tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אף על פי שלקרב עין ג'אלות לא היו השלכות צבאיות או פוליטיות משמעותיות, הוא היה לניצחון ממלוכי שבישר לעולם שהמונגולים לא היו בלתי מנוצחים.
הקרב גם עצר את ההתרחבות מערבה של המונגולים לכיוון מצרים והסולטנות הממלוכית.
הולאגו לאחר הקרב נסג מהמזרח התיכון והתמקד בהחזקת פרס.
בדומה לאורדת הזהב ולח'אנות צ'אגאטאי, האילח'אנאת עברה תהליך אסלאמיזציה.
משנת 1295 והלאה, כל הח'אנים בה היו מוסלמים ואיתם הרוב המוחלט של התושבים.
הולאגו חאן היה מעורב במלחמת הולאגו-ברקה נגד אורדת הזהב.
ברקה היה מפקד צבאי שהתאסלם בשנת 1252, ובשנת 1257 הפך לח'אן באורדת הזהב (בענף המערבי, הכחול).
ברקה התרגז ממעשיו של הולאגו כנגד המוסלמים בדרום-מערב אסיה, מחלוקת השלל של המוסלמים באופן לא שווה והטבח בהם, בעיקר כשהולאגו החריב את בגדאד בשנת 1258, זאת אף על פי שהיה מודע להתאסלמות ברקה.
הולאגו תמך בקובלאי במהלך מלחמת האזרחים הטולויית ועל כן ברקה תמך באריק בוק (יריבו של קובלאי).
ברקה גם יצר ברית עם הממלוכים המצריים כנגד הולאגו.
התנגשויות צבאיות בין כוחות אורדת הזהב והאילח'אנאת החלו בשנת 1262, באותה שנה האילח'אנאת הובסה על ידי צבא של אורדת הזהב בקרב נהר הטרק של (1262).
לאחר שתפקד במשך 9 שנים כח'אן של המדינה האילח'אנית, בחודש פברואר של שנת 1265 הולאגו חלה, ונפטר ב-8 בפברואר 1265. את הולאגו ירש בנו הבכור, .
אבקא, מיד לאחר שעלה לכס, נאלץ להתמודד עם פלישה של ברקה מאורדת הזהב.
אך הפלישה הסתיימה עם מותו של ברקה בשנת 1266 בטביליסי.
בשנת 1270, הוא נאלץ להתמודד עם פלישה נוספת, הפעם פלישה של , שהיה הח'אן הנוכחי של הח'אנות של צ'אגאטאי במרכז אסיה.
אבקא הביס בהצלחה את הצבא הפולש.
הצלחה אפילו גדולה יותר עקבה כשאחיו של אבקא החריב את העיר בוכרה, שהייתה אז חלק מח'אנות צ'אגאטאי.
הגבולות שלא האילח'אנאת השתנו ללא הרף, אבל, לפחות כעת, המדינה האילח'אנית השתרעה ממזרח אנטוליה דרך איראן עד למערב פקיסטן.
למרות מתחים ממושכים בגבולות המדינה מכל גבולותיה, נהנה מתקופה של יציבות פנימית ושגשוג.
עקבות מותו של אבקא ח'אן בשנת 1282, החלה תקופה של אי יציבות במדינה האילח'אנית.
אחיו של אבקא ובנו של הולאגו, ירש אותו.
טקודר היה הח'אן הראשון של האילח'אנאת שהתאסלם, אך זה לא שינה את היחסים של האילח'אנים עם הממלוכים במצרים שכן המנהיגים המונגולים המשיכו להאמין שהם מחזיקים בזכות אלוהית לכבוש את כל העולם, לא משנה עם איזו דת.
מלך כח'אן למשך שנתיים בלבד, הוא היה חלש ופזיז, ותקופת מלכותו הקצרה פגעה קשות ביציבות הפוליטית של האילח'אנאת.
חסרונותיו הרבים של טקודר הבטיחו תמיכה לאחיינו .
טקודר מת בשנת 1284 ואכן אחיינו ארגון ירש אותו.
ארגון נפטר בשנת 1291 ואחיו, ירש אותו.
תקופת אי היציבות התסתיימה בשנת 1295 עם עלייתו של כח'אן באילח'אנאת.
עלייתו לכס מסמנת את תחילת גיל הזהב של המדינה האילח'אנית.
כשירש את הכס, מתקופה של כאוס פוליטי, כלכלי וחברתי, ע'אזאן סוף סוף שם את הכתר על ראש חזק ותקיף.
ע'אזאן קיבל את האסלאם (הסוני), ובשנה הראשונה למלוכותו, ב-1295, הוא התאסלם, ואיתו רוב תושבי האילח'אנאת.
למרות זאת, מונגולים רבים באילח'אנאת המירו את דתם לאסלאם הרבה לפני ההתאסלמות של ע'אזאן.
מאז מלכותו של ע'אזאן, כל הח'אנים שמלכו אחריו באילח'אנאת היו מוסלמים.
במהלך מלכותו של ע'אזאן המונגולים באיראן איבדו כל קשר עם ראשי השבטים המונגולים בסין, ותקופת מלכותו הייתה תקופת רנסאנס של תרבות איראנית, שבה מלומדים כמו רשיד א-דין פרחו ושגשגו תחת חסותו.
ע'אזאן הכריז על עצמו השליט של איראן מאוחדת, המלך של הטג'יקים והטורקים, והשליט של כל ניתיניו בין אם הם מוסלמים, בודהיסטים, נוצרים או שמאניסטים.
הוא הבין את החשיבות החיונית שהייתה בלסיים סכסוכים כלשהם שכמעט החריבו את האיחוד והרסו את יציבות המדינה.
בשנת 1304, מחמוד ע'אזאן נפטר ואחיו, , ירש אותו.
בשנת 1295 הוא המיר את דתו יחד עם אחיו ע'אזאן לאסלאם הסוני.
וכמו אחיו, הוא שינה את שמו הפרטי לשם האסלאמי "מוחמד".
בשנת 1310 אולג'ייטו המיר את פלגו באסלאם לאסלאם השיעי והפך למוסלמי שיעי.
המרת דתו של אולג'ייטו לאסלאם השיעי לא עברה בשקט ברחבי המדינה האילח'אנית, והייתה אות לתסיסה במדינה.
בשנת 1316 אולג'ייטו מת ועם מותו, האילח'אנאת הייתה על סף מלחמת אזרחים.
בנו של אולג'ייטו, ירש אותו.
אולם אבו סעיד המיר את דתו לאסלאם הסוני ובכך מנע מלחמה.
למרות זאת, במהלך מלכותו של אבו סעיד מחלוקות בין פלגים שונים והפרעות פנימיות המשיכו והפכו לפרועות.
בשנת 1335 אבו סעיד מת, ככל הנראה מהרעלה על ידי אישה קנאית, או ממחלת המוות השחור שהכתה באילח'אנאת בשנת 1330.
אבו סעיד מת ללא יורש, ועם מותו בשנת 1335 אחדות השושלת נשברה.
המדינה האילח'אנית נפלה באותה שנה והתפרקה למספר ח'אנויות זעירות שהתחרו אחת בשנייה.
נפילת האילח'אנאת לא קרתה עקבות נפילה כלכלית או מהפכה פוליטית כלשהי, ולהפך, המדינה האילח'אנית נפלה בשיא כוחה.
בשנת 1322, במהלך מלכותו של אבו סעיד, נחתם הסכם שלום עם הממלוכים והאילח'אנאת נראתה בריאה לגמרי, אך עם מותו של אבו סעיד החלה סדרת מריבות שושלתיות שהביאו לנפילת המדינה.
בפשטות, ניתן לומר שהסיבה היחידה לנפילת האילח'אנאת הייתה שאבו סעיד מת ללא יורש זכר.
לאחר נפילת המדינה האילח'אנית, היורשות הקטנות שלה היו חשופות בפני אורדת הזהב מצפון שעוד שגשגה.
אך אורדת הזהב לא היא שכבשה את הנסיכויות היורשות של האילח'אנאת, אלא טימור לנג.
משנת 1370 והלאה, הטריטוריות הקודמות של המדינה האילח'אנית נכבשו על ידי הכובש טימור לנג שייסד את האימפריה הטימורית והיה לכוח הדומיננטי החדש באזור.
פיצוץ קיטור הוא פיצוץ הנגרם מהרתחה חריגה במהירותה או מהפיכה של מים או קרח לקיטור, המתרחש כאשר נוזל או קרח מחוממים לטמפרטורה הגבוהה מנקודת הרתיחה שלהם, דבר היוצר מצב מטסטבילי.
החימום יכול להיווצר במהירות על ידי פסולת חמה שנוצרת בתוכם, על ידי אינטראקציה של מתכות מותכות (כמו אינטראקציה של דלק גרעיני עם נוזל קירור, או מפגש של מוטות דלק מותכים בכור גרעיני עם מים מליבת כור גרעיני בעקבות התכת הליבה).
מכלי לחץ, כגון כור מים בלחץ, הפועלים מעל לחץ אטמוספירי יכולים גם הם לספק את התנאים לפיצוץ קיטור.
המים משתנים ממוצק או מנוזל לגז במהירות קיצונית, ועוברים שינוי דרמטי בנפחם.
פיצוץ קיטור מתיז קיטור, מים רותחים ואת העצם שחימם אותו לכל הכיוונים, ויוצר סכנות כווייה ושרפה.
פיצוצי קיטור אינם בדרך כלל פיצוצים כימיים, אם כי מספר חומרים מגיבים כימית עם קיטור (לדוגמה, זירקוניום וגרפיט המחומם יתר על המידה (בצורת פחמן לא טהור) מגיבים במגע עם קיטור ואוויר בהתאמה ביצירת פליטת מימן, שעלול להתפוצץ בעצמה באוויר כדי ליצור מים), כך שפיצוצים כימיים ושרפות עלולים להופיע.
נראה שפיצוצי קיטור מסוימים הם סוג של פיצוץ אד מתפשט של נוזל רותח (BLEVE), המסתמכים על שחרור של חום-על מאוחסן.
עם זאת, אירועים רבים בקנה מידה גדול מראים עדות לשחרור אנרגיה המתפשטת דרך החומר, כאשר הכוחות מערבבים את העצם החם לשלב הנדיף הקר, והעברת החום המהירה בחזית יוצרת את הפיצוץ.
אם מתרחש פיצוץ קיטור במכל סגור של מים עקב חימום מהיר של המים, גל הלחץ והקיטור המתרחב במהירות עלולים לגרום להלם מים חמור.
זה היה המנגנון שגרם ב-3 בינואר 1961 לפיצוץ הכור הגרעיני SL-1 באיידהו שבארצות הברית, שגרם למותם של שלושה ממפעיליו.
