזיקים - נפתר באמצעות החלפת חומרי ההדברה.
האתר הראשון שהמבורג בחר, בין נווה אור לירדנה בעמק בית שאן, נקרא על שמו "חוות שמואל".
המבורג שלח להדרכה בישראל מנהלים ומומחים מחוותו, ביניהם טייס ריסוס, וארח בחוותו חקלאים משתלמים ביניהם ברוך צפריר מקיבוץ אשדות יעקב איחוד.
ביולי 1955, בהזמנת משרד החקלאות, השתתף בהכנת תוכנית לעיבוד שטחי החולה אחרי ייבוש האגם.
הוא עמד בקשר הדוק עם מנכ"ל משרד החקלאות, חיים גבתי, לימים שר החקלאות, ומאוחר יותר אף בנה לעצמו בית בקיבוצו של גבתי, יפעת.
ב-1965 יזם המבורג, על סמך ניסיונו בקליפורניה, גידול עגבניות בהיקף נרחב לתעשייה ולייצוא, תוך שימוש בקטיף מכני.
המבורג נישא ב-1926 לאליס זקס (1905–2001), אז מורה ולימים פעילה חברתית ופוליטית, והיה אב לשלושה.
בנו אהרון (1939–1975), שניהל את החווה בלוס בנוס ואף השתלב בפעילותו של המבורג בישראל, נספה בשרפה בגיל 35.
בשנת 1966 לקה המבורג במחלת גייאן-בארה, איבד את שמיעתו ונעזר בכיסא גלגלים.
המבורג נפטר ב-26 במאי 1976. קרן סם המבורג, הקרויה על שמו, מעניקה פרסים שנתיים למגדלי כותנה מצטיינים.
סמואל בלייק הינקי (נולד בדצמבר 1977) היה הג'נרל מנג'ר של קבוצת הכדורסל פילדלפיה 76' מליגת ה-NBA.
הינקי הוא בוגר בית הספר לעסקים של אוניברסיטת סטנפורד, היה בעבר חבר בצוות הניהולי יוסטון רוקטס תחת דריל מורי.
במהלך שנותיו בפילדלפיה היא הייתה הקבוצה הגרועה בליגה, דבר שהינקי עודד כדי לזכות בבחירות גבוהות בדראפט, הוא נפטר משחקנים שהראו יכולת גבוהה כדי לצבור נכסים, ונמנע מלחזק את הקבוצה ואכן בשנים אלו הם בחרו מספר בחירות מוצלחות בדראפט, ביניהם ג'ואל אמביד ובן סימונס.
סגנון ניהול זה עורר עליו לא מעט ביקורת, גם מחלק מאוהדי הקבוצה שהתרגלו לראות קבוצה מנצחת והם מאסו בהפסדים הרבים.
מנגד, גישתו של הינקי המכונה "טאנקינג" גורסת כי אם אין לקבוצה אפשרות להתמודד על האליפות או לפחות על המקומות הגבוהים, עדיף לה לסיים במאזן הפסדים כמה שיותר גבוה וכך גוברים סיכוייה לבחירות מוצלחות בדראפט, ואפשרות לבנות את עצמה כקבוצה בכירה.
סמואל בלייק הינקי נולד בהולנד בדצמבר 1977. אביו רון, היה עובד של האליברטון.
בהמשך משפחתו עברה לאיזלי שבדרום קרוליינה, ולמרלו שבאוקלהומה, עיר הולדתו של האב, למרות שרון המשיך לעבוד בחו"ל.
הינקי היה הצעיר מבין שני אחים; אחיו הגדול, ביל, מת זמן קצר לאחר שהמשפחה עברה לאוקלהומה.
בשנת 1996, סיים את לימודיו בתיכון מרלו, לאחר שהיה מצטיין שכבתי.
שיחק בהגנת קבוצת הפוטבול, ובתור רכז בקבוצת הכדורסל של תיכון מארלו.
הינקי סיים בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה של אוקלהומה, שם הוא שימש כנשיא של האגודה העסקית של התלמידים ובתור יו"ר השולחן העגול של הדיקן, ונבחר לאחד מהטופ 60 לסטודנטים לתואר ראשון על ידי העיתון USA Today.
בזמנו באוקלהומה, הינקי הכיר ובסופו של דבר התחתן עם חברתו ללימודים אליסון בורנס.
הוא הציע לה נישואין על ספסל ליד השער הניצחון.
לאחר סיום לימודיו, קיבל הצעת עבודה מביין אנד קומפני, לפני שהסכים לעבוד עם ביין קפיטל ב-אוסטרליה.
בזמן שהינקי, למד לתואר שני במנהל עסקים ב-אוניברסיטת סטנפורד, הוא ייעץ לסן פרנסיסקו 49' ול - יוסטון טקסאנס מליגת ה־NFL.
בנוסף גם החל לעבוד במשרה חלקית עם ה-יוסטון רוקטס מליגת ה-NBA, בזמן לימודיו בסטנפורד.
לאחר סיום לימודיו בסטנפורד, הצטרף ל-יוסטון רוקטס ב-2005 בתור עוזר מיוחד לג'נרל מנג'ר קרול דוסון.
הינקי קודם לתפקיד סגן נשיא הקבוצה ב-2007, מה שהפך אותו לסגן נשיא הצעיר ב-NBA; באותה שנה, דריל מורי הפך לג'נרל מנג'ר החדש של הקבוצה.
הינקי הועלה לדרגת סגן נשיא בכיר ב-2010. ביוסטון, יחד עם מורי הם קידמו את השימוש בסטטיסטיקות מתקדמות בכדורסל מקצועני.
במהלך פגרת ה-NBA של 2012, הינקי התראיין לתפקיד המנהל הכללי של ה-פילדלפיה 76, אך הבעלים החליטו לקדם את טוני דילאו לתפקיד.
לאחר הטרייד עבור אנדרו ביינום שנחשב לכישלון, שבו דילאו החליף נכסים רבים עבור שחקן שיעביר את התקופה שלו בקבוצה פצוע, הוא שוחרר מהקבוצה, ותפקיד המנהל כללי (GM) היה שוב ריק.
בשלב זה, הקבוצה שכרה את הינקי ב-14 במאי 2013 לרשת את דילאו כמנהל כללי ואת רוד ת'ורן כנשיא.
הינקי הפך ל-GM השלישי של הקבוצה מאז שהבעלים ג'וש האריס קנה אותם ב-2011.
המהלך הגדול הראשון של הינקי התרחש במהלך דראפט ה-NBA 2013, כאשר הינקי החליף את הרכז האול-סטאר ג'רו הולידיי לניו אורלינס פליקנס עבור נרלנס נואל ובחירת סיבוב ראשון ב-2014. הינקי גם בחר ברוקי העונה מייקל קרטר-ויליאמס וב-ארסלאן קזמי באותו הדראפט.
