tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
שנה סרטתפקיד 1995 סברינה"One Hundred and One Nights" 2006 ירושלים, ירושלים 2017 שקית של גולות2019הטוב עוד לפנינוסזאר2024יחידה 8200זאב עבאדי
סר לסלי פטריק אברקרומבי היה אדריכל ומתכנן ערים אנגלי נודע ורב-השפעה שנודע בעולם בעיקר בשל התוכניות לשיקום לונדון לאחר הבליץ בזמן מלחמת העולם השנייה.
אחיו של המשורר והדרמטורג האנגלי לסלס אברקרומבי.
פטריק אברקרומבי הוכשר להיות אדריכל לפני שהתמנה כפרופסור לתכנון עירוני באוניברסיטת ליברפול בשנת 1915. בשנת 1935 התמנה גם לפרופסור לתכנון עירוני בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.
אברקרומבי זכה בפרס על הצעות התכנון שהציע בעבור מרכז העיר דבלין, ובהדרגה ביסס את הדומיננטיות שלו כאדריכל בעל חשיבות בינלאומית, דבר שבא לידי ביטוי בתכנון מחדש של הערים: פלימות', הול, באת', אדינבורו ובורנמות', ועוד רבות.
אברקרומבי היה מעורב בהקמתה של המועצה לשימור אנגליה הכפרית (CPRE).
לאחר הקמתה, בדצמבר 1926, הוא שימש בתפקיד מזכיר המועצה.
הוא נודע ביותר בשל התוכניות לשיקום ותכנון מחדש של לונדון לאחר מלחמת העולם השנייה.
הוא יצר את תוכנית המחוז של לונדון (1943) ואת תוכנית לונדון רבתי (1944), אשר בדרך כלל מכונות "תוכניות אברקרומבי".
פטריק בשיר בלדי הוא שחקן אנגלי.
הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד ניל גודווין בסיטקום של ה-BBC "המשרד", בדמות מייקל ג'קסון בסדרת הדרמה "סטלה" של Sky 1, ובסדרת המתח "מרצ'לה" של רשת ITV.
בלדי נולד בסוטון קולדפילד שבווריקשייר.
אביו הוא גינקולוג ומיילד מלוב, ואמו היא מיילדת.
יש לו אח ניק, ושלוש אחיות שרה, שרלוט ובונג'י.
הוא למד בסטוניהרסט קולג', והיה הראשון שזכה בפרס צ'ארלס לוטון על הופעותיו במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת" (בתפקיד פרעה) ובמחזה "אמדאוס" (בתפקיד מוצרט).
אחרי סיום הלימודים בקולג' למד משחק ב- Central School of Speech and Drama.
בלדי ידוע מגילום דמותו של ניל גודווין, יריבו נעים ההליכות של דייוויד ברנט, בסדרת המוקומנטריה של ה-BBC "המשרד".
הוא הופיע בעונה השנייה של הסדרה ובפרק ספיישל חג המולד.
ב-2007 גילם בלדי את דמותו של דודי אל-פיאד בסרט הדוקו-דרמה "Diana: Last Days of a Princess".
ב-2008 שיחק בתפקיד קטן בקומדיה הרומנטית "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצדה של אמה תומפסון.
בתיאטרון שיחק בלדי בהפקות רבות של הלהקה השייקספירית המלכותית כגון "המלט" ו"מהומה רבה על לא דבר".
הוא כיכב בסדרה הקומית "גיבורי-על מובטלים" בתפקיד אקסלסור.
ב-9 בינואר 2007 התחתן בלדי בסנט לוסיה עם ג'מה ווקר, שהייתה חברתו זמן רב.
הוא חבר בלהקת "Grow Up" יחד עם קית' אלן.
Ray פטריק הולדן 5 פרקים 2025 אסונות קטנים (אנ') Little Disasters אנדרו 6 פרקים הפריצה למערכת (אנ') The Hack ג'ון ויטינגדייל 3 פרקים TBA The War Between the Land and the Sea סר קית' ספירס סדרה עתידית של BBC One
פטריק ג'והנס אדמס הוא שחקן ומגיש פודקאסט קנדי.
ידוע בעיקר בזכות גילום תפקידו של מייק רוס בסדרה "Suits" (2011 - 2019).
אדמס נולד בטורונטו, אונטריו שבקנדה; בנם של רואן מארש ושל העיתונאי קלוד אדמס.
הוא למד בבית הספר התיכון Northern Secondary School שבטורונטו.
בעקבות גירושי הוריו כשהיה בן 19, עבר אדמס מטורונטו ללוס אנג'לס, שם למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
בשנת 2004 זכה אדמס בפרס על שם ג'ק ניקולסון, אשר מעניק מלגות מימון לשחקנים מתחילים בעלי פוטנציאל יוצא מן הכלל.
אדמס הופיע בפרקים של סדרות הטלוויזיה "אורות ליל שישי", "גבירתי הנשיא", "אגדות המחר" ו-"Suits".
הוא גם גילם אחים תאומים בפיילוט משנת 2008 "התנהגות טובה" של רשת ABC.
בשנת 2009, הוא זכה בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "הסוכנות", יחד עם טרישה הלפר וויליאם דיווין.
בשנת 2007, מילא אדמס תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "אבודים", שם גילם בחור צעיר המחפש את ג'ון לוק.
באותה התקופה, שיחק גם בתיאטרון לוס אנג'לס, בין היתר בהפקה "Marat/Sade", אותה אדמס הפיק וביים עבור חברת Blue House Theatre Company.
בקיץ 2011, החל אדמס בגילום התפקיד הראשי המשותף בסדרת הטלוויזיה "Suits" (נקראה במקור A Legal Mind), אשר משודרת בערוץ USA Network, וזאת לאחר שפוטר מתפקידו בסדרה "Friends With Benefits" של רשת NBC האמריקאית.
גילום תפקידו של מייק רוס בסדרה זיכה אותו בשבחים רבים.
החל מהעונה השלישית, אדמס, יחד עם שותפו לסדרה בתפקיד הראשי, גבריאל מאכט, הפך למפיק שותף של הסדרה, והשניים ביימו מספר פרקים במהלך העונה השלישית ואילך.
בינואר 2018 נודע כי אדמס יעזוב את התוכנית החל מעונתה השמינית.
בנובמבר 2024, אדמס סיפר שההתמודדות שלו עם אלכוהול השפיעה על העונה האחרונה שלו בסדרה.
בשנת 2016, נבחר אדמס לגלם את תפקידו של איש השעה בסדרת הטלוויזיה "אגדות המחר" של רשת The CW.