במקרה של SL-1, אלמנטי הדלק והדלק התאדו מהתחממות יתר מיידית, שגרמה לתגובת שרשרת גרעינית ולביקוע גרעיני מקרי.
אירועים מסוג זה אפשריים גם אם הדלק של כור גרעיני ונוזל הקירור שלו נמסים בהדרגה.
פיצוצים כאלה ידועים בשם אינטראקציות דלק–קירור (FCI).
באירועים אלו, מעבר גל הלחץ דרך החומר המפוזר יוצר כוחות זרימה אשר מגבירים עוד יותר את ההיתוך, שמוביל להעברת חום מהירה המקיימת את הגל.
חלק ניכר מההרס הפיזי באסון צ'רנוביל נגרם מפני שמוטות הבקרה של הכור היו מצופים בגרפיט.
בהתכה גרעינית, התוצאה החמורה ביותר של פיצוץ קיטור היא כישלון מוקדם של המערך שנועד לבלום את בריחת הקיטור והגז הרדיואקטיביים.
הדבר יכול להוביל לפליטה בלחץ גבוה של דלק מותך לתוך הגורם לחימום מהיר או לכך שהדלק וליבת הכור המומסים יעברו דרך רצפת בניין הכור ויפגשו במי תהום.
פיצוץ קיטור יכול אף להתרחש במקום שבו לבה חמה פוגשת מי ים או קרח.
התרחשות כזו נקראת גם "פיצוץ חוף".
פיצוץ קיטור יכול להיווצר גם כאשר מים נוזליים או קרח נתקלים במתכת חמה ומותכת.
כשהמים הופכים לקיטור, הם מתיזים יחד איתם את המתכת הנוזלית הלוהטת, מה שעלול לגרום לכוויות קשות לנמצאים בקרבת מקום, ויוצר סכנת שרפה.
בהרי געש נוצרים פיצוצי קיטור באופן טבעי, שגורמים להשלכת נוזל רותח.
פיצוץ קיטור נגרם גם מניסיון לכבות שמן רותח או מחבת בוערת עם מים.
פיצוץ הקיטור עלול לגרום לכוויות לסובבים.
פיצוץ קיטור יכול להיות גם יעיל, מפני שהוא יוצר כמות גדולה גז מבלי לייצר שאריות מזיקות לסביבה.
פיצוץ מבוקר של מים שימש להפקת קיטור בתחנות כוח ובסוגים מודרניים של טורבינות קיטור.
מנועי קיטור חדשים יותר משתמשים בשמן מחומם כדי לאלץ טיפות מים להתפוצץ וליצור לחץ גבוה בתא מבוקר.
הלחץ משמש לאחר מכן להפעלת טורבינה או מנוע בעירה שעבר הסבה.
פיצוצי נפט ומים חמים הופכים פופולריים במיוחד בגנרטורים סולאריים מרוכזים, מכיוון שניתן להפריד את המים מהשמן בלולאה סגורה ללא כל אנרגיה חיצונית.
פיצוץ מים נחשב לידידותי לסביבה אם החום נוצר על ידי משאב מתחדש.
לעיתים, במנוע בעירה פנימית משתמשים בהבזקים של מים רותחים כדי להתסיס את הדלק.
פיצוץ גז הוא פיצוץ הנובע מערבוב גז, הנובע בדרך כלל מדליפת גז , עם אוויר בנוכחות מקור בעירה.
בתאונות ביתיות, הגזים הנפיצים העיקריים הם אלו המשמשים למטרות חימום או בישול, כגון גז טבעי, מתאן, פרופאן או בוטאן.
בהתפוצצויות תעשייתיות, גזים רבים אחרים, כמו מימן, גז בנזין או אתנול, ממלאים תפקיד חשוב.
ניתן למנוע פיצוצי גז תעשייתיים באמצעות מחסומי בטיחות פנימיים המונעים בעירה.
יכולת הבעירה של תערובת אוויר וגז תלויה ביחס האוויר לדלק .
בעבור כל דלק, ההצתה מתרחשת רק בטווח ריכוז מסוים, המכונה גבול הדליקה העליון והתחתון.
פיצוץ יכול להתרחש רק כאשר ריכוז הדלק נמצא בגבולות אלה.
חבר הפרלמנט הפדרלי האוסטרלי ג'ורג' אדוארדס ומכונאי גז נהרגו ב-4 בפברואר 1911, כאשר גליל גז התפוצץ בביתו של אדוארדס בטורמוררה, ניו סאות' ויילס.
פיצוץ גליל הגז של פיטסבורג התרחש בשעות הבוקר של ה-14 בנובמבר 1927 בצד הצפוני של פיטסבורג.
גליל גז גדול התפוצץ, נהרגו כ-28 בני אדם ונפצעו מאות.
אסון מכרה מת'ר התרחש ב-19 במאי 1928 במת'ר, פנסילבניה.
פיצוץ גז מתאן ואבק הביא למותם של 195 גברים.
הפיצוץ של בית ספר ניו לונדון התרחש ב-18 במרץ 1937, כאשר דליפת גז טבעי גרמה לפיצוץ, והרסה את בית הספר ניו לונדון של העיר ניו לונדון, טקסס.
באסון נהרגו 300 תלמידים ומורים.
פיצוץ הגז של קליבלנד מזרח אוהיו התרחש אחר הצהריים של יום שישי, 20 באוקטובר 1944. כתוצאה מדליפת הגז, הפיצוץ והשריפות נהרגו 130 בני אדם ושטח של קילומטר רבוע נחרב בקליבלנד, בצד המזרחי של אוהיו.
ב-31 באוקטובר 1963, אירע פיצוץ הגז של מתחם הירידים באינדיאנה (כיום מוכר כקוליסאום פפסי) במהלך ערב הפתיחה של המופע "חג על הקרח", נהרגו 81 בני אדם ונפצעו כמעט 400. הסיבה הייתה פיצוץ בעקבות דליפת מכל פרופאן.
ב-1 במרץ 1965, אירע אסון להסאל הייטס בו נפגם קו גז בשכונת מגורים ליד מונטריאול, קוויבק, נהרגו 28 בני אדם ונפצעו 39.
ב-9 בינואר 1968, ברידינג, פנסילבניה, נהרגו בפיצוץ תשעה בני אדם ונהרסו שני בתים.
דובר חברת הגז אמר שפועלי רידינג חפרו ברחוב כדי לתקן צינור מים ופגעו בשוגג בקו גז זמן קצר לפני הפיצוץ.
ב-6 באפריל 1968, ביום שבת בריצ'מונד, אינדיאנה, שני פיצוצים התרחשו אחר הצהריים, במרכז העיר.
הראשון נגרם כתוצאה מדליפת גז טבעי, והשני, מאבק שריפה ותחמושת בתוך חנות מוצרי ספורט.
41 בני אדם נהרגו ויותר מ-150 נפצעו.
ב-16 במאי 1968, אירע פיצוץ גז במגדל המועצה בן 23 הקומות רונן פוינט בניוהאם, מזרח לונדון.
ארבעה בני אדם נהרגו בהתמוטטות, ואחד מת מאוחר יותר מפציעות.
ב-8 באפריל 1970, פיצוץ גז שהתרחש במהלך בנייה בתחנת רכבת תחתית באוסקה, יפן, הביא למותם של 79 בני אדם, 420 בני אדם נפצעו ו-495 בתים ומבנים נשרפו והושמדו.
ב-21 באוקטובר 1971, בקלארקסטון, סקוטלנד, פיצוץ גז הנגרם עקב הצטברות גז מתחת למרכז קניות הביא למותם של 22 בני אדם וכ-100 פצועים.
ב-23 באוקטובר 1980, אירע פיצוץ פרופאן בבית הספר היסודי מרסלינו אוגלדה, באורטואלה, ספרד.
על פי הדו"ח הרשמי של הממשל המקומי, 50 תלמידי בית ספר ו-3 מבוגרים נהרגו ו-128 נוספים נפצעו.
האסון נגרם כתוצאה מהחדרת מתאן לצינורות המים.
ב-24 במרץ 1986, פיצוץ גז בלוסקו, אנגליה, הביא להרס נרחב של רכוש.
בעקבות פיצוץ זה ממשלת בריטניה חוקקה חוק בנוגע לאתרי הטמנה ונוהלי בנייה בנוגע לנדידת גז לאתרי הטמנה.
ביולי 1988, 167 בני אדם נהרגו כאשר אסדת הגז, בשדה פייפר בים הצפוני, התפוצצה לאחר דליפת גז.
ב-25 במאי 1989, בעקבות אסון הרכבת בסן ברנרדינו שגבה את חייהם של ארבעה בני אדם והרס מספר בתים, קטע מצינור גז התפוצץ לאחר שניזוק מציוד בנייה שפינה את אתר האסון, שני אנשים נוספים נהרגו ועשרה בתים נוספים נהרסו.
ב-4 ביוני 1989, אירע אסון הרכבת של אופא.
שתי רכבות החלפו על פני צינור גז דולף הציתו אותו בעזרת ניצוצותיהן.
ההתפוצצויות בגוודלחרה, התרחשו ב-22 באפריל 1992, ברובע אנאלקו במרכז העיר.
פיצוצי בנזין רבים במערכת הביוב במשך כארבע שעות הרסו קילומטרים של רחובות.
באופן רשמי דווח על 206 הרוגים, קרוב ל-500 פצועים ו-15,000 נותרו ללא קורת גג.
ב-28 באפריל 1995, אירע פיצוץ באתר בנייה של רכבת תחתית בסנגין-דונג, דאיגו, קוריאה הדרומית, 101 בני אדם נהרגו ונפצעו 202. ניצוץ מציוד בנייה הצית גז מצינור פגום.
ב-21 בנובמבר 1996, אירע פיצוץ הומברטו וידאל (המכונה לעיתים פיצוץ ריו פידראס) שהיה פיצוץ גז שהתרחש בחנות הנעליים הומברטו וידאל הממוקמת בריו פידראס, פוארטו ריקו, ארצות הברית.
בפיצוץ נהרגו 33 בני אדם ו-69 נוספים נפצעו מקריסת הבניין.
אסון זה נחשב מהקטלניים ביותר שאירעו באי.
ב-11 בספטמבר 1998, בבוצ'און, קוריאה הדרומית, תחנת תדלוק גז פחמימני מעובה לפרופאן ובוטאן עלתה באש, גרמה לשריפה מסיבית ולמספר פיצוצים גדולים.
שני מכלי אחסון ומספר כלי רכב נהרסו, אדם אחד נהרג ו-83 נפצעו.
ב-11 בדצמבר 1998, אירע פיצוץ בסנט קלאוד, מינסוטה, שבו נהרגו ארבעה אנשים.
בדצמבר 1999, אירע פיצוץ גז טבעי שהרס כליל בית אחד וגרם נזק חמור לארבעה בתים נוספים בלרקהול, דרום לנקשייר.