באוגוסט 2013, הינקי החליף את המאמן המתפטר, דאג קולינס, בעוזר מאמן הספרס לשעבר ברט בראון.
בעונתו הראשונה בקבוצה, הינקי חטף ביקורת שפילדלפיה עשו "tanking" כדי לקבל בחירה גבוהה בדראפט של העונה הבאה.
הקבוצה השוותה את שיא רצף ההפסדים הארוך ביותר הארוך ביותר ב-NBA.
בשתי עסקאות בסוף מועד ההעברות של 2014, הינקי החליף את אוון טרנר, ספנסר הוז, ולאבוי אלן, עבור חמש בחירות סיבוב שני והנרי סימס.
לאחר העונה, הינקי העביר את תדאוס יאנג ל-מינסוטה טימברוולבס עבור בחירת סיבוב ראשון של מיאמי היט ב-2015, לוק ריצ'רד מבה אמוטה ו-אלכסיי שבד.
בדראפט ה-NBA 2014, הינקי בחר בג'ואל אמביד, דאריו שאריץ' (לאחר טרייד ששלח את אלפריד פייטון לאורלנדו) קיי.ג'יי.
מקדניאלס, ג'רמי גרנט, אסילי מיציץ' וג'ורדן מקריי; הינקי גם העביר את הבחירה ה-47 בדראפט, עבור פייר ג'קסון.
במהלך אותה עונה הינקי החתים את עילוי ליגת הפיתוח רוברט קובינגטון לחוזה של 4 שנים; ביחד עם נואל וקרטר ויליאמס, קובינגטון נבחר לשחק במשחק הצעירים של אול-סטאר 2015.
בשלושה העברות שונות בתום מועד ההעברות של 2015, הינקי העביר את קרטר-ויליאמס ואת מקדניאלס עבור ג'באל מקגי, אייזייה כנען, בחירת סיבוב ראשון שמורה ב-2015 של הלייקרס, ובחירת סיבוב שני.
לאחר סיום העונה הינקי העביר 2 בחירות סיבוב שני לסקרמנטו עבור, ניק סטאוסקס, ג'ייסון תומפסון, קרל לנדרי, בחירת סיבוב ראשון ב-2019 והזכות להחליף עם סקרמנטו בחירות סיבוב ראשון ב-2016 ו-2017.
בדדראפט ה-NBA 2014, הינקי בחר ב-ג'אליל אוקפור עם הבחירה השלישית, וב-ריצ'און הולמס וג'יי פי טוקוטו בסיבוב השני.
ב-8 בדצמבר 2015 הסיקרס הביאו את מנהל הסאנס לשעבר, ג'רי קולנג'לו, בתור יו"ר קבוצת הכדורסל.
ב-6 באפריל 2016 הינקי התפטר מתפקידו בסיקרס.
ימים לאחר מכן, בנו של ג'רי, בראיין קולנג'לו מונה במקומו.
באותו זמן ג'רי קולנג'לו ויתר על תפקידו, אך נשאר בקבוצה בתפקיד ייעוצי.
בזמנו ב-רוקטס וב-סיקסרס, הינקי הרצה לקהלים בהרווארד, סטאנפורד וב-MIT Sloan Sports Analytics Conference על סטטיסטיקות מתקדמות.
סם הְיוּאַן הוא שחקן סקוטי הידוע בעיקר מתפקידו בדמות ג'יימי פרייזר בסדרת הטלוויזיה "זרה" של רשת Starz.
על הופעתו בסדרה היה מועמד פעמיים לפרס סאטורן.
ב-2003 היה מועמד לפרס אוליבייה לשחקן המבטיח ביותר על הופעתו במחזה "Outlying Islands" שהועלה בתיאטרון רויאל קורט.
היואן נולד בכפר בלמקללן במחוז דמפרייס וגאלווי שבסקוטלנד.
בגיל חמש עברה המשפחה לניו גאלוויי שם למד בבית ספר יסודי.
באותה תקופה חי באורווה שהוסבה לבית בשטח טירת קנמור.
בגיל 12 עבר לגור באדינבורו ולמד בבית הספר התיכון ג'יימס גילספי במשך שנה ובהמשך בבית הספר רודולף סטיינר.
אחרי שעבד וטייל במשך שנתיים, נרשם לאקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה בגלאזגו וסיים את הלימודים ב-2003.
ב-2009 לוהק היואן לתפקיד סקוט נילסון, החבר של האחות שרי מאלון וסוחר סמים בסתר, באופרת הסבון של ה-BBC "רופאים".
ב-2011 שיחק בתפקיד הנסיך אשטון בסרט הטלוויזיה של ערוץ הולמרק "A Princess for Christmas".
ב-2011 כיכב היואן בדרמה "First Light" של ה-BBC, וב-2012 כיכב בדמות באטמן בהפקה בימתית של "Batman Live".
ב-2013 לוהק היואן לתפקיד ג'יימי פרייזר בדרמה התקופתית של רשת Starz "זרה" על פי הרומן "נוכרייה".
הוא היה הראשון בקאסט ששמו פורסם באופן רשמי, וזכה לשבחים מכותבת הסדרה דיאנה גבלדון, שאמרה עליו "סם היואן אינו משחק את ג'יימי אלא הוא בעצמו ג'יימי.
אני אסירת תודה לצוות ההפקה על תשומת הלב שהם הקדישו לנשמה של הסיפור ושל הדמויות".
היואן ייחס את הצלחתו המוקדמת לכך שהשתתף בתיאטרון לנוער.
באוגוסט 2014 היה לפטרון של התיאטרון לנוער בסקוטלנד (YTAS).
הוא תומך במטרה של הארגון "לשנות חיים באמצעות תיאטרון לנוער על ידי מתן הזדמנויות והשראה לצעירים בסקוטלנד".
בספטמבר 2016 השתתף היואן במרוץ "Great North Run" כדי להתרים עבור ארגון הצדקה "Bloodwise", שבו הוא תומך מאז 2012. ב-2015 הקים קרן צדקה משלו בשם "My Peak Challenge".
סם הואר הוא שחקן ובמאי בריטי, הידוע מהופעתו בתפקיד דיקי בורנל לצדו של מאט סמית' בדרמה "ברט ודיקי" של ערוץ BBC One.
הואר כתב וביים את סרט הבכורה שלו "Having You" בכיכובן של אנה פריל ורומולה גראי, ששודר לראשונה במאי 2013 בערוץ Sky Movies.
הואר נולד בשם סיימון פטריק דואורו הואר, בנו של טימותי ג'יימס דואורו הואר ואשתו לשעבר "לינדה" קינווארה קייזר, נכדתו של הרברט קייזר הברון הראשון מרות'רוויק.