באוגוסט 2024 פורסם כי אדמס לוהק לספין-אוף של "ילוסטון", "The Madison", יחד עם אל צ'פמן ובו גארט.
הם הצטרפו למישל פייפר שכבר הוכרזה ככוכבת הראשית של הסדרה.
פעילותו הקולנועית של אדמס כוללת תפקידי משנה בסרטים Old School ו-Two: Thirteen, כמו גם תפקידים ראשיים בסרטים Weather Girl ו-Rage, בבימויו של סאלי פוטר.
מאז ספטמבר 2024, אדמס מנחה יחד עם שרה רפרטי פודקאסט בשם "Sidebar: A Suits Rewatch", שמסקר את עונות הסדרה "Suits".
במהלך דצמבר 2016, אדמס נישא לשחקנית האמריקאית טרויאן בליסאריו, כוכבת הסדרה "שקרניות קטנות".
השניים נפגשו לראשונה בשנת 2009, כאשר שניהם התחרו על תפקיד במחזה Equivocation מאת ביל קיין.
בני הזוג נפרדו זמן קצר לפני הופעתו של אדמס בתפקיד אורח בסדרה שקרניות קטנות, אבל הם חידשו את הקשר במהלך שנת 2010. ב-8 באוקטובר 2018 נולדה בתם הבכורה, ב-15 במאי 2021 נולדה בתם השנייה ובינואר 2026 בתם השלישית .
אדמס סיפר כי במהלך העונה השביעית של הסדרה "Suits", בה נכתב תפקידו מחוץ לתוכנית, הוא נאבק בדיכאון וצריכת אלכוהול מוגזמת.
אדמס תמך במועמד הדמוקרטי ברני סנדרס במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016.
במהלך ספטמבר 2013, לאדמס הוענק תואר חברות כבוד לכל החיים מטעם UCD Law Society.
אדמס מנגן בגיטרה, והוא חובב מושבע של צילום, ומחזיק ביותר מ-25 מצלמות.
שנה סרט תפקידהערות2003 Old School פאטצ'2005Façadeהארי2007הולך חזק: סיפורו של דיואי קוקס"הילד"ללא קרדיט20083 Days Goneדאג קרוס2009 2:13קרטר פולמן בגיל 19נערת מזג האוויר ביירון זעםדווייט אנג'ל The Waterhole מילר 20116 Month Rule ג'וליאן 2016 Car Dogsמארק צ'מברלין2017Room for Rentיואי דורסי2018We Are Hereסרט קצר; במאי ותסריטאיקלרהד"ר אייזק ברונו2022The Swearing JarסימוןTBAHe Went That Wayסול
פטריק לאו קני-גיבסון הוא שחקן אירי, הידוע מתפקידיו בסדרת הטלוויזיה "שושלת טיודור" (2009), בסדרת הדרמה "The OA" (2016–2019) ובשל הופעתו בתור ניקולאי בסדרת הפנטזיה של נטפליקס, "צל ועצם" (2023).
ב-2017 זכה גיבסון בפרס "הכוכב העולה" של האקדמיה האירית לקולנוע ולטלוויזיה (IFTA).
גיבסון נולד בשכונת וסטמינסטר במרכז לונדון.
אביו גם הוא שחקן ואמו עוסקת בשיווק.
בצעירותו, עם חזרתם לאירלנד, המשפחה התגוררה תחילה בעיירה גרייסטונס (אנ'), לאחר מכן בשכונת סטילורגן (אנ'), ולבסוף השתקעו בשכונת דוניברוק (אנ') בעיר דבלין שבאירלנד.
גיבסון למד בתיכון גונזגה קולג' (אנ') בשכונה האמידה רנלה (אנ') שנמצא בחלקה הדרומי של דבלין.
בהמשך, הוא החל את לימודיו בחוג לפילוסופיה בטריניטי קולג', אך עזב באמצע התואר ב-2016 לאחר שלוהק לסדרה "The OA".
ב-2007 קיבל את תפקידו הראשון בתור ילד הסוחב כביסה בסרט הטלוויזיה "שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר" של ה-BBC.
בשנת 2019 שיחק בדרמה הביוגרפית "טולקין" המבוססת על חייו של הסופר האנגלי ג'.
בשנת 2023 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת הפנטזיה "צל ועצם" מבית נטפליקס בתור ניקולאי לנצוב.
הסדרה מבוססת על טרילוגיית הספרים "גרישה", המתחילה בספר "צל ועצם" מאת הסופרת הישראלית-אמריקאית לי ברדוגו.
בשנת 2024 כיכב בסדרה דקסטר: ההתחלה בתפקיד דקסטר מורגן הצעיר.
הסדרה מהווה פריקוול לדקסטר, והיא עוסקת בתחילת דרכו של דקסטר כרוצח סדרתי שבהנחיית אביו מתעל את דחפיו על מנת לצוד ולרצוח פושעים, ובמקביל מתמחה במשטרה כמנתח נתזי דם.
שנה סרט תפקיד2012מה שריצ'רד עשהג'ייק2014Gold דבון2015Cherry Tree בריאן קלי / שטן 2016Property of the State ברנדן שעתם היפה רקס 2018In a Relationship מאט מוחות אפלים קלנסי גריי 2019טולקין (אנ') רוברט גילסון 2022Good Girl Jane ג'יימי 2023The Portable Door פול קרפנטר
פטריציו סאלה (באיטלקית: Patrizio Sala; נולד ב-16 ביוני 1955) הוא מאמן וכדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
עם טורינו, הוא זכה באליפות בעונת 1975/76.
סאלה שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה שמונה פעמים בין השנים 1976 ל-1980. הוא היה חלק מהסגל שלה למונדיאל 1978, שבו היא סיימה במקום הרביעי תחת המאמן אנצו ביארזוט.
פטריק לינדזי ארצ'יבלד גודפרי הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
גודפרי נולד בשכונת פינסבורי שבלונדון, לכומר פרדריק גודפרי וללויס מרי גלדיס (לבית טרנר).
הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב-1972 בסרט "מיס ג'ולי".
בשנים שאחר כך הופיע בסרטי קולנוע בריטיים בהם "זיכרונות אהבה מפירנצה", "שארית היום", "חשיבותה של רצינות", "הרוזן ממונטה כריסטו", "Dimensions", ו"עלובי החיים".
גודפרי גילם את דמותו של לאונרדו דה וינצ'י בסיפור סינדרלה "עכשיו ולתמיד" בכיכובם של דרו ברימור ודוגריי סקוט.