משפחה בת ארבע נפשות שהתגוררה בבית שהתפוצץ נהרגה.
חברת טרנסקו גז שהייתה אחראית לתחזוקת רשת הגז נקנסה ב-15 מיליון ליש"ט לאחר שהתגלה כי הגורם לפיצוץ היה מקור גז חלוד מחוץ לבית.
ב-19 באוגוסט 2000, צינור הולכת גז טבעי נשבר וגרם לשריפה בה נהרגו 12 מטיילים ליד קרלסבד, ניו מקסיקו.
ב-17 בינואר 2001, גז טבעי שאוחסן מתחת לאדמה בהאצ'ינסון, קנזס, דלף למערות מלח ריקות.
אחד הרס שני עסקים וגרם נזק ל-26 נוספים.
השני החריב חניון קרוואנים והרג שני אנשים.
בולענים ודליפות גז נוצרו ברחבי העיר והגז היה צריך להישרף באיטיות.
ב-16 במרץ 2004, בארכנגלסק, רוסיה, פיצוץ גז בדירה הביא למותם של 58 בני אדם.
לפי הדיווחים, טכנאי גז לשעבר גרם לפיצוץ עקב סכסוך עם מעסיקיו הקודמים.
ב-11 במאי 2004, מפעל הפלסטיק סטוקליין באזור מריהיל בגלאזגו נהרס בפיצוץ גז.
דו"ח של ארגון הבריאות והבטיחות הבריטי מצא כי הגורם לפיצוץ היה צינור גז שבור הגרם להצתה.
תשעה בני אדם נהרגו ו-37 נפצעו, 15 באורח קשה.
ב-29 ביוני 2009, בורסיליה, איטליה, נהרגו 33 בני אדם מפיצוץ גז פחמימני מעובה שהיה באחד מקרונות הרכבת.
ב-9 בספטמבר 2010, בסן פרנסיסקו, קליפורניה, דליפת גז ופיצוץ הביאו למותם של שמונה בני אדם.
53 בתים נשרפו ולמעלה מ-120 בתים ניזוקו.
ב-10 בפברואר 2011, באלנטאון, פנסילבניה, נהרגו 5 בני אדם.
ב-17 ביוני 2011, פיצוץ הגז בנתניה, התרחש בבניין בכיכר העצמאות ברחוב הרצל 5 בנתניה, הפיצוץ גרם לארבעה הרוגים: שלוש עולות מצרפת ופועל אחד, וכ-90 פצועים ולנזק רב.
ב-5 בפברואר 2012, במדינת וושינגטון ג'וש פאוול התאבד בביתו יחד עם שני בניו בפיצוץ גז.
ב-14 באוגוסט 2012, בברנטווד, ניו יורק, פיצוץ גז שיטח בית, בפיצוץ נהרג פעוט ו-17 נפצעו.
ב-29 באוגוסט 2012, בניו מילפורד, קונטיקט, אירע פיצוץ בבית מגורים הנגרם עקב דליפת פרופאן והביא למותו של אדם אחד, מספר אנשים נפצעו.
ב-10 בנובמבר 2012, פיצוץ הגז בריצ'מונד היל, התרחש פיצוץ גז טבעי בשכונת המגורים ריצ'מונד היל באינדיאנפוליס.
שני אנשים נהרגו וכ-20 נפצעו.
הפיצוץ הביא לנזק בשווי 4.4 מיליון דולר ו-33 בתים נהרסו.
הפיצוץ היה בעל עוצמה סייסמית חזקה והורגש ברדיוס של קילומטרים.
ארבעה אנשים, כולל בעל הדירה, נעצרו בחשד לרצח.
התביעה טענה כי הם גרמו לפיצוץ בכוונה תחילה בכדי לבצע הונאת ביטוח.
ב-6 באוגוסט 2013, פיצוץ הגז ברוסאריו, התרחש בארגנטינה והביא למותם של 21 בני אדם.
ב-12 במרץ 2014, התרחש פיצוץ גז בדירה במזרח הארלם.
8 בני אדם נהרגו ו-70 נפצעו.
ב-31 ביולי 2014, פיצוצי הגז בגאושיונג, התרחשו מתחת לכבישים ציבוריים בעקבות דליפת גז.
ב-26 במרץ 2015, פיצוץ הגז באיסט וילג', ברז גל לא חוקי גרם לפיצוץ ושריפה בהם נהרגו שני אנשים, נפצעו 19 ו-3 בניינים נהרסו.
ב-15 בספטמבר 2015, בפנסוויל, ניו ג'רזי, פיצוץ קו גז ראשי ושריפה ההגיעה בעקבות הפיצוץ להרס בית פרטי בין שתי קומות.
הגורם לפיצוץ היה דליפת גז במרתף הבית הנגרם עקב עבודות בניה ברחוב הסמוך, ההצתה נגרמה מתנור חימום שהיה במרתף.
חברת הגז נקנסה בכ-300,000 דולר לאחר שנמצאו ליקויי בטיחות בהתנהולתה.
לא היו פצועים בעקבות הפיצוץ והשריפה, אך מספר בתים סמוכים ספגו נזק מבני.
ב-3 ביוני 2016, באורק, הולנד, פיצוץ גז החריב כליל 3 בתים, 3 נפצעו בעקבות הפיצוץ.
ב-3 ביולי 2016, פיצוץ גז טבעי התרחש בעיר מלווינדייל, מישיגן, כאשר מכונית סטתה מהמסלול, עברה דרך גדר ופגעה בקו גז טבעי גדול.
שני בניינים במתחם עלו באש כתוצאה מהפיצוץ, אך לא דווח על פצועים באזור המתחם.
ב-10 באוגוסט 2016, פיצוץ גז התרחש בבניין מגורים בסילבר ספרינג, מרילנד.
הפיצוץ הביא למותם של 7 בני אדם ו-40 נפצעו.
ב-2 באוקטובר 2016, התרחשה שורה של פיצוצי גז בפורטלנד, אורגון מתאונת עבודה הנגמרה על ידי חברת הגז לוי קלארק שביצעו עבודות התקנה ברחוב עבור בניין חדש.
8 בני אדם נפצעו, חתול מחמד אבד, בניין מגורים הושטח לחלוטין ונזק של כ-17.2 מיליון דולר נגרם לבניינים סמוכים.
ב-2 ביולי 2017, פיצוץ בעקבות דליפת גז בבית בלנקסטר, פנסילבניה, הביא למותו של עובד חברת גז, 3 נוספים נפצעו.
ב-10 ביולי 2018, אי הבנה של עובדי התקנת תשתיות סיב אופטי הביאה לדליפת גז ופיצוץ בסאן פריירי, ויסקונסין.
אדם אחד נהרג, 11 נפצעו וכחצי רחוב ניזוק.
ב-13 בספטמבר 2018, פיצוצי הגז במסצ'וסטס, גרמו ל-60 עד 100 שריפות ופיצוצים הנגמרו מדליפת גז טבעי.
מרבית התושבים באזור פונו, אדם אחד נהרג ומספר תושבים נפצעו.
ב-9 באוקטובר 2018, צינור גז טבעי בקולומביה הבריטית, קנדה, התפוצץ מחוץ לעיר.
לא היו הרוגים או פצועים.
ב-12 בינואר 2019, פיצוץ הגז בפריז, התרחש במרכז פריז פיצוץ במאפיה ובית מגורים נהרגו 4 בני אדם ונפצעו 40.
ב-18 בינואר 2019, בטלאואליפן, אידלגו, מקסיקו, צינור דלק התפוצץ והביא למותם של כ-66 בני אדם, 76 נפצעו.
הסיבה לפיצוץ היא ככל הנראה דליפה הנגרמה מנזק בקו הדלק אותה ביצעו גנבי דלק.
ב-10 באפריל 2019, פיצוץ גז התרחש בדאונטאון דרהאם, קרוליינה הצפונית.
בפיצוץ נהרגו 2 בני אדם ו-25 נפצעו.
ב-19 במאי 2019, פיצוץ גז התרחש בבית בג'פרסונביל, אינדיאנה, אדם אחד נהרג ו-2 נפצעו.
ב-6 ביולי 2019, התרחש פיצוץ גז במתחם הקניות פאונטיינס בפלנטיישן, פלורידה, כ-20 בני אדם נפצעו, 2 מתוכם במצב קשה.
מתחם הקניות ובניינים סמוכים ניזוקו קשות.
ב-19 ביולי 2019, בקריסטצ'ארץ', ניו זילנד, פיצוץ גז הביא להריסתו של בית מגורים ובתים סמוכים, 6 בני אדם נפצעו קשה.
ב-10 באוגוסט 2019, פיצוץ מכיל גז במורוגורו, טנזניה, הביא למותם של 75 בני אדם ו-55 פצועים.
ב-6 בדצמבר 2019, בפרסלוב, סלובקיה, פיצוץ גז בשכונת מגורים הביא לגל הדף הניפץ חלונות רבים של הבתים הסמוכים.
7 בני אדם נהרגו ולפחות 40 נפצעו.
ב-30 ביולי 2020, פיצוץ גז הרס מסעדת שבו-שבו בקוריאמה, יפן, הרג אדם אחד ופצע 19.
ב-10 באוגוסט 2020, אירע פיצוץ גז בבולטימור, מרילנד, נהרגה אישה אחת ונפצעו שניים נפצעו באורח אנוש.
לפחות 5 נוספים נלכדו מתחת להריסות של שלושה בתים שקרסו בפיצוץ.
ב-20 בדצמבר 2020, פיצוץ גז הרס בניין בן ארבע קומות מול בית החולים סנט מרתה בליסבון, שני גברים נהרגו ונפצעו חמישה אנשים.
ב-3 בפברואר 2021, פיצוץ גז גרם נזק לבית בספרינגפילד, וירג'יניה ונפצעו שלושה אנשים.
ב-17 בפברואר 2021, פיצוץ גז הרס בית במנצ'סטר, אנגליה.
אדם אחד נהרג ו-2 נפצעו.
ב-4 במאי 2021, פיצוץ גז הרס בית בווילסבורו, אנגליה.
7 בני אדם נפצעו, שניים מתוכם במצב קשה.
ב-16 במאי 2021, בשעה 2:30 פיצוץ גז ליד היישאם, לנקשייר, הרס 2 בתים וגרם נזק חמור לאחד, ילד נהרג ו-4 מבוגרים נפצעו כתוצאה מכך.
ב-16 במרץ 2022, פיצוץ גז הרס בניין בן 8 קומות בקסל דה סאו בראס, בליסבון, 15 אנשים נפצעו.
ב-6 במאי 2022, פיצוץ גז במדריד הביא למותם של שני אנשים, 18 נפצעו.
ב-6 במאי 2022, פיצוץ גז במלון סרטוגה בהוואנה, קובה, הביא למותם של 45 בני אדם, 97 נפצעו.