הוא התחנך באיטון קולג', ואחר כך למד פילוסופיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת אדינבורו.
באוניברסיטה הופיע במספר מחזות בתיאטרון הסטודנטים.
הואר שיחק בתיאטרון בהפקות של תיאטרון צ'יצ'סטר, שייקספיר גלוב, ותיאטרון רויאל היימרקט, בהפקה של המחזה "ארוחת בוקר בטיפאני" בבימויו של שון מתיאס שרצה במשך שישה חודשים.
בטלוויזיה הופיע הואר בסדרות כגון "איסטאנדרס" ו"רופאים".
בקולנוע שיחק בסרט "מצפן הזהב" לצדה של ניקול קידמן, ובסרט "קפטן אמריקה" יחד עם סמואל ל.
ב-2012 הופיע הואר בסרט הטלוויזיה "ברט ודיקי".
אחר כך כיכב בתפקיד אורח בפרק בסדרה "האב בראון", בדרמה "Dancing on the Edge" של סטיבן פוליאקוף, ובתפקיד ראשי בקומדיה "Blandings" של ערוץ BBC1, המבוססת על סיפוריו של פ.
בסדרה השתתפו גם ג'ניפר סונדרס, טימותי ספול, דייוויד ואליאמס ופלומה פיית'.
הואר גילם את דמותו של דאגלס קמפילד בדרמה של ה-BBC "הרפתקה בחלל ובזמן" שנוצרה לציון 50 שנה לסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו".
בהמשך ביים את "בייביסיטינג" בכיכובם של רומולה גראי, דן סטיבנס ואימוג'ן סטאבס.
בנוסף ל-"Having You" הואר עוסק בכתיבה של פרויקטים נוספים, וכן פיילוט טלוויזיוני בשם "Underperforming" עבור חברת Finite Films.
במרץ 2013 ילדה השחקנית רומולה גראי את בתם הבכורה.
הואר וגראי התחתנו ביולי 2014.
סמואל סטוארט ויטוור הוא שחקן ומדבב ומוזיקאי אמריקאי.
הוא נולד וגדל בפרבר גלנוויו בפאתי שיקגו, אילינוי.
ויטוור היה סולן בלהקה בתיכון גלנברוק סאות', בו גם למד דרמה ותיאטרון.
שנהסרטדמותהערות2006קראנק2007הערפלג'סאפ2008Pathology2009גיימרעובד סוציאלי2010No God, No Masterיוג'יניו ראוואריני2011The Return of Joe Richג'ו נידרמן2014כלבים בחללקצבקבדיבוב לאנגלית2015Tales of HalloweenהאנקWrestling Isn't Wrestlingצ'יינהסרט קצרמלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעוררדמויות שונותדיבוב2016רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכביםדמויות שונותOfficer Downeברנהאם2017מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיידמויות שונות2018סולו: סיפור מלחמת הכוכביםדארת' מולדיבוב2019מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקרדמויות שונות
שנהסדרהתפקידהערות2001ERטומיArliss2001–2003ג'אג2002מלאך שחורמארומרגלות בע"מג'ייסון2003אנג'לג'ון סטולרגוב האריותמסע בין כוכבים: אנטרפרייז2004פשע מן העברג'יימס קרייטוןNCISרפאלStar Trek: New Voyages2004–2005בטלסטאר גלקטיקה2006דקסטרניל פריבונזמיטצ'ל דאונס2007פילדלפיה זורחתשארקריצ'רד לי פרנקו2007–2008CSIקאסלה2008–2009סמולווילדייוויס בלום2010המתים המהלכיםחייל בטנק2011–2014כמעט אנושיים (אנ')איידן ווייט2011–2020מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטיםדארת' מול2012לגו מלחמת הכוכבים: האימפריה פורצת החוצהדארת' מול
פלפטין2014גריםמקס רובינס2015–2018מלחמת הכוכבים: המורדיםדארת' מול
פלפטין2015Stalkerג'יימי טוליברד"ר רוזוודהית קזבלנקה2016עד עצם היום הזהמיסטר הייד2017חלומות חשמלייםכריס2018–2020סופרגירלבן לוקוודמלחמת הכוכבים: התנגדותיו סיון2019–2020ריברדיילצ'יפינג2020Star Wars: Jedi Temple Challengeסוכן2024לגו מלחמת הכוכבים: לבנות את הגלקסיה מחדש (אנ')מולדיבוב; 3 פרקים
סם ובלה ספיבק היו זוג יהודים-אמריקאים שכתבו תסריטים לסרטים ומחזות.
סם ספיבק נולד בשנת 1899 בעיירה באחמוט שבאוקראינה (אז חלק של האימפריה הרוסית) ובהיותו ילד הגיע עם משפחתו לארצות הברית.
הוא התגורר בניו יורק ולמד בה.
בלה כהן נולדה בשנת 1899 בטרנסילבניה, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית.
היא הגיעה עם משפחתה לניו יורק בשנת 1902. היא עבדה כעיתונאית.
הזוג התחתן בשנת 1922. זמן קצר לאחר מכך, הם נשלחו למוסקבה והיו כתבים בברית המועצות.
בשנת 1926 הזוג חזר לארצות הברית והתיישב בפנסילבניה.
סם ספיבק התחיל לפרסם את הרומנים שלו וכתב תסריטים לסרטי קולנוע.
בשנת 1940 הם היו מועמדים לקבלת פרס אוסקר על התסריט הטוב ביותר לסרט "אשתי המועדפת".
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הוא כתב תסריט לסרט העולם במלחמה, אחד הסרטים האמריקאים הראשונים על הנושא.
לאחר סיום המלחמה, בלה ספיבק השתתפה בחלוקת מזון ומצרכים לפליטים באירופה.
בשנת 1948 הזוג כתב את Kiss Me, Kate.
על בסיס הספר נכתב מחזמר שקיבל פעמיים פרס טוני ועובד לקולנוע בשם נשקיני קייט (1953).
המחזה של הזוג My Three Angels מועלה עד היום על בימות התיאטרון, על בסיסו הופק הסרט "אנחנו לא מלאכים" (1955).
הזוג הפסיק לכתוב יצירות חדשות בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1960 הזוג תרם להקמת מרכז לנכים ברמת גן.
סם ספיבק נפטר בשנת 1971. בלה ספיבק נפטרה בשנת 1990.
"סם הרדמה" הוא שיר מתוך הסרט הקצר "עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי", אשר בוצע על ידי תמיר בר, בדמותו של "שם טוב האבי", כוכב הסרט, המפיק המוזיקלי של הסרט ישי סוויסה והראפר רביד פלוטניק.