בטלוויזיה שיחק גודפרי בסדרות כגון "דוקטור הו" ו"המפקח מורס".
ב-20 באפריל 1960 התחתן גודפרי עם השחקנית אמנדה ווקר.
פטריק אנגוס היה צייר אמריקאי מהמאה העשרים.
יצירותיו הרבות של אנגוס כללו, בין השאר, מספר ציורי אקריליק של פנים תיאטרון גאייטי (Gaiety Theatre) שבניו יורק וכמה מרקדניו ולקוחותיו בשנות השמונים.
על אף שהיה יוצר מסור של דיוקנאות וטבע דומם, ועיסוקו בעיצוב במה מדי פעם, אנגוס ידוע בעיקר בשל יצירות שהחלו בשנת 1981, המתארות באופן אירוטי את הרקדנים הצעירים של תיאטרון גאייטי ותיאטראות אחרים בניו יורק.
המחזאי רוברט פטריק השווה את אנגוס לאנרי דה טולוז-לוטרק, צייר צרפתי, וכינה אותו "הטולוז-לוטרק של טיימס סקוור".
אנגוס מופיע בתפקיד עצמו בסרט תיעודי משנת 1990 בשם " Resident Alien", אודות ראשית חייו של קוונטין קריספ בניו יורק.
בשנת 2009, השחקן ג'ונתן טאקר גילם את דמותו של אנגוס בסרט הביוגרפי "אנגלי בניו יורק", המציג את שנותיו המאוחרות של קריספ.
בשני הסרטים, קריספ מתיידד עם אנגוס, ומעודד אותו להציג את יצירותיו.
פטריק ג'וזף מרפי הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כתת-מזכיר הצבא של ארצות הברית.
הוא הראשון מבין אלה שלחמו במלחמת עיראק שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, שם הוא ייצג את פנסילבניה בין השנים 2007–2011. מרפי הוא המנחה לשעבר של תוכנית החדשות והפרשנות Taking the Hill של רשת הטלוויזיה MSNBC וכיום הוא שותף במשרד עורכי הדין הארצי Dilworth Paxson LLP שבסיסו בפילדלפיה.
פטריק מרפי נולד בפילדלפיה וגדל בחלק הצפון-מזרחי של העיר.
הוא בנם של קצין המשטרה העירונית ושל מזכירה משפטית.
בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון עבד מרפי כמאבטח באצטדיון הווטרנים בפילדלפיה במהלך משחקיהן של פילדלפיה איגלס ושל אוניברסיטת טמפל.
מרפי סיים את לימודיו בבית הספר התיכון על שם הארכיבישוף ראיין שבצפון-מזרח פילדלפיה.
הוא למד בקולג' הקהילתי של מחוז באקס ולאחר מכן בקינגז קולג', שם הוא היה הקפטן של קבוצת ההוקי של המוסד, נשיא אגודת הסטודנטים וחבר באחווה "סיגמא-קאפא-סיגמא".
הוא היה קדט ב"גיס אימון קציני המילואים" (ROTC) מטעם צבא ארצות הברית באוניברסיטת סקרנטון השכנה, וסיים את הכשרתו ב-1996.
לאחר שקיבל תואר בוגר אוניברסיטה מקינגז קולג' הוצב מרפי כלוטננט-משנה בכוחות המילואים של הצבא.
במקום לעבור ישירות לצבא הסדיר במינוי של קצין מילואים, הוא נשאר בשירות מילואים לא פעיל כשבמקביל הוא למד בבית ספר למשפטים ועבד במשרה חלקית כעוזר משפטי של חבר בית המחוקקים של פנסילבניה.
את לימודי המשפטים שלו למד מרפי בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וידינר שבהאריסברג וב-1999 סיים תואר JD במשפטים.
במהלך לימודי המשפטים עבד מרפי במשרד התובע המחוזי של פילדלפיה ומאוחר יותר הוא היה הוא ניהל את החברה לסיוע משפטי של האריסברג ובמקביל שירת כפרקליט צבאי בכוחות המילואים הוא גם שימש כעוזר המשפטי של תומאס טנגרטי, חבר מטעם המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים של פנסילבניה.
הוא לימד ממשל ופוליטיקה של ארצות הברית באוניברסיטת מאונט סנט מרי שבמרילנד.
לאחר שסיים את שירותו הפעיל הצטרף מרפי למשרד עורכי הדין הגדול מפילדלפיה, "קוזן אוקונור".
בשנת 2000 עבר מרפי אל הכוחות הסדירים של צבא ארצות הברית ושירת כפרקליט צבאי ולאחר מכן הצטרף לסגל של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, שם הוא לימד משפט חוקתי.
הוא גם לימד באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית, במכון הבינלאומי לזכויות אדם בסן רמו, איטליה, ובאוניברסיטת וידינר.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר התנדב מרפי להיות מוצב מעבר לים, ושירת בבוסניה ב-2002 ובבגדאד במהלך מלחמת עיראק בשנים 2003–2004.
בעת שהותו בבגדאד כפרקליט צבאי עם הדיוויזיה המוטסת ה-82, פעל מרפי לשקם את המערכת המשפטית וסייע בניהול התביעה של שייך מוחמד עלי חסן אל מועייד, סגנו של מוקתדא א-סאדר.
קודם להצבתו בדיוויזיה ה-82 סיים קורס צניחה וקורס לתקיפה אווירית.
על שירותו בעיראק הוא עוטר בכוכב הארד.
לאחר תום הצבתו בעיראק שב מרפי לפורט בראג ושירת שם כפרקליט צבאי לפני ששוחרר משירות פעיל ב-2004.
ב-2005 החליט מרפי להתמודד בבחירות מול חבר בית הנבחרים הרפובליקני מייק פיצפטריק במחוז הבחירה השמיני של פנסילבניה.
הוא היה אחד מקבוצה של יותר מ-60 מועמדים, יוצאי צבא, לבית הנבחרים ולסנאט שהתמודדות בבחירות אלו וזכו לכינוי "הדמוקרטים הלוחמים" (Fighting Dems).
הוא בנה את מערכת הבחירות שלו סביב ססמתו "התוכניות של מרפי" בנוגע לעיראק, טוהר המידות, הגנה מפני סכנות ברשת וזכויות החיילים.
ב-16 במאי 2006 ניצח מרפי בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-65% מהקולות, כשהתמודד מול אנדרו וורדן, נציב מחוז לשעבר ורפובליקני לשעבר שפיגר אחר מרפי במימון מסע הבחירות שלו.
בסקרים שנערכו באוקטובר 2006 נראה שהמירוץ בין השניים צמוד.