מקור הפיצוץ מנזילה במכלית גז שחנתה מחוץ למלון.
ב-26 ביוני 2022, עקב פיצוץ גז בבית בברמינגהם ניזוקו מכוניות ובתים סמוכים, נהרגה אישה ואדם אחד נפצע.
הגורם לפיצוץ ככל הנראה היה דוד תקול.
ב-8 באוגוסט 2022, בעקבות פיצוץ גז ברחוב גלפין בפרבר ת'ורנטון הית' שבדרום לונדון נהרס בית כליל בסביבות השעה 7 בבוקר.
ילדה בת ארבע נהרגה כתוצאה מפציעות ומספר אנשים נפצעו.
שכנים דיווחו שהריחו גז שבועות לפני הפיצוץ והמשפחה שהתגוררה בבית הייתה בקשר עם חברת הגז.
בבוקר ה-8 באוגוסט, רגע לפני הפיצוץ, סיפרו השכנים כי ריח הגז היה חזק במיוחד.
חצי גמר גביע ווינר בכדורסל 2023 בין מכבי תל אביב להפועל תל אביב אמור היה להתקיים ב-28 בספטמבר 2023, כחלק מעונת גביע ווינר של אותה שנה.
המשחק פוצץ עקב סירובה של הפועל תל אביב לעלות ולשחק, עקב היחס לו זכו אוהדיה מהמשטרה מחוץ להיכל הדרייב אין, ומכבי תל אביב זכתה בניצחון טכני, 20:0. הייתה זו הפעם הראשונה בכדורסל הישראלי בה התבטל משחק כדורסל בליגות הבכירות בשלבי ההכרעה.
חצי הגמר בין הקבוצות התל אביביות אמור היה להיות חצי הגמר השני, לאחר שיום קודם לכן ניצחה הפועל ירושלים את הפועל חולון בתוצאה 97:75.
יומיים לפני הדרבי בכדורסל, התקיים דרבי בכדורגל, הראשון לעונה, במסגרתו אירחה הפועל תל אביב את מכבי תל אביב באצטדיון בלומפילד.
בשעות שלפני המשחק עצרה המשטרה 70 מאוהדי הפועל תל אביב לאחר שמצאה במחסן כלי נשק שונים, ביניהם רובי איירסופט, בקבוקי תבערה, רימוני עשן, זיקוקים, מוטות ברזל ואלות, אותם תכננו להביא למשחק.
נוסף על כך, בשעות שלפני המשחק פרצה קטטה המונית בין שני מחנות האוהדים בשדרות ירושלים, והחלו עימותים בין האוהדים למשטרה.
בסופו של דבר, ולאור הבידוק הביטחוני המחמיר שערכה המשטרה בכניסה לאצטדיון, נפתח המשחק באיחור של חצי שעה, תוך כדי עימותים בין אוהדי המארחת למשטרה.
בעקבות אירועי הדרבי, החליטו משרד הספורט והמשטרה לבחון את האפשרות לאסור כניסת קהל במשחקים שיוגדרו "רגישים".
כבר בשעות הבוקר קיבלה משטרת ישראל מידע מודיעיני לפיו המשחק עתיד להיות מתוח מאוד ולאור זאת ביקשה לסגור חלק מהיציעים על מנת להפריד בין האוהדים, אך הדבר לא התאפשר.
לאור המידע, ולאור אירועי הדרבי בכדורגל וכוונת המשטרה לערוך ביקורת מחמירה בכניסה לאולם, ביקשה הנהלת הפועל תל אביב מאוהדי הקבוצה להגיע כבר בשעה 18:00, וציינה כי "בכניסה להיכל ייערך בידוק קפדני באמצעות מגנומטר ואמצעי בידוק נוספים, על מנת למנוע ולאתר אמצעי פירוטכני המסכן את שלום הציבור".
בין המגבלות החליטה המשטרה לאסור על הכנסת מטענים ניידים ומצתים לאולם.
למרות שאוהדי הפועל הקדימו להגיע, כנדרש, נפתחו השערים רק בשעה 18:40 עקב איחור של אנשי האבטחה.
כניסת האוהדים הייתה איטית, מאחר שהמשטרה דרשה מהאוהדים להציג תעודות זהות בכניסה לאולם, במטרה לוודא שאוהדי הפועל שהורחקו מהמשחק בעקבות אירועי הדרבי בכדורגל, לא ייכנסו למשחק.
המשטרה עיכבה גם ילדים שלא החזיקו תעודת זהות מפאת גילם הצעיר, ולאחר כשעה וחצי החליטו האוהדים להתיישב מחוץ לאולם לאות מחאה על היחס לו זכו.
כשעה לפני שעת תחילת המשחק המיועדת, הודיע עופר ינאי, בעליה של הפועל תל אביב, כי לאור היחס לאוהדים, הקבוצה לא תעלה לשחק והוסיף כי "הספורט שייך לאוהדים".
למרות ההודעה, המשיכו מגעים לקיום המשחק, כשבמקביל גינה שר הספורט, מיקי זוהר, את הודעת הפועל על ביטול המשחק, וכינה אותה "גיבוי להמשך האלימות".
בשעה 21:15, השעה בה אמור היה המשחק להתחיל (לאחר דחייה של רבע שעה, עקב כניסת הקהל האיטית), הודיעה מנהלת הליגה כי לאור סירובה של הפועל לעלות לפרקט, היא תיענש, וכי הניצחון שייך למכבי, שתפגוש את הפועל ירושלים בגמר.
שחקני מכבי החלו לערוך אימון ראווה עבור אוהדי מכבי שכבר היו באולם, אך במהרה כבו האורות באולם.
מאחר שהוכרז ניצחון טכני, נקבעה תוצאת המשחק כ-20:0 לזכותה של מכבי.
החלטתה של הפועל תל אביב שלא לעלות לשחק זכתה לגיבוי גורף מכלל קבוצות הליגה ואוהדי הספורט, לרבות יריבותיה.
גם אוהדי הפועל ירושלים הודיעו שלא יגיעו לעודד את קבוצתם במשחק הגמר, ואף הפצירו בקבוצתם לסרב לעלות ולשחק בגמר.
בנוסף זכתה החלטת הקבוצה לתמיכה מארגוני האוהדים של מכבי חיפה (הקופים הירוקים), הפועל באר שבע (אולטראס סאות'), הפועל ירושלים בכדורגל (בריגדה מלחה), מהפועל חולון ומספורטאים רבים נוספים.
התנהלות המשטרה זכתה לביקורת והיא הואשמה באפליה נגד אוהדי הפועל.
בסופו של דבר קנסה מנהלת הליגה את הפועל תל אביב בסכום של 225 אלף ש"ח, והשיתה עליה כל נזק כספי נוסף שייגרם למנהלת כתוצאה מביטול המשחק.
פִּיצִיקָטוֹ (Pizzicato) היא טכניקת נגינה בכלי מיתר או בכלי קשת, על ידי פריטה על מיתריו באמצעות האצבעות.
על כלי הקשת נהוג לנגן באמצעות קשת, שתנועותיה על המיתרים מרטיטות אותם ומפיקות את הצליל.
בנגינת פיציקטו לא נעשה שימוש בקשת, אלא המבצע פורט על המיתרים באמצעות אצבעותיו.
לרוב ינוגן הפיציקטו באמצעות יד ימין (היד המחזיקה בדרך כלל את הקשת), אך ניתן לנגן פיציקטו גם באמצעות יד שמאל (היד שמונחת על המיתרים).
לפיציקטו יש אפקט מיוחד גם בתזמורת, וגם ככלי סולו.
בנגינת פיציקטו, הצליל המופק מן המיתר הוא חלש יותר מאשר צליל שמופק באמצעות הקשת.
צורת הרישום של "פיציקטו" בתווים היא .pizz, ועל מנת להורות למבצע לחזור לנגן בקשת נהוג לכתוב "arco" (שמשמעותו "קשת" בלטינית).
ישנן מספר דרכים לנגינת פיציקטו:
פריטה באמצעות יד שמאל - בדרך כלל כשמנגנים בקשת ובפיציקטו בו זמנית.
מסומן לרוב ב-X על התו במקום עיגול.
לחיצה בעזרת יד ימין על המיתר עד לנגיעה של המיתר עם השחיף (משמש לנגינת פיציקטו חלש במיוחד).
צביטה והרמת המיתר, כך שבעזיבתו נשמע צליל של צביטה כתוצאה ממגע עם השחיף.
בג'אז ובמוזיקה קלה מרבים להשתמש בפיציקטו, בתפקיד הקונטרבס בדרך כלל, כאשר לקונטרבס כתוב תפקיד של בס מהלך ונותן מקצב קבוע.
בפסנתר נעשה שימוש גם כן בפיציקטו, אם כי לעיתים נדירות הרבה יותר ולרוב כ"קוריוז", כאשר הפסנתרן מנגן ישירות על מיתרי הפסנתר ולא על הקלידים.
ביצירות קלאסיות מודרניות ישנן אף הוראות לנגינת פיציקטו בכלי נשיפה שונים.
טכניקה זו לא עושה, כמובן, שימוש במיתרים, אלא נעזרת בשסתומים ובאופן נשיפה שונה על מנת ליצור אפקט הדומה לזה שנוצר בנגינת פיציקטו בכלי קשת.
יצירות בהן יש קטעי פיציקטו
יוהאן שטראוס (הבן): פולקה פיציקטו
אדוורד גריג: מחול אניטרה מתוך פר גינט
ליאו דליב: פיציקטו מתוך הבלט "סילביה"
פיוטר צ'ייקובסקי: החלק השלישי בסימפוניה הרביעית של צ'ייקובסקי
בלה בארטוק: החלק הרביעי מרביעיית כלי הקשת מס' 4
בנג'מין בריטן: חלק שני מ"הסימפוניה הפשוטה" אופוס 4
לרוי אנדרסון: פליק, פלאנק, פלאנק
מוחמד עבד אל-והאב: אְל כָּרְנָךּ
פיצוצייה היא חנות "מיני כלבו" המשלבת בין קיוסק ישראלי קלאסי לבין חנות נוחות בסגנון אמריקאי.
פיצוציות כאלו מצויות בכל רחבי ישראל, וממוקמות בדרך כלל על צירי תנועה ורחובות ראשיים בערים.
בפיצוצייה נמכרים על פי רוב מוצרים עמידים כגון פיצוחים, ממתקים, חטיפים, משקאות, עיתונים, סיגריות וצורכי עישון, משקאות חריפים (אלכוהול), וכן מוצרי מזון כגון חלב עמיד, עוגות, קפה וכדומה.
פיצוציות רבות כוללת גם תחנות לוטו או טוטו.
ייחודה של הפיצוציה הוא בפעילות מסביב לשעון, אם כי יש פיצוציות שעובדות רק בחלק מהיממה.