השיר יצא לאור ב-19 ביולי 2020, ביחד עם שאר שירי הפסקול של הסרט, על ידי חברת התקליטים נענע דיסק.
השיר נכתב והולחן על ידי בר, פלוטניק וסוויסה והופק על ידי סוויסה, בדומה לשאר שירי הסרט.
בסרט משתתפים אמני היפ הופ שונים, בהם מיכאל סוויסה, איתי לוקץ', שקל, ג'ימבו ג'יי ורביד פלוטניק, אשר משתתף בשיר זה.
בסרט, השיר מתחיל לאחר שטיפל בהאבי רופא שיניים (מאיר סויסה), אותו התקשה להבין בעקבות היותו מסומם.
לאחר שיצא משם, החל לשיר ראפ, ופגש אותו שכנו אבנר (ישי סוויסה), שהתלהב מיכולות הראפ שלו והציע לו עזרה.
השניים שרו יחד את הפזמון, שמילותיו "אני לא מרגיש ת'פה שלי", כאזכור לביקורו אצל רופא השיניים.
לאחר מכן, פוגש האבי מפיק מוזיקלי (רביד פלוטניק), המציע לו לחתום על חוזה הקלטות ולהפיק אלבום.
השיר מהווה כמעין פרודיה לשירי מוזיקת טראפ עכשוויים, כמוטיב חוזר בסרט עצמו, שכולל בתוכו ביקורות רבות על נושאים שונים בתרבות.
בסמוך להשקת שירי הסרט ברשתות הסטרימינג, זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, וצבר כ-99,846 השמעות באותו שבוע.
נכון לספטמבר 2020, הוא עומד על כ-800 אלף השמעות בפלטפורמה.
השיר אף הועמד לתואר "שיר השנה" במצעדי הפזמונים השנתיים של כאן גימל ומאקו, תוך שבמצעד של מאקו הגיע למקום השישי, ובמצעד של כאן גימל הגיע למקום ה-12.
סם גיטינס הוא שחקן אנגלי.
גיטינס נולד ב-20 במרץ 1993 בעיירה לוטון, בדפורדשייר, אנגליה וגדל בדרום לונדון.
הוא בוגר בית הספר לאמנויות בריט (אנ') בלונדון.
הוא משחק באופן מקצועי מגיל שמונה עשרה.
סם זכה לשלל שבחים על משחקו בתחום הטלוויזיה והקולנוע.
כולל פרס "השחקן הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסאות'המפטון.
+שנהסדרהתפקידהערות2013הולבי סיטיליאם2 פרקיםPhoneShopשוטרפרק: "#Goodtimes"2014The Smokeגוג6 פרקיםרחוב ריפרטדי שיפמןפרק: "Heavy Boots"2015מר סלפרידג'אלפיפרק: "Episode 1"מיילדתווהן סאלרספרק: "Episode 6"2016–2017איסטאנדרסמוס8 פרקים2020המשחרר: מבצע אוולאנשבולוק הבןמיני-סדרה2022חצי-חצי: הבן הממזר והשטן בעצמואהרון2 פרקים2023אדוני האווירסמל ויליאם מק'קלאנדמיני-סדרה עתידית של אפל TV פלוס
סם וודיארד היה מתופף ג'אז אמריקאי.
וודיארד היה במידה רבה אוטודידקט בתופים וניגן באזור ניוארק, ניו ג'רזי בשנות ה-40 של המאה ה-20. הוא הופיע עם פול גייטן בלהקת R&B, ואז ניגן בתחילת שנות החמישים עם ג'ו הולידיי, רוי אלדרידג' ומילט באקנר.
בשנת 1955 הצטרף לתזמורת של דיוק אלינגטון ובה נשאר עד 1966.
לאחר שהותו עם אלינגטון עבד וודיארד עם אלה פיצג'רלד, ואז עבר ללוס אנג'לס.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 ניגן פחות בגלל בעיות בריאותיות, אך הקליט עם באדי ריץ' וקיים סיבוב הופעות עם קלוד בולינג.
בשנת 1983 השתייך ללהקה עם טדי וילסון, באדי טייט וסלאם סטיוארט.
ההקלטה האחרונה שלו הייתה באלבום "הדלת" של סטיב לייסי משנת 1988.
וודיארד נפטר מסרטן בפריז בגיל 63.
סמואל ברוס גרייבס הבן הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת מיזורי ברציפות מאז 2001. המחוז משתרע על פני מרבית השליש הצפוני של המדינה, מגבול מיזורי עם קנזס עד לזה עם אילינוי.
עיקר אוכלוסייתה מתגוררת בחלק הצפוני של אזור קנזס סיטי.
בהווה, גרייבס הוא הוותיק מבין משלחת מיזורי לשני בתי הקונגרס של ארצות הברית.
גרייבס נולד וגדל ואף עודנו מתגורר בעיירה טארקיו (Tarkio) השוכנת בפינה הצפון-מערבית של מיזורי, לא הרחק ממפגש הגבולות של המדינה עם נברסקה ואיווה.
סם הוא בנם של ג'ניס א.
(לבית הורד) וסמואל ברוס גרייבס.
בבית הספר לחקלאות של אוניברסיטת מיזורי, השוכנת בקולומביה, השלים לימודי תואר ראשון באגרונומיה.
הוא היה חבר באחווה אלפא גמא סיגמא.
בשנת 1992 נבחר גרייבס אל בית הנבחרים של מיזורי.
לאחר קדנציה אחת בלבד הוא נבחר לסנאט המדינתי של מיזורי בבחירות 1994, ואז נבחר מחדש ב-1998.
בשנת 2000 חברת הקונגרס הדמוקרטית פט דאנר פרשה במפתיע מהפוליטיקה בעקבות סרטן השד.
תוך זמן קצר הגיש גרייבס מסמכים להתמודדות על מחוז הקונגרס השישי של מיזורי בבית הנבחרים של ארצות הברית.
גרייבס ניצב ביום הבחירות הכלליות בפני בנה של דאנר, סטיב, לשעבר עמיתיו לסנאט המדינתי.
גרייבס נהג לכנות את דאנר "ליברל של מסים ובזבוזים" ולבסוף נבחר עם 51% מקולות הבוחרים, הודות למרווחים גדולים בינו לבין דאנר מבחינת אחוזי הניצחון באזורים הכפריים של המחוז.
גם ניצחונו של מושל טקסס ג'ורג' ווקר בוש בבחירות לנשיאות ארצות הברית שהתקיימו במקביל סייע לניצחונו של גרייבס, במה שמכונה "אפקט זנב המקטורן" (Coattail effect).
הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2001.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, הצביע גרייבס נגד חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית, וטען כי החוק אינו העניש את מי שמעשיו רעים ולא הגן בצורה נאותה על משלמי המיסים, המשקיעים והגמלאים התמימים שנקלעו למשבר הבנקאות בוול סטריט".