ביום הבחירות, קיים צוות מסע הבחירות של מרפי, בניהולם של סקוט פרצ'יילד ומנהל קמפיין ההמרצה ברנט ולדר, קמפיין בו היו מעורבים יותר מ-2,000 מתנדבים שנקשו על דלתותיהם של 160,000 מצביעים.
שיעור ההצבעה הגבוה עבור הדמוקרטים בדרום מחוז באקס ובפילדלפיה, בשילוב עם שיעור ההצבעה הגבוה והמפתיע עבור מרפי במעוז הרפובליקני בצפון מחוז באקס, הספיק למרפי לגרוף 125,656 קולות מול ה-124,138 של פיצפטריק.
גל ארצי של הצבעה לדמוקרטים, שבמסגרתו הם הכניסו לקונגרס 31 נציגים, סייע גם הוא לבחירתו של מרפי.
גל זה אפשר לדמוקרטים להשיג את השליטה בבית הנבחרים לראשונה מאז 1994.
במהלך כהונתו בקונגרס היה מרפי חבר בוועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים ובוועדת המודיעין של הבית.
בהמשך הוא היה חבר בוועדת ההקצבות.
מרפי היה חבר בקואליציית "הכלבים הכחולים", קבוצה של נציגים דמוקרטים מתונים עד שמרנים.
ב-2008 הוא היה ראשון התומכים בקונגרס בברק אובמה במירוץ שלו לנשיאות.
מרפי התנגד להגדלת מספר הלוחמים בעיראק שיזם הנשיא בוש ב-2007. יחד עם אובמה ועם חבר בית הנבחרים הדמוקרטי, מייק תומפסון, הוא היה מתומכי "חוק עצירת ההסלמה של המלחמה בעיראק", שמטרתו הייתה להכין תוכנית להוצאת הכוחות שתחל ב-1 במאי אותה שנה.
עם זאת, רוב שהתבסס על חברים משתי המפלגות, בנוסף לנשיא בוש עצמו, התנגד לצעדים אלו, והחוק לא עבר.
בבחירות 2008 התמודד מרפי מול טום מניון, קולונל לשעבר בכוחות המילואים של חיל הנחתים ומנהל בחברת ג'ונסון אנד ג'ונסון, וכן מול המועמד העצמאי טום לינגנפלטר.
למרוץ זה הייתה תשומת לב לאומית משמעותית בשל זיקתם של המועמדים למלחמת עיראק.
מרפי היה מבקר תקיף של אסטרטגית המלחמה של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, בעוד שמניון, שאיבד במלחמה את בנו באפריל 2007, תמך בה.
מרפי ניצח בבחירות לתקופת כהונתו השנייה כשגרף 57% מקולות המצביעים.
הוא הגביר את התמיכה בו בדרום מחוז באקס במקביל לניצחונות באזורים כפריים רבים בצפון מחוז באקס ולשמירה על הישגיו במרכז המחוז.
במהלך מסע הבחירות זכה מרפי לתמיכה מדמויות ידועות רבות ברמה הארצית כמו ג'ורג' קלוני, סקרלט ג'והנסון ובן אפלק.
ביולי 2009 היה מרפי התומך הראשי בהצעת החוק לביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר של מחלקת ההגנה שנגע ללהט"בים מוצהרים בשירות בכוחות המזוינים.
באפריל 2010 אושרה הצעת החוק IMPROVE לשיפור מערכת הבריאות.
מרפי היה זה שניסח את הצעת החוק שנשענה על תמיכה משתי המפלגות ושסייעה לחסל מעשי הונאה במערכת הבריאות ולהגן על כספי משלמי המיסים.
החוק זכה לתמיכה של אגודת פרקליטי המחוזות הלאומית, איגוד אגודות האשראי הלאומי ואיגוד הבנקאים האמריקאי.
במאי אותה שנה הוביל מרפי את העברתו של חוק לסיוע לילדים שהוריהם או האפוטרופוס שלהם מתו בעת שירותם במשטרה ובכוחות ההצלה.
בבחירות 2010 נוצח מרפי על ידי מייק פיצפטריק שגרף 53.5% מקולות המצביעים.
לאחר תבוסתו היה מרפי לשותף במשרד עורכי הדין מפילדלפיה "פוקס רוטשילד", שם הוא עבד במחלקת הליטיגציה.
במקביל הוא הרצה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וידינר.
ביוני 2011 מינה הנשיא אובמה את מרפי כחבר במועצת המבקרים של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית.
במרץ 2013 הוא הופיע לראשונה בתוכנית The Rachel Maddow Show.
בתוכנית הוא שימש כמומחה לפוליטיקה אמריקאית, ליחסים בינלאומיים ולנושאים צבאיים.
בסתיו 2014 היה מרפי חבר במכון לפוליטיקה של אוניברסיטת שיקגו.
עד למינויו במחלקת הצבא היה מרפי חבר בכיר ב"מרכז לקידמה אמריקאית" (Center for American Progress).
ב-4 בינואר 2016 מונה מרפי כתת-מזכיר הצבא של ארצות הברית.
שבוע לאחר מכן הוא מונה כמזכיר הצבא בפועל למשך חמישה חודשים במקומו של אריק פנינג שהמתין למינויו הקבוע לתפקיד.
במהלך כהונתו כמזכיר בפועל פיתח מרפי תדמית של "המזכיר של החיילים".
רבים מחיילי הצבא הכירו אותו בזכות ביקוריו בסיסים בכל רחבי העולם, השתתפותו הפיזית באימונים, ובזכות הקשר שיצר איתם באופן ישיר באמצעות הרשתות החברתיות והודעות דואר אלקטרוני בתפוצה של כלל הצבא.
ב-29 בינואר 2016 הוציא מרפי הוראה שפתחה את כל התפקידים הקרביים בצבא לנשים.
לאחר אישור מינויו של פנינג, שב מרפי לשמש כתת-מזכיר הצבא עד לתום נשיאותו של אובמה בינואר 2017.
בין השנים 2013–2015 היה מרפי המארח של התוכנית Taking The Hill של רשת MSNBC.
באוקטובר 2014 הוענק למרפי פרס קליאו על שותפותו עם להקת אימאג'ין דראגונז ועם ארגון "מיזם הלוחמים הפצועים" (Wounded Warrior Project), על מתן דגש חיובי לסיפורים חיוביים של חיילים לשעבר בדרכם לשיקום במסגרת רשת MSNBC.
מרפי בלט בהופעתו בסרט הדוקומנטרי של רשת HBO "ההיסטוריה המוזרה של אל תשאל, אל תספר".