המונח "פיצוצייה" לסוג זה של חנות נטבע על ידי דני קוגלביץ', שבסוף שנות השמונים פתח חנות בשם "הפיצוצייה" בתל אביב.
קודם לכן נקראו חנויות דומות "קיוסק" או "פיצוחייה", בשל המתקן לממכר פיצוחים שתפס מקום מרכזי בקיוסקים אלה.
בהמשך נפתחו סניפים נוספים של "הפיצוצייה" המקורית, וכן חנויות דומות תחת שמות ובעלות אחרים, אך השם "פיצוצייה" אומץ בסלנג הישראלי כמעין שם גנרי לחנויות מסוג זה.
"הפיצוחיה" היא סדרת דוקו-דרמה בערוץ 8, שצולמה בסניף הפיצוצייה בתל אביב ועוקבת אחר שגרת הלילה בחנות והלקוחות הקבועים הפוקדים אותה.
בעשור הראשון והעשור השני של המאה ה-21 החלה תופעה של הפצת סמים סינתטיים, שלא הופיעו בפקודת הסמים המסוכנים באמצעות הפיצוציות.
סמים אלה זכו לכינוי "סמי פיצוציות", על שם דרך הפצתם, וזכו לפופולריות.
בעקבות עליית התופעה הוצאו סמים אלה אל מחוץ לחוק.
הקמת פיצוצייה, על פי החוק בישראל, דורשת קבלת רישיון עסק מהרשות המקומית, ורישיון ממשרד הבריאות.
בנוסף ישנה הגבלה על שעות מכירת מוצרים מסוימים ובהם סיגריות ואלכוהול, בפרט לקטינים.
פִּיקָ"א (בייידיש: "פאלעסטינע יידישע קאלאניזאציע אסאסיאציע"; "החברה להתיישבות יהודית בארץ-ישראל"), הייתה חברה מיישבת שהוקמה על ידי הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בשנת 1924 כדי לנהל את מפעל ההתיישבות שלו בארץ ישראל.
החברה ריכזה תחתיה את ניהול המושבות והאדמות שנרכשו על ידי הברון והעבירה אותן תחת גוף משפטי מאורגן אחד, ובכך המשיכה את פעילותה של חברת יק"א שקדמה לה.
לאורך שנות פעילותה שיחקה פיק"א תפקיד מרכזי ברכישת קרקעות, בייבוש ביצות ובהקמת יישובים חקלאיים ומוסדות כלכליים שעיצבו את מפת ההתיישבות הציונית, עד להעברת נכסיה למדינת ישראל ולקק"ל בשנת 1957.
התמיכה של הברון אדמונד דה רוטשילד במושבות ארץ ישראל החלה בשנת 1882, כאשר נרתם לסייע לאנשי "חובבי ציון" והביל"ויים שנקלעו לקשיים כלכליים ותפעוליים חמורים.
בשנת 1883 הקים הברון מנהלת בראשות אליהו שייד, שהעניקה סיוע קבוע למושבות הוותיקות ובהן ראשון לציון, זכרון יעקב, ראש פינה, פתח תקווה, יסוד המעלה ועקרון.
בהמשך יסד הברון יישובים נוספים כדוגמת בת שלמה, מאיר שפיה ומטולה, שיושבו על ידי בני איכרים מהמושבות הקיימות.
למרות התרומה המכרעת, המשטר הפילנתרופי הקפדני שהנהיג הברון דרש ציות מלא ויצר תלות עמוקה של המתיישבים בפקידות, מצב שהוביל לעיתים למרידות בקרב האיכרים.
לצד זאת, הברון קידם באופן משמעותי את ענף היין ואפשר גם למושבות עצמאיות כגדרה, רחובות ונס ציונה למכור את תוצרתן ביקב בראשון לציון במחיר מובטח.
לקראת סוף תקופת החסות הישירה צומצמו ההוצאות והמתיישבים שולבו יותר בניהול, אך רובם נותרו תלויים כלכלית בתמיכות החודשיות של הברון.
עד שנת 1899 נשענו תשע מושבות על סיועו, אשר החזיקו בכשני שלישים מהקרקע שבבעלות יהודית בארץ ישראל.
ב-1 בינואר 1900 חל מפנה בניהול המושבות כאשר הברון העביר את האחריות עליהן ליק"א (מיסודו של הברון הירש) וצמצם את מעורבותו הישירה.
אולם, בעקבות כיבוש ארץ ישראל על ידי בריטניה במלחמת העולם הראשונה, החליט רוטשילד להגביר מחדש את מאמצי ההתיישבות ולייחד גוף ניהולי שיטפל אך ורק בארץ ישראל, במקום השותפות עם יק"א שפעלה בכל העולם.
בשנת 1919 חידש הברון אדמונד דה רוטשילד את חוזהו עם יק"א, אך קבע בה שינויים לכיוון אותו ביקש.
בין השאר הורחבה הוועדה הארצישראלית של יק"א ל-9 חברים וניתנה לה עצמאות רבה מצד הנהלת יק"א.
כן נקבע שהוועדה הארצישראלית תכין תוכנית להקמת חברה עצמאית ותעביר אליה את פעילותה של יק"א בארץ ישראל.
לאחר תקופת מעבר ושינויים מבניים בחוזה מול יק"א, הוקמה בשנת 1924 חברת פיק"א, ובראשה העמיד הברון את בנו, ג'יימס דה רוטשילד.
פיק"א קיבלה לידיה את נכסי הוועדה הארצישראלית של יק"א, וכן את ניהולן של המושבות משמר הירדן, חדרה ונס ציונה, שהיקף אדמותיהן הכולל עמד על כ-350,000 דונם.
תחת ניהולה של פיק"א הורחבה ההתיישבות והוקמו יישובים חדשים כגון משמר השלושה, מעיין צבי ובית קשת.
באזור הכנרת תוכנן להקים יישוב לבני מעמד הביניים, אך בשל המרד הערבי הגדול יושבו במקום חברי גרעין "גינוסר" באופן זמני, שהפך לקבוע.
פעילות החברה לא הצטמצמה לרכישת קרקעות בלבד, אלא כללה פרויקטים תשתיתיים וסביבתיים רחבי היקף: ייבוש ביצות כבארה, בפתח תקווה ובחדרה, השתתפות בהקמת תחנת הכוח בנהריים, מפעל המלט "נשר" ומפעל המלח בעתלית.
כמו כן, פיק"א הובילה את נטיעת היערות בארץ, ובמהלך תקופת המנדט הבריטי פיק"א נטעה כ-12,000 דונם של יערות, מתוך כ-80,000 דונם יערות שננטעו במהלך המנדט הבריטי.
עם קום המדינה העבירה פיק"א את רוב נכסיה למוסדות המיישבים ולמדינה.
בשנת 1957 פורקה החברה ויתרת נכסיה הועברה לבעלות מדינת ישראל.
במקומה הקימה משפחת רוטשילד את קרן אדמונד דה רוטשילד.
בנין משרדים גדול של החברה היה ממוקם בחיפה במרכז הכרמל בשדרות הנשיא מספר 144 (בית הכט היום) והוכרז כבנין לשימור.
פיק אפ (מאנגלית: Pickup, בעברית: לקטן) הוא מתמר אשר קולט תנודות מכניות מכלי מיתר, בדרך כלל גיטרה חשמלית, גיטרה בס או כינור חשמלי, וממיר אותם לאותות חשמליים.
אותות אלו יכולים לשמש להגברה, הקלטה או שידור.
סוג נוסף של לקטן נמצא בזרוע המקול, ומתרגם את תנודות המחט שעוקבת אחרי חריץ התקליט לאותות חשמליים.
קיימים מספר סוגי פיק אפים, אשר קולטים את תנודות המיתר בדרכים שונות, כאשר הנפוצה מביניהם מבוססת על מגנטיות.
אחרים מבוססים על התכונות הפיאזואלקטריות של המיתר, ואף קיימים פיק אפים אופטיים.
פיק אפ בודד קרוי "סינגל" (Single coil pickup), והוא נפוץ בעיקר בנגינת בלוז, רוק קלאסי וסגנונות דומים.
האמבקר (Humbucker) הוא פיק אפ כפול אשר נועד למנוע רעשי הפרעות או המהום (humming) הנקלטים בסליל הפיק אפ כתוצאה של השראה אלקטרומגנטית מרשת החשמל.
הדבר מתבצע על ידי שימוש בשני סלילים סמוכים המחוברים יחד חיבור טורי בקיטוב הפוך, דבר המבטל את השפעת ההשראה ומכפיל את תפוקת הפיק אפ.
השימוש בתצורה זו של הסלילים גורם להנחתה בצלילים הגבוהים (באנגלית Hum-bucker - מתנגד או מסיר את ההמהום).
פיק אפ לגיטרה קלאסית ואקוסטית
בדומה לפיק אפ של גיטרה חשמלית, פיק אפ ייעודי לגיטרות אקוסטיות וקלאסיות קולט שינויים בתנודות המיתרים או תיבת התהודה, ומתמיר אותם לאותות חשמליים, בדרך כלל באמצעות קדם מגבר לכבל המתחבר בעזרת כבל למגבר חיצוני.
משתמשים בפיק אפ פיאזואלקטרי המותקן בתוך תיבת התהודה של הגיטרה, בדרך-כלל בצידו הפנימי של לוח התהודה הקדמי מתחת לחיבור ללמיתרים, או בפיק אפ מגנטי המותקן בדרך-כלל בפתח התהודה.
ההבדל בין פיק אפ לגיטרה חשמלית ואקוסטית הוא שהגיטרה החשמלית נועדה ועוצבה מלכתחילה להגברת קול באמצעות פיק אפ, בעוד שגיטרה אקוסטית עוצבה מלכתחילה להגברת קול אקוסטית באמצעות תיבת התהודה.
הגברה חשמלית נאמנה לצליל האקוסטי המקורי בדרך כלל מתבצעת בעזרת מיקרופון המתמיר תנודות קול מן האוויר, בדומה להגברה של זמרה אנושית.
ואולם ישנם קשיים המגבילים הגברה של גיטרות אקוסטיות באמצעות מיקרופון בהופעות חיות, בעיקר במשותף עם כלים מוגברים חשמלית הנפוצים במוזיקת הפופ המודרנית.
לפיכך מציידים לעיתים גיטרות אקוסטיות וקלאסיות בפיק אפ אקוסטי ייעודי, המתמיר תנודות מגוף הגיטרה עצמה או מן המיתרים.
אך באופן טיפוסי, הצליל המוגבר דרך פיק אפ פחות נאמן מהקלטה באמצעות מיקרופון לצליל האקוסטי המקורי של גיטרה אקוסטית או קלאסית.
רוב הגיטרות החשמליות בעלות יותר מפיק אפ אחד (רובן בעלות שניים או שלושה).