ב-2017 העניק לו "האיחוד השמרני האמריקאי" הערכה בת 85% ונכון לשנת 2019, לגרייבס ציון בן 4 אחוזי חיים מ"ליגת מצביעי השימור" (League of Conservation Voters).
גרייבס הוא אחיו של טוד גרייבס, לשעבר תובע פדרלי במחוז מערב מיזורי.
באוקטובר 2008, הסנאטור קיט בונד התנצל בפני טוד גרייבס לאחר שדו"ח מאת מחלקת המשפטים של ארצות הברית הראה כי בונד התנכל לתובע גרייבס בשל חילוקי דעות בינו לבין סם גרייבס.
בעקבות הדיווח מינה התובע הכללי של ארצות הברית מייקל מוקייסי תובע מיוחד שיבדוק האם התובע הכללי לשעבר אלברטו גונזאלס וגורמים אחרים המעורבים בפיטורי תשעה תובעים פדרליים הפרו את החוק.
בשנת 2009, ועדת האתיקה של בית הנבחרים החלה לברר האם גרייבס השתמש בתפקידו כחבר בוועדת העסקים הקטנים כדי להזמין את ברוקס הרסט, חבר ותיק ושותף עסקי של רעייתו, כדי להעיד בשימוע של הוועדה בדבר הרגולציה הפדרלית על ביו דיזל וייצור אתנול.
גרייבס נמנע מלהזכיר את הקשר הפיננסי בין הרסט לרעייתו סאלי גרייבס במהלך השימוע, שעסק בסבסוד פדרלי לדלקים מתחדשים.
בסקירה עצמאית של המשרד לאתיקה בקונגרס נמצאה "סיבה משמעותית להאמין כי נוצר מצב של ניגוד עניינים".
המשרד הפנה את ממצאיו לוועדת האתיקה, שסיימה את חקירתה באוקטובר אותה שנה ופרסמה דו"ח בו לא נמצאו הפרות אתיות.
עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית, לאחר פרישתו של חבר הקונגרס פיטר דיפאזיו, מונה גרייבס ליו"ר ועדת התחבורה והתשתיות של בית הנבחרים של ארצות הברית.
סמואל תומאס "סם" דֶקֶר הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת לונדון ליונס, בעמדת הסמול פורוורד.
דקר נולד וגדל בעיר שבויגן שבוויסקונסין.
בשנת 2012 זכה בפרס "שחקן התיכונים המצטיין של ויסקונסין", לאחר שהוביל את תיכון Sheboygan Lutheran לזכייה באליפות ליגת התיכונים של המדינה.
במשחק הגמר קלע דקר 40 נקודות, כולל שלשת הניצחון בשניות הסיום אשר קבעה את תוצאת המשחק.
בשנת 2012 החל ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין, והצטרף לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה.
בעונתו השלישית עם ה"באדג'רס", 2014/2015, העפילה הקבוצה לגמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל, אולם הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת דיוק בתוצאה 63–68. לאורך אותה עונה היה אחד מהשחקנים המובילים של ויסקונסין, לצדם של פרנק קמינסקי ונייג'ל הייז, ורשם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.5 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 2015 נבחר דקר על ידי יוסטון רוקטס, בבחירה ה-18. במהלך עונת הרוקי שלו שותף בשלושה משחקים בלבד, בין היתר בשל פציעה בגבו, ובעונה העוקבת שיחק ב-77 משחקים וקלע 6.5 נקודות בממוצע למשחק.
במשחק מול ממפיס גריזליס ב-21 בינואר 2017 פתח דקר לראשונה בחמישייה הפותחת, וקלע שיא קריירה של 30 נקודות.
ביוני 2017 הועבר לצד מונטרז הארל, לו ויליאמס, פטריק בוורלי ושלושה שחקנים נוספים בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, תמורת כריס פול.
בעונתו היחידה עם הקליפרס קלע 4.2 נקודות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2018 הועבר דקר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, במדיה שותף בתשעה משחקים בלבד.
בדצמבר 2018 הועבר לוושינגטון ויזארדס, במסגרת טרייד משולש עם מילווקי באקס.
עד לסיום עונת שיחק ב-38 משחקים עבור הוויזארדס, ותרם 6.1 נקודות למשחק.
בקיץ 2019 עזב דקר את ה-NBA, והצטרף לקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית אשר השתתפה בליגת ה-VTB וביורוקאפ.
ב-30 המשחקים בהם שותף בשתי הליגות קלע 12.1 נקודות ואסף 5.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ביולי 2020 עבר לשחק בקבוצת טורק טלקום מליגת העל הטורקית.
ב-42 משחקיו בקבוצה קלע 14.6 נקודות למשחק.
לקראת עונת חזר לשחק ב-NBA, כשחתם על חוזה בטורונטו ראפטורס.
לקראת עונת 2023\2022חתם דקר בלונדון ליונס.
סם גרינווד הוא שחקן פוקר קנדי אשר זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר ובשני גביעי סבב טריטון.
גרינווד החל את קריירת הפוקר שלו כשחקן טורנירים אונליין.
הפעם הראשונה בה הגיע לכסף בטורניר פוקר היה כשסיים במקום השמיני בטורניר המרכזי בסבב הפוקר העולמי באונטריו, קנדה, וזכה בכ-77.5 אלף דולר.
הטורניר הראשון אותו ניצח היה ב-2015, כאשר זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, ובפרס של כ-319 אלף דולר.
בספטמבר 2022 ניצח בטורניר Short Deck עם עלות כניסה של 50 אלף דולר בסבב טריטון, וזכה בכ-341 אלף דולר.
בפברואר 2023 עשה את זכייתו הגדולה ביותר, כאשר ניצח בטורניר Super High Roller במסגרת אליפות פוקרסטארס בקריביים ובפרס של כ-3.3 מיליון דולר.
נכון למרץ 2023, גרינווד זכה בסך של כ-30.5 מיליון דולר מטורנירי פוקר והוא אחד מבין שחקני הפוקר הקנדים בעלי מרב ההכנסות מטורנירים.
אחיו התאום לוקאס, ואחיהם הגדול מקס, שחקני פוקר אף הם.
סמואל תומאס וילסון , הידוע גם בכינויו פלקון (Falcon), הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי אנתוני מאקי בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU).
וילסון הוא לוחם פארארסקיו ותיק של חיל האוויר של ארצות הברית המתמחה בשימוש בתרמיל ריחוף מתקדם עם כנפיים מפרקיות.
וילסון, לוחם וטקטיקן מיומן, הופך לחבר קרוב של סטיב רוג'רס, מסייע לו להביס את הידרה, ולאחר מכן גויס על ידו להצטרף לנוקמים.