הוא שותף בתוכנית בשל חלקו בהובלת המאמצים לביטול המדיניות.
הוא גם הופיע בתוכנית הדוקומנטרית של ערוץ דיסקברי, Taking The Hill, שסיפרה את סיפורם של 50 הווטרנים של המלחמה העולמית בטרור שהתמודדו בבחירות לקונגרס ב-2006.
בן אפלק ייחס למרפי את ההשראה שהייתה לו לגילום דמותו של סטיבן קולינס בסרט State of Play משנת 2009.
מרפי שימש כיועץ צבאי עבור הפקת הסרט Thank You for Your Service משנת 2017.
ב-2008 פרסם מרפי אוטוביוגרפיה בשם "להגיע לגבעה: מפילי לבגדאד לקונגרס של ארצות הברית" (Taking the Hill: From Philly to Baghdad to the United States Congress).
ב-17 ביוני 2006 נשא מרפי לאישה את ג'ניפר ספורד.
לשניים נולדו בן ובת וב-2019 הם התגרשו.
ב-12 במאי 2015 ניצל מרפי מתאונת שימוט של רכבת אמטרק בפילדלפיה.
הוא נפצע קל וצוין על הסיוע שהגיש למחלצי הלכודים בקרון בו נסע.
בכמה משידורי החדשות על האירוע התייחסו לפעולותיו כ"מעשה גבורה".
פטריק ג'יימס במפורד הוא כדורגלן אנגלי המשחק כחלוץ בשפילד יונייטד.
על אף הצבתו בעיקר כחלוץ הוא יכול לשחק גם בתפקיד התקפי במרכז השדה.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בנוטינגהאם פורסט, לאחר שלמד בתיכון בעיר והתאמן בקבוצת הנוער של המועדון.
הופעתה הראשונה בבוגרים הייתה ב-31 בדצמבר 2011, וכעבור כחודש נרכש על ידי מועדון הצמרת הלונדוני, צ'לסי, תמורת סכום של 1.5 מיליון ליש"ט.
במפורד לא זכה לשחק במשחק ליגה רשמי במועדון ויצא לסדרה של שש תקופות השאלה לאורך חמש שנים במועדונים מילטון קינס דונס, דרבי קאונטי, ומידלסברו (שם זכה בתואר שחקן השנה של הליגה השנייה - פוטבול ליג צ'מפיונשיפ).
לאחר מכן היו לו השאלות נוספות בקריסטל פאלאס, נוריץ' סיטי וברנלי, לפני שעבר למידלסברו בשנת 2017, תמורת סכום שהוערך ב-5.5 מיליון ליש"ט.
במפורד הצטרף ללידס יונייטד ב-31 ביולי 2018 וסייע למועדון לזכות באליפות הליגה השנייה בשנת 2020 ולשוב לליגה הבכירה, הפרמייר ליג, לאחר היעדרות של 16 שנים.
במהלך עונת האליפות והעלייה, תחת שרביטו של המאמן מרסלו ביילסה, הוא כבש 16 שערי ליגה.
בשלושת משחקים הראשונים בעונת 2020/2021 בפרמייר ליג כבש שלושה שערים - אחד בכל משחק.
ב-23 באוקטובר 2020 הבקיע שלושער בניצחון 0–3 על אסטון וילה בווילה פארק.
ב-31 בינואר 2021 הבקיע שער אחד, בישל שניים ונבחר לאיש המשחק מטעם ה-BBC בניצחון קבוצתו 1–3 על לסטר סיטי.
ב-8 בפברואר 2021 הבקיע את שערו ה-100 בקריירה, בניצחון לידס 0–2 על קריסטל פאלאס.
לאחר נשירתה של לידס יונייטד לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023 החמיץ במפורד את פתיחת עונת 2023/2024 בשל פציעה.
הוא שותף לראשונה כמחליף ב-30 בספטמבר 2023, בהפסד 1–3 לסאות'האמפטון.
ב-1 בינואר 2024 הוא פתח בהרכב לראשונה מאז מאי 2023 וכבש את שערו הראשון לעונה בניצחון 0–3 על ברמינגהאם סיטי.
ב-13 בנובמבר 2025 חתם בשפילד יונייטד.
במפורד, שנולד באנגליה, ייצג פעם אחת את נבחרת אירלנד מתחת לגיל 18, ולאחר מכן החליף את נאמנותו הבינלאומית ושיחק במספר מהנבחרות הצעירות של אנגליה - עד גיל 18, עד גיל 19 ואף בנבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21.
באוגוסט 2021 זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה, לקראת משחקיה במקודמות מונדיאל 2022 נגד הונגריה, אנדורה ופולין.
ב-5 בספטמבר ערך במפורד את הופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב במשחק מול אנדורה, שהסתיים בניצחון 0–4.
שחקן החודש בליג 1: אוקטובר 2013
השחקן המצטיין בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2014/2015
סר פטריק לינטון אלן הוא כומר אדוונטיסטי ג'מייקני והמושל הכללי הנוכחי של ג'מייקה.
פטריק לינטון אלן נולד בקינגסטון ב-7 בפברואר 1951. הוא היה הרביעי מבין חמישה ילדים לפרדיננד אלן, חקלאי, וכריסטיאנה אלן (לבית גרנט), עקרת בית.
בעקבות מות אביו, אלן בן ה-19 נסע למכללת המורים של מוניג כדי ללמוד הוראה.
הוא הפך למורה בבית ספר בסנט מרי פאריש.
בשנים 1979–1983 שימש אלן כמנהל במספר בתי ספר.
אלן ביקש להיטבל לראשונה כשהיה בן תשע, אך משפחתו התנגדה בתחילה לרעיון.
ב-15 בספטמבר 1962, בגיל אחת עשרה, הוטבל אלן על ידי כנסיית האדוונטיסטים של יום השביעי.
לאחר למעלה מעשור כמורה, אלן עזב את קריירת ההוראה ונסע לאוניברסיטת אנדרוס בארצות הברית, שם קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ודת בשנת 1985 ותואר שני באמנויות בתאולוגיה שיטתית כעבור כשנה.
אלן חזר לג'מייקה כדי לשמש ככומר, וברבות השנים עלה בסולם ההנהגה.
אלן מונה כמנהל תחום החינוך והתקשורת בכנסייה במדינה.
מאוחר יותר שימש כמנהל אגף החינוך וחיי המשפחה באזור שכלל את ג'מייקה, איי בהאמה, איי קיימן ואיי טורקס וקייקוס .
בשנת 1993 חזר לאוניברסיטת אנדרוס, שם עבד במשרד הרשם במקביל ללימודי דוקטורט במנהל חינוך.