מיקום ושילוב הפיק אפים בגיטרה נקרא "קונפיגורציית פיק אפים".
סימון המערך בו הפיק אפים מורכבים מתבצע על ידי "S" לפיק אפ בודד ו־"H" לפיק אפ מסוג האמבקר.
הסימון מייצג את הסדר לפיו הפיק אפים נמצאים על גשר הגיטרה - משמאל לימין עבור נגן ימני.
קיימת גם האפשרות להתקין פיק אפים מאחורי הגיטרה, אשר מעניקים אופי שונה לצליל.
פיק אפים יכולים להיות אקטיביים או פסיביים.
פיק אפים אקטיביים מאגדים מעגלים חשמליים על מנת לזהות אותות.
פיק אפים אקטיביים דורשים מקור מתח חיצוני (בדרך כלל סוללה של 9 וולט) על מנת לפעול, פילטר אקטיבי ואקולייזר אקטיבי.
בפיק אפים אקטיביים נעשה שימוש בעיקר בקרב נגני המטאל והרוק, שכן הם מיועדים לשימוש בדיסטורשן.
פיק אפים פסיביים מורכבים מסליל הכרוך סביב מגנט אשר יכול לחולל אנרגיה פוטנציאלית ללא צורך באנרגיה ממקור חיצוני, והם הנפוצים ביותר.
קיימים חילוקי דעות בקרב גיטריסטים וטכנאי הקלטות באשר לסוג הפיק אפ המועדף עליהם.
פִיק היה יישוב סורי בדרום רמת הגולן, סמוך למקום בו הוקם לימים קיבוץ אפיק.
עד למלחמת ששת הימים, אז נעזב, שימש הכפר בירתה של נפת פיק, הנפה הדרומית של מחוז קוניטרה.
בשנת 1966 גרו ביישוב 2,769 תושבים, והוא היה אחד היישובים הגדולים ברמת הגולן ערב המלחמה.
אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) זיהה כאן את מקומה של העיר המקראית "אפק", הנזכרת במלכים א: .
אחרי המרד הגדול הוקמה בפיק ככל הנראה מושבת חיילים משוחררים (וטרנים) רומאים.
בתלמוד הירושלמי נזכר יישוב בשם "כפר אפיק": .
מדרום להריסות הכפר נמצא בית קברות יהודי ששירת את היישוב אפק/אפיק הקדום, אשר במרכזו גם נבנה בית כנסת.
ברחבי אזור הכפר נתגלו עמודים ואבני בזלת עם סמלים יהודיים, כמו עמוד בעל חריטה של המנורה.
בסקר של המהנדס הגרמני גוטליב שומאכר ברחבי הגולן בסוף המאה ה-19, הוא תיאר את פיק בתור כפר חצי עזוב, ורשם חלק מהפריטים הארכאולוגים באתר.
בין העתיקות, גילה שומאכר עמוד אבן עם חריטת המנורה וכתובת, אותה תיעד בציור מפורט.
לימים פוענחה הכתובת: "אנה יהודה חזאנה", כלומר "אני יהודה החזן".
לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר הגיעו חיילי צה"ל לעיר קוניטרה, נמצא אותו עמוד שגילה שומאכר בכפר פיק, אך בבית הקברות הצבאי של קוניטרה, כשהוא משמש לעיטור בית הקברות.
אוכלוסיית היישוב ערב מלחמת ששת הימים עסקה בגידולים חקלאיים שונים, בהם דגנים וקטניות שונים, שומשום, תאנה, זית, כמו גם גידולי צאן ובקר.
ביישוב היו שלושה בתי בד, מרפאה ומספר בתי ספר בהם בית ספר תיכון.
משפחתו של נשיא סוריה אחמד א-שרע מצד אביו הגיעה במקור מהכפר.
אביו, חוסיין א-שרע, נולד בפיק בשנות ה-40 וסבו, עלי א-שרע, היה בעל אדמות כשבבעלות המשפחה כ-85% מאדמות הכפר.
פיק אפ היא טלנובלה יומית ישראלית אשר שודרה בערוץ ישראל 10, בשנים 2005–2006.
הסדרה עוקבת אחר צוות העובדים בחברת התעופה הישראלית "טרנס".
טייסים, דיילים, מאבטחים, מנהלים, והאנשים הסובבים אותם, במהלך עבודתם, במשרדים או בטיסות עצמן, וכן בחייהם מחוץ לעבודה, הכוללים סיפורי אהבה, חברויות, בגידות, ריבים, מכשולים ומצבים שונים בדרכן של הדמויות אל האושר, האהבה וההגשמה העצמית.
בסדרה כיכבו בר רפאלי, ששי קשת, מקס אולארצ'יק ואוולין הגואל.
לאחר סיום שידור הסדרה בערוץ 10, הועלו פרקיה אל שירות ה-VOD של הוט.
בשנת 2007 שודרה הסדרה בשידורים חוזרים גם בערוץ הוט בידור ישראלי.
הסדרה צולמה באולפני הרצליה, ושודרה מידי ערב (מימי ראשון עד חמישי) בשעה 21:00. הסדרה זכתה לרייטינג נמוך וביקורות שליליות.
בערב השידור הראשון של הסדרה היא זכתה לרייטינג של 6.9% וביום השידור השני עמד הרייטינג של הסדרה על 4%.
בנוסף עלתה הטענה, שהסדרה דומה בעלילתה לסדרת הטלוויזיה הבריטית, "החברה הגבוהה", העוקבת אחר אנשי הצוות של חברת התעופה "פרש".
באוגוסט 2005, תבעה אורלי קראוס-ויינר את ערוץ 10 בטענה שהסדרה מתבססת על ספרה, "התרוממות".
בית המשפט פסק בשנת 2010 שנקודות הדמיון הן אזוטריות ופסק לקראוס ויינר פיצוי של 10,000 שקלים בלבד, ללא צו להוצאות.
את שיר הנושא של הסדרה שנקרא "רחוק", כתב ברק פלדמן, הלחין יוני בלוך וביצעה דניאלה פיק.
שלמה צוקרמן (ששי קשת), הבעלים של חברת התעופה הישראלית "טראנס", אלמן מאשתו אביבה שהוריה היו מקימי החברה.
נועה צוקרמן (בר רפאלי), הבת הבכורה של שלמה צוקרמן, אחותו הגדולה של אדם, חזרה מלימודים בצרפת ועובדת כדיילת בחברת התעופה הישראלית "טרנס" של אביה.
אדם צוקרמן (מקס אולארצ'יק), הבן הקטן של שלמה צוקרמן, אחיה הקטן של נועה.
שירה ינון (נגה שחר), דיילת ב"טראנס", מכירה את נועה מעברה אשר שירתו ביחד בצבא.
ברוריה פסקל (אוולין הגואל), מנהלת שירות בטיסה ב"טראנס".
ברוריה מופיעה גם בסדרה "תנוחי".
עומר שגיא (יחיאל אלקבץ), טייס ב"טראנס", בוגד באשתו יעל ביחד עם שירה ולאחר מכן מנהל רומן עם נועה.
עדה פסקל (רבקה מיכאלי), אמה המרושעת של ברוריה.
בסדרה "תנוחי" מתברר שהיא דודה של ברוריה.
יסמין אביעד (מיכל לוי), דיילת ב"טראנס", מושבניקית לשעבר השוכרת דירה בתל אביב ביחד עם שירה אשר הכירו ביחד בקורס דיילים.
גיל ענתבי (אביב אלוש), דייל ב"טראנס".
הלנה שטקין (מרינה שויף), אחראית כוח אדם בחברה.
יעל שגיא (נטע מוסט), אשתו של עומר, אחותו של רז, שחקנית מתחילה.
רז סגל (אלדד פריבס), הבעלים של הבר "פיק אפ", אח של יעל, בין היתר מנהל שירות טיסה ב"טראנס".
נדב לוי (איציק גבאי), מאבטח ב"טראנס", חבר של שירה.
ערן נוי (מעיין הרוש), חבר עבר של רז שחוזר מטיול ארוך בברזיל.
יולי ארד (לי אלבק), אחותה הקטנה למחצה של שירה, בתם המשותפת של אמה של שירה רות ואליהו ארד שר התחבורה.
לינג (לואו ג'יה), העובדת הזרה הסינית בבית משפחת צוקרמן.
רות ארד (חגית דסברג), אמן של שירה ויולי
סתיו (ישי בן משה), חבר של נועה
פיצריה קמיקזה הוא ספר קומיקס ישראלי המבוסס על הסיפור "הקייטנה של קנלר", מאת אתגר קרת.
הספר יצא לאור בשנת 2004.
הקומיקס זכה לשבחי הביקורות ובשנת 2007 היה מועמד לפרס אייזנר בקטגוריית "הקומיקס הבינלאומי הטוב ביותר".
הסיפור מתרחש בעולם שאליו מגיעים רק אנשים שהתאבדו.
גיבור הסיפור, חיים, חי בעולם זה את חייו (הדומים מאוד לחייו לפני ההתאבדות) עד שיום אחד הוא מגלה במקרה שחברתו לשעבר, ערגה, התאבדה גם כן.
בעקבות זאת הוא יוצא למסע עם חברו ארי בניסיון למצוא אותה.
במהלך המסע הם אוספים טרמפיסטית בשם ליהיא, הטוענת שהיא לא התאבדה ולכן מנסה למצוא את האחראים כדי שיוכלו לטפל בטעות.
השלושה מגיעים לביתו של אדם הקרוי קנלר, ובמהלך חיפוש אחר הכלב שלו הם מגיעים לביתו של המלך המשיח, שם חיים מוצא את ערגה.
לאחר שהמלך המשיח מתאבד בשנית, ערגה וליהיא נאספים לתחקור על ידי מלאכים, וחיים בוחר לחזור לעיר.
בכדורסל, פיק אנד רול הוא מהלך התקפי בו מגיע שחקן מהקבוצה התוקפת וחוסם בעזרת גופו את השחקן השומר, וכתוצאה מכך יכול מוביל הכדור לעוקפו.
לאחר מכן השחקן החוסם "מתגלגל" לכיוון הסל.
התרגיל הגיע ל-NBA בשנות ה-90 של המאה ה-20 והתפתח לתרגיל ההתקפי הנפוץ ביותר בליגה, ומשם הגיע גם לכדורסל האירופי והעולמי.
עם זאת, ישנן דרכים רבות בהן ההגנה יכולה גם להתמודד עם פיק אנד רול.
התרגיל מתחיל עם מגן ששומר על השחקן עם הכדור.
השחקן עם הכדור נע לעבר חבר לקבוצה, שעושה חסימה על ידי עמידה בדרכו של המגן, שנחסם מהשחקן שעליו שמר.
המגן נאלץ לבחור בין ניסיון להגיע לשחקן עם הכדור או להחליף שמירה.