במהלך הסכסוך הפנימי בנוקמים בעקבות הסכמי סוקוביה, וילסון מצדד ברוג'רס וכתוצאה מכך הופך לנמלט.
הוא חוזר לנוקמים במהלך העימות נגד תאנוס, ונופל קורבן להתפוררות.
לאחר שהושב לחיים, רוג'רס, שפרש, ממנה אותו באופן אישי להיות קפטן אמריקה החדש, וגם מקבל ממנו את המגן.
עם זאת, וילסון מאמין שאינו יכול לעמוד בתואר, ומחליט למסור את המגן לממשלת ארצות הברית, אשר בתורה ממנה את ג'ון ווקר כקפטן אמריקה במקומו.
לאחר מכן, במהלך העימות עם ווקר ועם מרסקי הדגלים, וילסון, בסיוע של ג'יימס בארנס, סוף סוף מסכים לקבל את התואר.
נכון לשנת 2023, וילסון הופיע בשבעה סרטים: "קפטן אמריקה: חייל החורף", "הנוקמים: עידן אולטרון", "אנטמן" (בהופעת אורח), "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"קפטן אמריקה: עולם חדש מופלא", וכן בסדרת הטלוויזיה "הפלקון וחייל החורף" של שירות הסטרימינג דיסני+.
סמואל תומאס "סם" וילסון גדל בלואיזיאנה ומשפחתו עסקה בדיג.
מאוחר יותר הוא הפך ללוחם פארארסקיו בחיל האוויר של ארצות הברית ושירת בסבבי שירות צבאיים רבים מעבר לים.
הוא ועמיתו ריילי שירתו בטייסת החילוץ ה-58 עם תרמילי ריחוף פלקון EXO-7, עד שריילי נהרג במהלך משימה ווילסון לא יכל להצילו.
בעקבות זאת, וילסון התקשה למצוא סיבה להילחם.
לאחר סיום שירותו בחיל האוויר, וילסון עבר לוושינגטון די.סי.
שם התמסר לעזור לחיילים משוחררים להסתגל מחדש לחיים שלאחר המלחמה.
בשנת 2014, וילסון מתיידד עם סטיב רוג'רס בעת ריצת כושר בוושינגטון די.
סי., ויותר מאוחר עוזר לו ולנטשה רומנוף.
לאחר שרוג'רס רומנוף ווילסון קיבלו עזרה ממריה היל ומניק פיורי, השלושה מגיעים לטריסקליון, המטה הראשי של .S.H.I.E.L.D, שם הם נכנסים לקרב עם באקי בארנס, שהידרה שטפה את מוחו והפכה ל"חייל החורף", ועם ברוק רומלאו.
בהמשך, וילסון מציע ללוות את רוג'רס במשימתו לאתר את בארנס.
בשנת 2015, וילסון משתתף במסיבה החגיגית של הנוקמים במגדל הנוקמים בניו יורק כדי לדווח לרוג'רס על ההתקדמות שלו באיתור בארנס.
זמן קצר אחרי-כן, וילסון מגויס לצוות החדש של הנוקמים לצד ונדה מקסימוף, ויז'ן וג'יימס רודס, תחת הנהגתם של רוג'רס ורומנוף במתחם הנוקמים החדש.
מספר חודשים לאחר מכן, וילסון וסקוט לאנג מתעמתים לזמן קצר מחוץ למתחם הנוקמים – ממנו לאנג לוקח מכשיר הכרחי למשימה שלו.
וילסון, שהתרשם מלאנג, מתחיל לחפש אחריו.
בשנת 2016, וילסון מצטרף לרוג'רס, רומנוף ומקסימוף במשימה בלאגוס כדי למנוע משכיר החרב ברוק רומלאו להשיג נשק ביולוגי.
בעודו שם, וילסון מציג לראשונה מזל"ט רובוטי בצורת ציפור שהוא מכנה "רדווינג".
מאוחר יותר, הוא הנוקם הראשון שמתנגד להסכמי סוקוביה, אשר מאפשרים לאומות המאוחדות לפקח על פעילות צוות הנוקמים.
רוג'רס מתנגד להסכמים אך טוני סטארק תומך בהם.
רוג'רס ווילסון מנסים להגן על בארנס שהופלל בביצוע ההפצצה בווינה, אך הם נעצרים.
כשמבצע ההפצצה האמיתי, הלמוט זמו, משלח את בארנס בנוקמים, רוג'רס עוצר את בארנס ומסתיר אותו.
כשבארנס חוזר לעצמו, הוא מספר לרוג'רס ולווילסון על חמישה חיילי-על אחרים שהוא מאמין שזמו רוצה להפעיל.
בעצתו של וילסון, רוג'רס מתקשר לקלינט ברטון על מנת שיגייס את לאנג ויחזיר את מקסימוף.
בשדה התעופה בלייפציג, הם מעוכבים על ידי הצוות של סטארק המורכב מרודס, רומנוף, פיטר פארקר, טצ'אלה וויז'ן.
רוג'רס ובארנס נמלטים כדי לרדוף אחרי זמו.
וילסון, ברטון, מקסימוף ולאנג נתפסים ונכלאים ברפסודה, מתקן כליאה צף.
סטארק מגיע ומשכנע את וילסון לספר לו לאן רוג'רס ובארנס הלכו בתמורה לכך שסטארק ילך לשם לבדו.
זמן מה לאחר מכן, רוג'רס מחלץ אותם מהרפסודה והם מסתתרים בעקבות הפרת ההסכמים.
בשנת 2018, וילסון, רוג'רס ורומנוף מגיעים לאדינבורו כדי להציל את מקסימוף וויז'ן מידי פרוקסימה מידנייט ולהב עורב, שניים מילדיו המאומצים של תאנוס.
הנוקמים שבים למתחם ונפגשים עם רודס וברוס באנר, לפני שהם יוצאים לוואקאנדה, שם הם מנסים להגן על ויז'ן לפני שהם מתעמתים עם הפולשים.
הנוקמים מנסים למנוע מתאנוס להשלים את כפפת האינסוף, אבל נכשלים, ווילסון נופל קורבן להתפוררות.
בשנת 2023, וילסון מושב לחיים על ידי הנוקמים ומובא על ידי אדוני אמנויות הכישוף להריסות מתחם הנוקמים כדי להצטרף לקרב נגד תאנוס חלופי.
שבוע לאחר מכן, וילסון משתתף בהלוויה של סטארק.
למחרת, הוא מקבל את המגן והתואר של קפטן אמריקה מידי רוג'רס הקשיש, בנוכחותו של בארנס.
בשנת 2024, וילסון שב לתפקידו כקבלן בחיל האוויר של ארצות הברית בעזרת חברו, לוטננט ראשון בחיל האוויר של ארצות הברית חואקין טורס.