לאחר קבלת הדוקטורט בשנת 1998, חזר אלן לג'מייקה.
שם הפך לנשיא ועידת ג'מייקה המרכזית, ובשנת 2000 לנשיא איחוד הודו המערבית של הכנסייה האדוונטיסטית.
בשנת 2005 הוא נבחר לכהונה שנייה בת חמש שנים.
בנאום קבלתו, אלן סבר כי ההסברה בכנסיות צריכה לטפל בבעיות קהילתיות הכוללות את האיידס, התעללות במשפחה, היריון בגיל הנעורים, אבטלה ופשע.
במהלך תקופה זו שימש אלן גם כיושב ראש הדירקטוריונים של אוניברסיטת צפון קריבי ובית החולים אנדרוז.
ביולי 2008, המושל הכללי של ג'מייקה, סר קנת' הול, החליט להתפטר מסיבות בריאותיות.
הוא שוכנע להישאר בתפקיד חצי שנה נוספת.
ב-13 בינואר 2009 ראש ממשלת ג'מייקה, ברוס גולדינג (מפלגת העבודה) הודיע כי אלן ירש את מקומו של קנת הול כמושל הכללי.
ההודעה עוררה מחלוקת, הן מפני שאלן היה בקשרים חזקים עם כנסיית האדוונטיסטים, והן מכיוון שכאדוונטיסט אלן לא יוכל להשתתף באירועים בגלל אמנתו הקפדנית.
ב-28 בינואר 2009 התפטר אלן מנשיאותו בכנסייה.
כמו כן התפטר מתפקיד יו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת צפון הקריביים.
ב-26 בפברואר 2009 מונה למושל הכללי השישי בג'מייקה.
אף על פי שהאדוונטיזם הוא הזרם הדתי הגדול ביותר בג'מייקה, אלן היה המושל הכללי האדוונטיסטי הראשון בג'מייקה והשני באזור (לאחר סר ג'יימס קרלייל מאנטיגואה וברבודה).
בשנת 2006 מונה אלן למפקד מסדר ההבחנה בג'מייקה (CD).
עם הפיכתו למושל הכללי, אלן הפך לחבר במסדר הלאום בג'מייקה (ON).
במאי 2009 מונה אלן לחבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (GCMG) על ידי המלכה אליזבת השנייה, כאשר המינוי הוארך שוב ב-26 במרץ 2009. ב-2 בספטמבר 2013, אלן הפך לאביר החסד של המסדר הנכבד של סנט ג'ון (KStJ).
אלן קיבל דוקטור לשם כבוד לשירות ציבורי מאוניברסיטת צפון הקריביים ותואר דוקטור לשם כבוד למשפטים מאוניברסיטת אנדרוז וכן מאוניברסיטת אוקווד.
כל שלושת המוסדות קשורים לכנסיית האדוונטיסטית.
פטריק אוסיאקו הוא כדורגלן קנייתי המשחק בעמדת הקשר בסיריאנסקה אנקופינג.
אוסיאקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת קוסט סטארס אליה הצטרף בגיל 16 וכעבור שנתיים חתם בטאסקר.
בדצמבר חתם לשנתיים וחצי במייאלבי מהליגה השוודית השנייה.
בשנת היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל השוודית.
במרץ אוסיאקו הצטרף לפטרולול פלוישט מליגת העל הרומנית.
ב-13 באוגוסט 2012 אוסיאקו חתם בהפועל באר שבע מליגת העל.
ב-19 בינואר 2013 אוסיאקו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד עירוני קריית שמונה.
בקיץ חתם בסימורק מליגת העל האזרית בה שיחק עד לפירוקה בשנת .
בהמשך הקריירה שיחק במספר קבוצות בליגות הנמוכות בשוודיה בהן: לינקופינג סיטי, האנינגה, האסלהום וסיריאנסקה אסקילסטונה.
ב-30 בספטמבר 2006 אוסיאקו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קניה בתיקו 0-0 נגד .
פטריק אלן פרייזר היה צייר ואדריכל סקוטי.
אלן נולד בארברואת' בשנת 1813, בנו של סוחר האריגים רוברט אלן.
הוא החל ללמוד משפטים, אך לאחר מכן התקבל לעבודה בעסק של צביעת בתים של סבו, שעודד אותו ללמוד באקדמיה בתום השתלמותו.
שם הוא פגש את רוברט סקוט לאודר וליווה אותו לרומא באמצע שנות ה-30. הם חזרו לסקוטלנד ב-1838 אך פרייזר התיישב לפריז זמן מה, וצייר נופים של העיר.
הוא חזר בארברואת' ב-1839, והתיישב בלונדון.
אלן חזר לארברואת' ב-1842 בהזמנתו של המוציא לאור של אדינבורו קאדל, שרצה שהוא יאייר מהדורה חדשה של הספר "העתיקות" של וולטר סקוט, אולם המהדורה מעולם לא פורסמה.
בשנת 1843, אלן התחתן עם אליזבת פרייזר והוסיף את שמה לשמו.
יחד הם שיפצו את בית הוספיטלפילד; השיפוץ נערך בעיקר בעזרת בעלי מלאכה מקומיים והסבה אסם מהמאה השמונה עשרה לגלריה, הוסיפו אגף בן חמש קומות ואגף גדול נוסף.
בשנת 1856 החלו בני הזוג פרייזר בשיפוץ טירת בלאקקרייג בסטרטהרדל.
פטריק הפך לאדריכל ופיקח על השיפוץ בעצמו.
הוא הזמין דיוקנאות של חברי קבוצת האמנים האנגלים להוספיטלפילד.
סגנונו האדריכלי של פרייזר תואר בהרצאתו "אדריכלות עם התייחסות מיוחדת למבנים מקומיים", שהתפרסמה בגיליון The Building Chronicle ממאי 1854 כ"ביקורת חובבנית על עבודות אדריכלות".
הוא שם דגש רב על בנייה ריווחית ומוסרית, מושגים שנפרשו ביצירתו משנת 1861.
לאחר מות אשתו ב-1873, הוא בנה מאוזוליאום על שמה, קפלת המתים פרייזר בבית הקברות המערבי, ארברואת'.
קפלת המתים היא בניין רשום בקטגוריה A מאז 1997.
ב-1873 עבר לרומא ונבחר לנשיא האקדמיה הבריטית לאמנויות ברומא.
הוא הסכים שהוספיטלפילד יהפך למכללה לאמנות "למען סיוע ועידוד של צעירים שאין להם אמצעים משלהם, שירצו להמשיך אחד או יותר מהמקצועות האמנות: ציור, פיסול, גילוף בעץ, אדריכלות ותחריט."