אם המגן מנסה להגיע לשחקן עם הכדור, השחקן בהתקפה יכול לנוע לכיוון הסל, עם נתיב פתוח לסל.
אם המגן בוחר במקום לשמור על חברו לקבוצה, אז לשחקן עם הכדור יש אפשרות לזריקה פתוחה, או למסור לשחקן אחר בקבוצה שפנוי.
פיק אנד רול טוב הוא תוצאה של תיאום טוב בין השחקנים, אך שחקנים רבים נכשלים בביצוע.
הגנה על הפיק אנד רול היא אתגר טקטי כאשר לכל שחקן יש תפקידים אפשריים.
השחקן השומר על הכדור (OVER, UNDER, מעבר לשמירה על שחקן אחר, מניעת כניסה לחסימה), השחקן השומר על החוסם (בין הכדור לסל, על החוסם, שמירה על שחקן אחר, PUSH), ושחקנים נוספים שבאים לעזרה (נשארים על השחקן שלהם, עוברים לשמור על החוסם, עוברים לשמור על הכדור, מבצעים TAG, נכנסים לעזרה).
כל בחירה טומנת בחובה סיכונים, כמו אי התאמה או פערים בהגנה.
הצלחה טמונה במהירות, תקשורת וקואורדינציה.
משחק פיק אנד רול מוצלח עשוי לגרום לכך שהשחקן יהיה בעמדה לקבל מסירה עם נתיב פנוי לזריקה קלה, עם סיכוי לסחוט עבירה כאשר שחקנים יריבים נעים לעברו כדי לנסות למנוע חדירה לסל.
זה עשוי להוביל לכך שהשחקן עם הכדור יהיה לרגע ללא מגן, ובכך הוא יכול להעביר לכל חבר קבוצה פנוי, לזרוק ללא הפרעה, מה שמשפר מאוד את הסיכוי לסל, שוב עם סיכוי לגרור עבירה כשהמגן ממהר לשמור על השחקן.
הצלחת התרגיל תלויה במידה רבה בשחקן עם הכדור, שעליו לזהות את המצב במהירות ולקבל החלטה אם לקחת את הזריקה, להעביר לשחקן שחודר, או להעביר לחבר קבוצה שפנוי לזריקה.
וריאציות של הפיק אנד רול זה "פיק אנד פופ", שבו השחקן זז לזריקה פתוחה במקום לחדור לסל, או "פיק אנד סליפ", שבו השחקן מזייף חסימה לפני שהוא הולך מאחורי החסימה כדי לקבל את הכדור.
הפיק אנד פופ הוא משחק התקפי שהוא נגזרת של הפיק אנד רול הקלאסי.
במקום להכניס את הכדור לכיוון הסל, השחקן שעושה את החסימה עובר לאזור פתוח של המגרש כדי לקבל מסירה מהשחקן לזריקה לשלוש.
הנחת היסוד של שני התרגילים זהה: השחקן עם הכדור משתמש בחסימתו של חבר לקבוצה כדי למשוך את תשומת לבם של שני שחקני הגנה כדי לשחרר את חברו לזריקה פנויה משלוש.
בחירה מוצלחת מסתמכת על כדורסל הדורש תשומת לב הגנתית מתמדת וחבר לצוות עם זריקה באחוזים גבוהים או לייאפ ליד הטבעת.
הפיק אנד רול נמצא בשימוש נרחב גם בענף הלקרוס.
פיקאסה הייתה תוכנה חינמית מבית גוגל שנועדה לנהל ולארגן תמונות במחשב ואפשרה להעלותן לרשת האינטרנט.
התוכנה נסגרה בתחילת 2016 לטובת גוגל תמונות.
בעזרת התוכנה ניתן ליצור אלבומים בקלות, התוכנה מאפשרת עריכת תמונות, חיפוש תמונות במהירות והצגת תמונות בפני אנשים.
את התוכנה משלים אתר ייעודי המאפשר את אחסון התמונות.
התוכנה קלה ושימושית לבעלי מצלמות דיגיטליות או לאנשים שמאחסנים הרבה תמונות במחשב.
אחרי התקנתה התוכנה סורקת את המחשב עליו הותקנה ומארגנת את התמונות המצויות בו באוספים הנמצאים בתיקיות.
ניתן להעלות תמונות לרשת האינטרנט באמצעות שירות חינמי.
אם העלאת התמונות מתבצעת כאשר המשתמש מחובר לחשבון "גוגל" שלו, התמונות נשמרות ב"דאטה סנטרים" של גוגל, במרחב אחסון משותף עם "כונן גוגל", ו"ג'ימייל".
התוכנה מאפשרת "זיהוי פנים" אוטומטי, כאשר היא מאגדת אוטומטית את כל התמונות בהן מופיע אותו אדם ומאפשרת לתת לו שם, לאתר את כל התמונות בהן הוא מופיע ופונקציות נוספות.
תכונות אלו מופיעות ומתופעלות בחלון תצוגה נפרד והן לא מפריעות להצגה הרגילה של האלבומים והתמונות.
התוכנה תומכת בקובצי RAW, סרטונים, תיוג תמונות באמצעות מחרוזות רגילות, תיוג גאוגרפי של תמונות, יצירת "קולאז'ים" ועריכה באמצעות מגוון גדול של "פילטרים".
התוכנה מאפשרת גם הצגה נוחה של קובץ הנתונים הנלווה לכל תמונה EXIF.
קיים פורום תמיכה ברשת (באנגלית) המאפשר לקרוא תשובות של מתלבטים מהעבר ושאילת שאלות אם נתקלים בבעיות.
העונים בפורום היו בעבר בעיקר עובדי גוגל.
לאחר מכן הפך הפורום רשמית לפורום של משתמשים בלבד (רוב התשובות ניתנות על ידי משתמשים ותיקים).
פיק דאם או דאם פיק - "מלכת העלים" היא אופרה ב-3 מערכות (7 סצנות) מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי (אופוס 68 של המלחין).
האופרה הולחנה לליברית מאת אחיו של המלחין, מודסט איליץ' צ'ייקובסקי בהתבסס על סיפור קצר בשם זה מאת אלכסנדר פושקין.
הופעת הבכורה של האופרה נערכה בשנת 1890 בסנקט פטרבורג שברוסיה.
בשנת 1887 פנתה הנהלת התיאטרון הקיסרי לצ'ייקובסקי וביקשה שיכתוב אופרה המבוססת על תקציר עלילה שערך איוואן וסוולוז'סקי.
צ'ייקובסקי דחה את ההצעה אולם חזר בו בשנת 1889 ובשלהי אותה שנה נפגש עם הנהלת התיאטרון על מנת לדון במבנה האופרה.
צ'ייקובסקי כתב את האופרה כולה, בהתבסס על ליברית של אחיו, בעת שהותו בפירנצה, במשך 44 ימים בלבד.
במהלך הלחנת האופרה שינה צ'ייקובסקי את האופרה, והוסיף טקסטים משלו.
בין היתר שינה צ'ייקובסקי את שמו של הגיבור מ"גרמן" ל"הרמן" וזאת בשל העוינות באותה עת ברוסיה לגרמניה (ההגייה נותרה זהה ברוסית, אולם הכתיב שונה).
העלילה נועדה לאפשר לצופה להזדהות עם הרמן, ולהפוך אותו לדמות רומנטית המאוהבת בליזה (בעוד שבסיפורו של פושקין, כל רצונו של גרמן הוא להגיע אל הרוזנת באמצעות ליזה).
צ'ייקובסקי כתב את תפקידיהם של הרמן וליזה עבור הזמרים ניקולי ומדייה פיגנר, אשר שרו בפתיחת האופרה.
בכורת האופרה, ב-19 בדצמבר 1890 (לפי הלוח היוליאני: ב-7 בדצמבר), בתיאטרון מריאינסקי שבסנקט פטרבורג, בה נכח צ'ייקובסקי, זכתה להצלחה רבה הן בקרב הקהל והן בקרב המבקרים.
האופרה הועלתה בקייב 12 ימים לאחר מכן, וכן בתיאטרון בולשוי במוסקבה, ואף בהם זכתה להצלחה.
על בכורת האופרה בסנקט פטרבורג ניצח אדוארד נאפראבניק, על הבכורה בקייב שנערכה ב-31 בדצמבר 1890 (לפי הלוח היוליאני - ב-19 בדצמבר) ניצח יוסיף פריביק, ועל הבכורה שנערכה במוסקבה, ב-4 בנובמבר 1891 ניצח אפוליט אלטאני.
האופרה הועלתה לראשונה מחוץ לרוסיה בפראג, באוקטובר 1892 ולאחר מכן הועלתה בווינה בשנת 1902 בניצוחו של גוסטב מאהלר, ושוב במוסקבה בשנת 1904 בתיאטרון בולשוי, בניצוחו של סרגיי רחמנינוב.
האופרה הועלתה לראשונה בניו יורק במרץ 1910 בניצוחו של גוסטב מאהלר.
תפקידקולותהבכורה בסנקט פטרבורג,19 בדצמבר (הלוח היוליאני: 7 בדצמבר) 1890(מנצח: אדוארד נאפראבניק)הבכורה בקייב,31 בדצמבר(הלוח היוליאני: 19 בדצמבר) 1890(מנצח: יוסיף פריביק)הבכורה במוסקבה, 4 בנובמבר 1891(מנצח: איפוליט אלטאני)הרמןטנורניקולאי פיגנרמיכאיל מדבדבמיכאיל מדבדבהרוזן טומסקיןבריטוןאיוואן מלניקובבוגומיר קורסובהנסיך יצלקיבריטוןפאבל חוחולובחקלינסקיטנורסוריןבסחפליצקיטנורנרומובבסשר הטקסטנורהרוזנת (מלכת העלים)מצו-סופרןמריה סלאבינהמריה סמירנובהאלכסנדרה קרוטיקובהליזהסופרןמדיאה פיגנראלכסנדרה מצולביץ'מריה דישה-סיונצקאיהפולינהאלטמריה דולינההאומנתמצו-סופרןמאשהסופרןקציןתפקיד מדוברפרילפהסופרןאולגה אולגינהמילווזוראלטהזלאטוגורבריטוןאינטרמצו המערכה השנייהפרילפהסופרןמילבזוראלטזלטוגורבריטון
עלילת האופרה מתרחשת בשלהי המאה ה-18 בסנקט פטרבורג שברוסיה.
שני חיילים - סורין וצ'קלינסקי נכנסים אל הבמה.
סורין מציין כי היה לו מזל רע בהימורים.
הם מציינים שחייל אחר - הרמן, אינו מהמר אף פעם.
הרמן מגיע עם חברו טומסקי.
טומסקי מציין כי הרמן אינו נראה כתמול שלשום ושואל אותו לשלומו.
הרמן מודה שהוא מאוהב בבחורה שראה אך אינו יודע את שמה.