סי., וילסון מוסר את המגן של קפטן אמריקה לממשלת ארצות הברית כדי שיוצג בתערוכת הסמית'סוניאן המוקדשת לקפטן אמריקה, מאמין שהוא לא ראוי לקחת על עצמו את התואר קפטן אמריקה.
וילסון חוזר ללואיזיאנה כדי לעזור לאחותו, שרה, עם העסק המשפחתי עד שטורס מספר לו על מתקפה שבוצעה על ידי מרסקי הדגלים – קבוצת טרור המאמינה שהחיים היו טובים יותר במהלך ההתפוררות.
מאוחר יותר נודע לווילסון שממשלת ארצות הברית העניקה לג'ון ווקר את התואר קפטן אמריקה החדש.
בארנס ניגש אל וילסון ומביע את הסתייגותו מכך שווילסון מסר את המגן של רוג'רס.
בארנס מצטרף אל וילסון במעקב אחר מרסקי הדגלים במינכן.
השניים מגלים שמרסקי הדגלים הם חיילי-על ושהמנהיגה שלהם היא קרלי מורגנטאו.
למרות שקיבלו סיוע מווקר ומשותפו, למאר הוסקינס, וילסון ובארנס מוכנעים ומרסקי הדגלים בורחים.
ווקר מבקש מבארנס ווילסון להצטרף אליו בסיוע למועצת השיבה העולמית (GRC) על מנת לבטל את המהפכות האלימות המתמשכות שלאחר-ההבזק, אך הם מסרבים.
השניים נוסעים לבולטימור כדי לפגוש את איזאיה בראדלי, חייל משוחרר ממלחמת קוריאה וחייל-על, שבארנס נתקל בו במהלך קרב עשרות שנים קודם לכן.
הם מנסים לגלות כיצד מרסקי הדגלים השיגו את סרום חייל-העל.
עם זאת, בראדלי מסרב לעזור להם, משום שנכלא ונעשו עליו ניסויים על ידי הממשלה במשך שלושים שנה.
בארנס משכנע את וילסון לנסוע לברלין ולהיפגש עם זמו הכלוא, במאמץ להשיג מידע על מרסקי הדגלים.
במהלך הביקור בארנס מארגן מהומות בכלא כדי לעזור לזמו לברוח.
בחוסר רצון, וילסון מצטרף לבארנס וזמו בנסיעה למדריפור תחת שמות בדויים, כדי לאתר את מקור סרום חייל-העל החדש.
הם לומדים מהפושעת הבכירה, סלבי, שסוחר הכוח שכר את ד"ר וילפרד נייגל, מדען הידרה לשעבר, כדי ליצור מחדש את הסרום, לפני שהשלישייה מסתבכת וסלבי נהרגת.
השלישייה ניצלת על ידי שרון קרטר הנמלטת, שמסכימה לעזור להם לאחר שווילסון מציע שתקבל חנינה.
נייגל חושף שהכין עשרים בקבוקונים מהסרום ושמורגנטאו גנבה אותם.
בעוד קרטר נשארת מאחור, וילסון, בארנס וזמו נוסעים ללטביה כדי למצוא את מורגנטאו.
וילסון מנסה לשכנע את מורגנטאו לסיים את האלימות, אבל ווקר חסר הסבלנות מפריע והיא בורחת.
לאחר שמורגנטאו מאיימת על שרה, וילסון נפגש עם מורגנטאו, ובמהלך הפגישה היא מבקשת ממנו להצטרף לתנועה שלה.
ווקר והוסקינס מתערבים, מה שמוביל לקרב שבמהלכו מורגנטאו הורגת בטעות את הוסקינס.
ווקר, שזועם על מות השותף שלו ולאחר שנטל את סרום חייל-העל, משתמש במגן של קפטן אמריקה כדי להרוג את אחד ממרסקי הדגלים לעיני עוברי אורח מזועזעים, המתעדים את מעשיו.
בעקבות זאת, וילסון ובארנס דורשים את המגן מווקר, ומתפתח מאבק בו ווקר הורס את חליפת הכנפיים של וילסון.
המאבק מסתיים בכך שווילסון ובארנס לוקחים את המגן ושוברים את זרועו של ווקר.
לאחר שהעביר את חליפת הכנפיים שלו לטורס, וילסון מבקר בשנית את בראדלי, אבל האחרון מבהיר את אמונתו שאדם שחור לא יכול, ולא צריך, להיות קפטן אמריקה.
וילסון חוזר הביתה ללואיזיאנה ועוזר לתקן את הסירה המשפחתית, בעזרתם של בארנס והתושבים.
בארנס מוסר לו חליפת קפטן אמריקה חדשה שרכש עבורו מהוואקאנדים.
בזמן שהשניים מתאמנים עם המגן, הם מסכימים להמשיך הלאה ולעבוד יחד.
וילסון, שקיבל על עצמו את התואר קפטן אמריקה החדש, טס לניו יורק כדי להציל בני ערובה של GRC מפני מרסקי הדגלים בעזרתם של ווקר, בארנס וקרטר.
וילסון מנסה לדבר בהגיון עם מורגנטאו, אבל קרטר הורגת אותה כשמורגנטאו מכוונת אליו אקדח.
וילסון נושא את גופתה של מורגנטאו.
הוא משכנע את ה-GRC לדחות את ההצבעה הקרובה שתביא להעברתם של אנשים שנעקרו בעקבות ההבזק ולעזור להם במקום זאת.
וילסון גם משכנע את הממשלה ליצור פסל לכבוד בראדלי כחלק מתערוכת קפטן אמריקה של הסמית'סוניאן.
לאחר מכן, וילסון חוזר הביתה ומצטרף למשפחתו, בארנס והקהילה שלו לסעודה.
סמואל דייוויד "סם" האוזר הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
האוזר נולד בעיר גרין ביי שבוויסקונסין.
בין השנים 2016–2019 למד באוניברסיטת מרקט אשר במילווקי, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים של 12.7 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
בשנת 2020 עבר ללמוד באוניברסיטת וירג'יניה, ובעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה – 2020/2021 – קלע 16.0 נקודות ואסף 6.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
האוזר לא נבחר כלל בדראפט ה-NBA 2021, אולם באוגוסט 2021 זכה לחוזה כפול בקבוצת בוסטון סלטיקס.
בפברואר 2022 חתם על חוזה NBA סטנדרטי עם הסלטיקס עד לסיום עונת , בה העפילו לגמר ה-NBA.
ביולי 2022 חתם על הארכת חוזה בבוסטון ל-3 עונות נוספות.
ב-7 באפריל 2023 קלע שיא קריירה של 26 נקודות במשחק מול טורונטו ראפטורס, ויומיים לאחר מכן השווה את השיא במשחק מול אטלנטה הוקס.