פטריק אוניל בולדווין ג'וניור הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסמול והפאוור פורוורד בלוס אנג'לס קליפרס.
אביו, פאט , הוא כדורסלן עבר העובד כמאמן כדורסל, ואימו הייתה שחקנית כדורעף.
כאשר היה בתיכון, נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ובנייקי הופ סאמיט.
לאחר שקיבל הצעות מאוניברסיטאות רבות, הוא בחר להצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, אותה אימן אביו.
בהופעת הבכורה שלו באוניברסיטה, רשם 21 נקודות ו-10 ריבאונדים בניצחון 75–60 על דקוטה הצפונית.
לאחר עונה אחת באוניברסיטה, בה שיחק 11 משחקים בלבד והעמיד ממוצעים של 12.1 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק, הכריז כי יתמודד בדראפט 2022 ב-NBA.
בדראפט נבחר בולדווין בבחירה ה-28 על ידי גולדן סטייט ווריורס, וב-6 ביולי 2022 חתם על חוזה רוקי בקבוצה, תוך שהוא משחק במקביל בסנטה קרוז ווריורס, קבוצת הבת של גולדן סטייט המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA.
ב-30 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשנכנס לשחק בדקה האחרונה בהפסד קבוצתו 114–128 לדטרויט פיסטונס.
ב-6 ביולי 2023 הועבר בטרייד יחד עם ג'ורדן פול, ראיין רולינס ובחירות דראפט עתידיות לוושינגטון ויזארדס בתמורה לכריס פול.
ב-6 בפברואר 2025 הועבר בטרייד לסן אנטוניו ספרס אך יום לאחר מכן שוחרר מהקבוצה.
ב-19 בפברואר חתם בסן דייגו קליפרס ולאחר שבועיים בקבוצת האם שלה לוס אנג'לס קליפרס.
פטריק היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת מותחן פשע ודרמה שעלתה לשידור ב-28 נובמבר 2024 בערוץ רשת 13. הסדרה נכתבה על ידי אלעד חן, שלום אסייג ורועי עידן, בכיכובו של אסייג.
מפיק הסדרה הוא יואב גרוס.
הסדרה מתארת את חייו של פטריק, עבריין ששרד ניסיון התנקשות בחייו, ומתעורר לאחר 4 חודשים של תרדמת.
פטריק מתמודד עם אובדן בתו ואשתו.
במקביל הוא מקבל שיחה מראש היאחב"ל, שמספר לו שלפני ניסיון החיסול הוא שיתף פעולה עם המשטרה והתכוון לעזוב את הפשע ולפתוח בחיים חדשים וכי במשטרה מצפים להמשיך את שיתוף הפעולה, בהמשך הסדרה פטריק ממשיך לגלות עוד פרטים על עברו המפוקפק ועל משפחתו.
פטריק מלול (שלום אסייג) – יד ימינו של ראש משפחת הפשע איציק רוטמן, ניצל מניסיון התנקשות שבהם נרצחו אשתו ובתו, אושפז והיה בקומה במשך ארבעה חודשים והתעורר ללא זיכרון.
איציק רוטמן (יובל סגל) – ראש משפחת הפשע הגדולה בישראל, חברו הטוב של פטריק.
נשוי לשרית ולו שני ילדים, יקיר ונטלי.
אחיו של חיים שנרצח, ודודו של שי בנו של חיים.
איציק מתחייב לשמור עליו בכל מחיר, בעקבות הסכם שעשה עם אחיו.
שרית רוטמן (לינור אברג'יל) – אשת ראש משפחת הפשע.
שי רוטמן (אורי קומאי) – בנו של חיים, אחיו הנרצח של איציק.
משתף פעולה עם ארנון על מנת לתקוף את יעל סבן, ומבצעים התנקשות במאפיה הרוסית.
כתוצאה כך איציק מתחייב לשמור עליו.
נטלי רוטמן (אגם רודברג) – בתו של איציק, גרה באמסטרדם, הייתה במערכת יחסים עם פטריק לפני ההתנקשות.
נרצחה בסוף העונה על ידי המאפיה הרוסית.
הילה מלול (יעל אבקסיס) – אשתו של העבריין פטריק, שפית במקצועה, נרצחה יחד עם בתה בניסיון ההתנקשות בפטריק.
מושיקו "קיקו" (יגאל עדיקא) – העוזר האישי של פטריק, דודו של ארנון.
נרצח בסוף העונה במהלך המלחמה עם המאפיה הרוסית.
ארנון פריינטה (שלומי קוריאט) – חייל של איציק, אחינו של קיקו.
כדורגלן עבר, משתף פעולה עם שי בכך שתוקפים את יעל סבן ומתכננים התנקשות במאפיה הרוסית.
כתוצאה מכך הסתבך עם איציק ופטריק.
פטריק וקיקו התחייבו לחפש את ארנון על מנת להגן על שי.
יקיר רוטמן (עדי אלון) – בנו של איציק.
עומאר שללה (דני A) – העוזר של ראש המאפייה האלבנית.
נלו רוזנברג (אייל רוזלס) – שוטר שמנסה לגייס את פטריק, על מנת לעצור את ארגון הפשע.
צרלי לוי (בר כהן מוראד) – בלשית יד ימינו של נלו.
סבטלנה קוגאלוב (סבטלנה דמידוב) – ראש המאפייה הרוסית.
מנהלת על ארגון לאחר רצח בעלה רומן.
דימה קוגאלוב (עמנואל דמידוב) – בנה של סבטלנה.
נרצח על ידי יקיר, ארנון וקיקו.
חאג' מוסא (מחמוד אבו ג'אזי) – ראש המאפיה הערבית, מתווך בעניין הסכם הפסקת אש בין הרוטמנים למאפיה הרוסית.
רומן קוגאלוב (ולדימיר פרידמן) – בעלה של סבטלנה ואביו של דימה.
יעל סבן (אסתי ירושלמי) – רופאה שמטפלת בפטריק.
הותקפה על ידי ארנון וכתוצאה מכך הטיפול בפטריק על ידה הופסק.
רבקה "ריקי" פריינטה (שושה גורן) – אימו של ארנון ואחותו של קיקו.
חיים "חומי" (שלומי יפרח) - עבריין, חבר של שי.
חיים רוטמן (דורון צברי) – אביו של שי ואחיו של איציק, סירב לעסקה עם האלבני.
הופלל על ידי פטריק לפני מאורעות הסדרה, ונרצח לאחר שנשלח לכלא.