הבחורה היא בת אצולה והרמן יודע שהיא לא תתאהב בו - חייל פשוט.
הנסיך ילצקי מגיע אל הפארק.
צ'קלינסקי מברך אותו לרגל אירוסיו.
ילצקי מכריז על אושרו בעוד שהרמן מקלל אותו בקנאה.
ילצקי מציג את ארוסתו, ליזה, אשר הגיעה אל הפארק עם סבתה, הרוזנת הזקנה.
הרמן מזהה את אהובתו, וליזה והרוזנת רואים את הרמן מביט בהם.
טומסקי מספר כי הרוזנת נקראה בעבר מלכת העלים בשל הצלחתה בהימורים.
הצלחה זו מקורה בסוד שלושת הקלפים שגילה לה הרוזן סן ז'רמן, בעת שהותה בפריז.
טומסקי מוסיף ומספר שהיא גילתה את הסוד רק לשני גברים - לבעלה ולמאהב שלה, וזאת בשל נבואה לפיה הגבר השלישי אשר ינסה לגלות את רזה של הרוזנת יביא למותה.
במהלך הסופה שפורצת מחליט הרמן לגלות את סוד שלושת הקלפים.
בביתה, ערב מסיבת האירוסים, ליזה משחקת עם חברתה פאולינה אשר שרה עימה.
חברותיהן מבקשות שפאולינה תשיר שיר נוסף, ופאולינה שרה בלדה עצובה, ולאחר מכן שיר שמח.
האומנת מגיעה ונוזפת בחברות השרות שירי עם פשוטים, שכן הדבר מתחת למעמדן החברתי, ומבקשת מהחברות לעזוב.
פאולינה מנסה לעודד את ליזה, וליזה שרה כי הערב יפה לאחר תום הסופה, ומבקשת ממאשה, המשרתת שלא לסגור את החלונות.
לאחר שפאולינה ומאשה עוזבות את החדר, ליזה שרה על עצבותה, עת שהרמן מופיע על המרפסת ומאיים להתאבד אם לא תתאהב בו.
הרוזנת שומעת את הרעשים בחדר ונכנסת אליו עת שליזה מחביאה את הרמן.
כאשר הרוזנת יוצאת ליזה מבקשת שהרמן לעזוב אולם לבסוף מגלה לו כי היא התאהבה בו.
בנשף האירוסין לכבוד אירוסיהם של ליזה וילצקי, הרמן יושב לבדו.
חבריו מציינים כי הוא פיתח אובססיה בקשר למשחק הקלפים.
ילצקי וליזה מגיעים אל הנשף.
ילצקי מבחין בכך שליזה עצובה ושר לה כי הוא אוהב אותה.
הרמן מקבל פתק מליזה בו היא מבקשת ממנו להיפגש עימה מאוחר יותר.
סורין וצ'קלינסקי רואים את הפתק בידו וצוחקים עליו שהוא "המאהב השלישי" של הרוזנת הזקנה.
שר הטקס מכריז על תחילת הצגה אודות רועת הצאן עבור אורחי הנשף.
במהלך ההצגה (האינטרמצו) הרועה צריכה לבחור בין העושר לבין האהבה, ובוחרת לבסוף באהבה.
ליזה נותנת להרמן את המפתח של חדר השינה של הרוזנת, ממנו יוכל להגיע לחדרה, ומציינת כי הרוזנת לא תהיה למחרת כך שיוכלו להיפגש.
הרמן מתעקש לבוא באותו ערב, מתוך כוונה לגלות את סודה של הרוזנת.
הכרוז מכריז על בואה של הצאריצה יקטרינה הגדולה אל הנשף, וכל הנוכחים מברכים את הצארינה.
הרמן חומק לחדרה של הרוזנת, ומתחבא עת שהרוזנת וליזה נכנסות.
הרוזנת מציינת את התנהגותם של באי הנשף, ונזכרת בצעירותה, תוך שהיא שרה את "Je crains de lui parler la nuit" מתוך Richard Coeur-de-Lion מאת אנדה גרטי.
לאחר שהמשרתות וליזה יוצאות, והרוזנת נרדמת, מגיע הרמן ומעיר אותה, כשהוא מבקש ממנה את סוד שלושת הקלפים.
כשהיא מסרבת לגלות הרמן מאיים עליה, והיא מקבלת התקף לב ומתה.
ליזה נכנסת אל החדר ומגלה כי אהובה מעוניין יותר בסוד מאשר בה.
היא מצווה עליו לעזוב ובוכה על מות סבתה.
הרמן יושב בחדרו, בקסרקטין, וקורא מכתב מאת ליזה הרוצה לפגוש אותו בחצות על גדת נהר הנבה, ואם לא יגיע תבין שאינו אוהב אותה ותתאבד.
הוא מדמיין שהוא שומע את המקהלה השרה בהלווית הרוזנת, ולפתע מופיעה רוחה של הרוזנת ומגלה לו כי בניגוד לרצונה היא נאלצת לגלות לו את סוד שלושת הקלפים: שלוש, שבע ואס, על מנת שיזכה בהימורים ויוכל להתחתן ולהציל את ליזה.
ליזה מחכה להרמן על גדת הנהר, שעת חצות חולפת והרמן לא מגיע.
לבסוף מגיע הרמן, אולם הוא ממהר לבית ההימורים לאחר שהרוזנת גילתה לו את סוד הקלפים.
ליזה פונה אליו אולם הוא מתכחש לה, ואומר שאינו מכיר אותה.
ליזה מתאבדת בקפיצה לנהר והרמן ממשיך אל בית ההימורים.
בבית ההימורים מתחיל משחק קלפים.
ילצקי, שאירוסיו בוטלו, מצטרף למשחק.
טומסקי וצ'קלינסקי שרים שיר הימורים, ומופתעים מבואו של הרמן.
הרמן מציג את כל כספו - 40,000 רובלים, ומהמר על הקלף שלושה - ומנצח.
לאחר מכן שם את כל כספו וכספי זכייתו ומהמר על הקלף שבע, ושוב מנצח.
אף אחד מהמהמרים אינו מוכן להמר מולו בשלישית, למעט ילצקי.
הרמן מהמר על אס אולם ילצקי מנצח אותו עם קלף מלכת העלים - המסמל את הרוזנת ואת נקמתה בהרמן.
הרמן מתאבד משהבין כי בשל תאוות ההימורים איבד את אהבתו.
הוא מבקש את סליחתם של ילצקי וליזה ברגעי מותו, והמהמרים והמהקהלה מתפללים לנשמתו של הרמן.
"אני אפילו לא יודע את שמה" «Я имени ее не знаю» (הרמן)
"פעם בורסאי (שלושת הקלפים)" «Однажды в Версале (Три Карты)» (טומסקי)
"מדוע הדמעות" «Откуда эти слëзы» (ליזה)
"אני אוהב אותך יותר מכל דבר" «Я вас люблю» (ילצקי)
דייוויד "פיק" וית'רס הוא מתופף בריטי.
הוא ידוע כמתופף של להקת דייר סטרייטס בארבעת אלבומי האולפן הראשונים שלה.
וית'רס, יליד לסטר, אנגליה, החל לתופף במצעדים של תנועת הנוער הנוצרית "חטיבת הנערים." הוא החל את דרכו המקצוענית בגיל 17, כמתופף של להקה בשם "הפרימיטיבים," ולאחר מכן בלהקה "אביב," שהקליטה אלבום אולם לא זכתה להצלחה.
הוא שימש כמתופף הבית של אולפני "רוקפילד" בוויילס.
הוא למד תיפוף בבית הספר "טק מיוזיק סקול" בלונדון.
לוית'רס סגנון ייחודי בתיפוף, בהיותו מתופף רוק שנמנע מהצליל הכבד והחזק שאופייני לרוב מקצבי הרוק, ומעדיף הקשות רכות ומעודנות על תוף הסנֵר ועל מצילות ההיי האט על פני מופעי וירטואוזיות ומהירות תיפוף.
בדומה למנהיג להקת ה"דייר סטרייטס", מארק נופלר, סגנונו של וית'רס מבוסס על מקצבי בלוז.
נופלר פגש את וית'רס בלונדון בשנת 1973 כשהצטרף ללהקת הבלוז "Brewers Droop", שם שימש וית'רס כמתופף.
הוא המשיך לשתף פעולה עם נופלר במהלך שנות השבעים, תוך כדי כך שניגן עם להקת הרוק-פולק "מגנה כרטה".
וית'רס היה חבר בלהקת ה"דייר סטרייטס" מתחילת דרכה ועד שנת 1982, אז עזב כדי להקדיש יותר זמן למשפחתו ולמוזיקת בלוז.
בריאיון עיתונאי טען, שהוא חושש להפוך למתופף רוק.
את מקומו כמתופף של ה"דייר סטרייטס" תפס טרי ויליאמס.
1979, רכבת איטית מגיעה (Slow Train Coming), בוב דילן
פִּיק סֶגֶד (בהונגרית: Pick Szeged) היא חברה הונגרית לייצור נקניקים, מותג מוביל של סלמי ובית חרושת לעיבוד בשר בעיר סגד.
המעסיק הגדול באזור וספונסר קבוצת הכדוריד של העיר, אחת הטובות בהונגריה.
את המפעל הקים בשנת 1869 מרק פיק (1843–1892), יליד העיר סגד הונגרי-יהודי שמוצא אבותיו ממוראביה.
פיק נהג לנדוד בעולם וכשהיה באיטליה הכיר את נקניק הסלמי.
הוא בחר להקים מפעל על גדות נהר טיסה בעיר סגד.
הייחוד של הסלמי שלו היה שהוא קצוץ בסכין ולא טחון ועשוי עם תערובת תבלינים סודית, הנקניק מיוצר רק בחודשים אוקטובר עד מרץ ועובר יישון של שלושה חודשים באוויר הקר.
באותה תקופה היה מפעל הבשר היחיד בהונגריה (השאר היו רק קצבים פרטיים קטנים).
אפילו שעסק בבשר חזיר לא כשר, היה פיק חבר מכובד בקהילה היהודית וסייע בהקמת בית הכנסת הגדול של סגד, השני בגדלו בהונגריה.
עם מותו של פיק ב-1892, המשיכה אשתו קטרינה את המפעל וב-1898 המשיך אותו בנו ינו (Jenő) עד שברח מהעיר מן הנאצים ב-1944. המפעל הולאם על ידי הממשלה הקומוניסטית ב-1948 והפך למותג של מונופול הנקניק הממשלתי ולשם נרדף לסלמי הונגרי.
ב-1992 הפכה החברה לחברה ציבורית וב-2009 נרכשה על ידי תאגיד המזון בונפארם (Bonafarm).
בשנת 2010 החברה רכשה את "הרץ", מותג סלמי הונגרי נוסף.