בעונתו השנייה בבוסטון שותף ב-80 משחקים בסך הכול, ורשם ממוצעים של 6.4 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-1.8 שלשות למשחק.
סמואל וונמייקר (Samuel Wanamaker, נולד בשם Wattenmacker ווטנמייקר ; 14 ביוני 1919 – 18 בדצמבר 1993) היה שחקן ובמאי יהודי אמריקאי שעבר לבריטניה לאחר שחשש להיכלל ברשימה השחורה בהוליווד, בשל דעותיו הקומוניסטיות.
הוא נחשב לאדם העיקרי האחראי להצלת תיאטרון רוז, מה שהוביל להקמתו מחדש של תיאטרון הגלוב של שייקספיר בלונדון, שם אולם התיאוטרון השני באתר קרוי על שמו - תיאטרון סם וונמייקר.
וונמייקר נולד בשיקגו, אילינוי, לחייט מוריס ווטמאקר (מאנוס ווטמאכר) ומולי (לבית בובלה).
הוריו היו יהודים מניקולאיב באוקראינה, אז באימפריה הרוסית.
הוא היה הצעיר מבין שני אחים.
אחיו הבכור היה ויליאם, שהיה קרדיולוג שנים רבות במרכז הרפואי סידרס-סייניי Cedars-Sinai בלוס אנג'לס.
הוא למד בבית הספר לדרמה גודמן במכון לאמנות של שיקגו (כיום באוניברסיטת דה פול) ובאוניברסיטת דרייק, והחל לעבוד עם חבורת תיאטרון מלאי הקיץ בשיקגו ובצפון ויסקונסין, שם עזר לבנות את הבמה של תיאטרון שחקני הפנינסולה ב־1937.
וונמייקר החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון נודד ולאחר מכן עבד בברודוויי.
ב-1942 כיכב עם אינגריד ברגמן בהצגה "ז'אן מלוריין" וביים את "שני ג'נטלמנים מאתונה" בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1943, וונמייקר השתתף בהצגת המחזה "מתקפת נגד" בתיאטרון הלאומי, בוושינגטון די.סי.
במהלך ההצגה, הוא החל להתאהב באידיאלים של הקומוניזם.
הוא למד באוניברסיטת דרייק לפני ששירת בצבא ארצות הברית בין 1943 ל-1946, במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1947 חזר לחיים האזרחיים כשחקן ובמאי.
בשנת 1948 הוא ביים את ההפקה המקורית בברודוויי של " Goodbye, My Fancy", וכיכב בה.
בשנת 1951, נשא וונאמייקר נאום בברכה על שובם של שניים מתוך "הרשימה השחורה של הוליווד".
ב-1952, בשיא תקופת " הבהלה האדומה " של מקארתי, נודע לוואנמייקר, שפעל אז בבריטניה, שלמרות שירותו המכובד בצבא במהלך מלחמת העולם השנייה, שנותיו כקומוניסט עלולות להביא להכנסתו לרשימה השחורה.
כתוצאה מכך הוא החליט להישאר באנגליה, שם ביסס מחדש את הקריירה שלו כשחקן במה וקולנוע, יחד עם הפיכתו לבמאי ומפיק.
ב-1952 ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן וגם כבמאי בלונדון ב"מסע החורף" של קליפורד אודץ.
המחזה, בו כיכב לצד מייקל רדגרייב, נחשב ל"סנסציוני" על ידי המבקרים.
מאוחר יותר הופיע במחזות אחרים, ביניהם הסכין הגדולה, השריק, מייצר הגשם וכובע מלא גשם.
ב-1956 ביים את הבכורה הבריטית של המחזה המוזיקלי של ברטולט ברכט וקורט וייל אופרה בגרוש (שחודש בניו יורק ב-1954 בתרגום של מארק בליצשטיין.)
ב-1957 מונה וונאמייקר למנהל תיאטרון שייקספיר החדש המוזנח בליברפול.
הוא הביא מספר הפקות בולטות לתיאטרון, כמו "מבט מהגשר", חתולה על גג פח לוהט, קעקוע הוורד ותחנת אוטובוס.
התיאטרון הפך גם למרכז אמנויות תוסס כתוצאה מהכללת אטרקציות תרבותיות אחרות, כגון סרטים, הרצאות, קונצרטים של ג'אז ותערוכות אמנות.
כתוצאה מכל פעילויותיו השונות, הפך וונמייקר ל"שחקן והבמאי האמריקאי האהוב ביותר בלונדון", ציין ה"גרדיאן".
בשנת 1959 הוא הצטרף ללהקת תיאטרון השייקספיר ממוריאל בסטרטפורד על האייבון, ושיחק באותה שנה את יאגו, מול פול רובסון כ"אותלו", בהפקתו של טוני ריצ'רדסון.
בשנות ה-60 וה-70, הוא הפיק או ביים מספר יצירות במקומות כגון בית האופרה המלכותי, וקובנט גארדן, וביים את חגיגות יום ההולדת של שייקספיר ב-1974.
כבמאי ושחקן, הוא עבד הן בסרטים והן בטלוויזיה, עם תפקידים ב"המדרגות הלולייניות" (1974), טוראית בנג'מין (1980), סופרמן 4: השאיפה לשלום (1987) ובייבי בום (1987).
ב-1968 הפיק וביים את פרק הפיילוט של סדרת המערבון בטלוויזיה לנסר ; גרסה בדיונית של זה מתוארת בסרט "היו זמנים בהוליווד" משנת 2019, בו גילם ניקולס האמונד את וונאמייקר, ובנובלה באותו שם, משנת 2021.
הוא גם ביים הפקות בימתיות, כולל הפקת בכורה עולמית של האופרה "שבירת הקרח" של מייקל טיפט.
ב-1980 הוא ביים את האופרה אאידה של ג'וזפה ורדי בכיכובו של לוצ'יאנו פברוטי באופרה של סן פרנסיסקו (הגרסה המשודרת שוחררה כ-DVD).
הוא גם שיחק כבעלים האכזר מאוד והאלמן של חנות הכלבו "סימון ברנג'ר" בדרמת הטלוויזיה קצרת הימים של ברנג'ר ב-1985.
ב-1970 הקריירה של וונמייקר קיבלה תפנית דרמטית לאחר שהתעצבן על כך שבעוד שמספר העתקים של תיאטרון הגלוב של שייקספיר קיימים בארצות הברית - האתר של המקור בלונדון סומן רק על ידי לוח על מבשלת בירה סמוכה.
לכן הוא שם לו למטרה לשחזר העתק מדויק של תיאטרון הגלוב, שיוצגו בו מחזות ויכלול גם מוזיאון.