עמוס (אברהם סלקטר) – אבא של הילה מגדל את לירון לאחר ניסיון התנקשות בפטריק.
סרגיי (דניס דסיאטניק) - המאבטח האישי של סבטלנה
פרופ' טולדנו (אמנון פישר) – מנהל בית החולים אליו נשלח פטריק.
לירון מלול (אופיר עיני) – הבן של פטריק.
עמית מלול (ליהיא ליבשיץ) – בתו של פטריק, נרצחה ביחד עם אימה בניסיון התנקשות בפטריק.
פטריק אנטוניוס (בפינית: Patrik Antonius; נולד ב-13 בדצמבר 1980) הוא שחקן פוקר פיני אשר זכה באירוע המרכזי של סבב הפוקר האירופי ושני גביעי סבב טריטון.
נבחר להיכל התהילה של הפוקר ב-2024.
אנטוניוס החל לשחק בטורנירים ב-2005 ובמהרה סיים במקומות גבוהים וזכה בפרסים גדולים, כאשר סיים במקום השלישי באירוע המרכזי של סבב הפוקר האירופי שהתקיים בברצלונה וחודש לאחר מכן זכה באותו הטורניר שהתקיים בבאדן-באדן, ובדצמבר זכה בפרס שחצה במעט מיליון דולר כשסיים במקום השני בטורניר במסגרת סבב הפוקר העולמי.
הוא ממעט לשחק בטורנירים בעלי עלות כניסה אשר נמוכים מ-10,000 דולר, ומשתתף קבוע בטורנירים בעלי עלות כניסה גבוהים במיוחד.
למרות הצלחותיו בטורנירים, אנטוניוס מוכר יותר כשחקן קאש.
בתחילת שנות האלפיים שיחק באופן קבוע בשולחנות בעלי עלות הכניסה הגבוהים ביותר באתר "פולטילט פוקר".
במהלך השנים השתתף בשידורים של משחקי פוקר בעלי כניסה גבוהים במיוחד.
בפברואר 2023 זכה בסכום של כ-2 מיליון דולר בקופה אחת, ביד המשודרת הגדולה ביותר ששודרה בטלוויזיה עד אז.
אנטוניוס היה השחקן הראשון אשר קיבל את האתגר שפרסם טום דוואן למשחק אומהה הולדם בבלינדים של 200\400 דולר למשך 50 אלף ידיים, שבסופו דוואן ישלם 1.5 מיליון דולר במידה ואנטוניוס ינצח.
למרות שבתחילת האתגר אנטוניוס הוביל והיה מורווח כחצי מיליון דולר, לקראת סופו הפסיד כ-2 מיליון דולר וביקש לסיים את האתגר.
ב-2024 נבחר להיכל התהילה של הפוקר.
בנובמבר זכה בגביע סבב טריטון השני שלו ובפרס של כ-5.1 מיליון דולר, לאחר שניצח את טורניר המוזמנים בלבד בעל עלות כניסה של 200 אלף דולר, אשר התקיים במונטה קרלו.
נכון לנובמבר 2024, אנטוניוס זכה בסך של כ-29 מיליון דולר מטורנירי פוקר, מתוכם כ-14.4 מיליון דולר בסבב טריטון.
פטריק ג'וזף קנדי היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מבוסטון, מסצ'וסטס.
הוא ואשתו מרי היו הורים לארבעה ילדים, כולל יו"ר הרשות לניירות ערך בארצות הברית בעתיד ושגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת ג'וזף פ.
נכדיהם דרך ג'וזף כוללים את נשיא ארצות הברית ג'ון פ.
קנדי, התובע הכללי של ארצות הברית והסנאטור רוברט פ.
קנדי, והסנאטור האמריקני הוותיק טד קנדי.
לאחר שהכולרה הרגה את אביו ואחיו, קנדי היה הגבר היחיד ששרד במשפחתו.
הוא התחיל לעבוד בגיל ארבע עשרה והפך לאיש עסקים מצליח, לימים הבעלים של שלושה סלונים ובית לייבוא ויסקי.
בסופו של דבר, היו לו אינטרסים גדולים גם בפחם ובבנקאות.
קנדי היה דמות מרכזית במפלגה הדמוקרטית בבוסטון.
למרות שהוא שירת הן בבית הנבחרים של מסצ'וסטס והן בסנאט של המדינה, הוא העדיף למלא תפקיד מאחורי הקלעים כבוס המפלגה.
פטריק ג'וזף קנדי נולד ב-14 בינואר 1858 בבוסטון, מסצ'וסטס.
הוא היה הצעיר מבין חמישה ילדים שנולדו לפטריק קנדי (1823–1858) ולבריג'ט קנדי (לבית מרפי) (1824–1888).
הוריו היו מהגרים אירים קתולים שהיו שניהם מניו רוס, מחוז וקספורד והיגרו יחד לאמריקה כדי לברוח מהרעב הגדול באירלנד.
בנם הבכור של בני הזוג ג'ון מת מכולרה בינקותו שנתיים לפני שנולד קנדי.
עשרה חודשים לאחר לידתו של פי.ג'יי קנדי, אביו פטריק נכנע גם הוא למגפה המדבקת שפקדה את שכונת מזרח בוסטון של המשפחה.
כזכר היחיד ששרד, קנדי היה בן המשפחה הראשון שקיבל חינוך פורמלי, ולמד ב-Sacred Heart, בית ספר קתולי פרטי בבוסטון.
אמו ברידג'ט רכשה חנות למכשירי כתיבה ורעיונות במזרח בוסטון שבה עבדה.
העסק המריא והתרחב לחנות מכולת ומשקאות חריפים.
בגיל ארבע עשרה, קנדי הצעיר עזב את בית הספר כדי לעזור לפרנס את אמו ושלוש אחיותיו הגדולות, מרי, ג'ואנה ומרגרט, בתור סוור על רציפי בוסטון.
בשנות ה-80 של המאה ה-19, בכסף שחסך מהרווחים הצנועים שלו ועזרה מאמו ברידג'ט, הוא פתח בקריירה עסקית על ידי רכישת סלון בשכונת היימרקט סקוור ליד מרכז העיר בוסטון.
עם הזמן, הוא קנה מוסד שני ליד רציפי מזרח בוסטון.
לאחר מכן, כדי לנצל את השתייה החברתית של תושבי בוסטון מהמעמד הגבוה, קנדי רכש בר שלישי במלון יוקרתי במזרח בוסטון, "מאבריק האוס".
לפני שמלאו לו 30, שגשוגו הגובר אפשר לו לקנות עסק לייבוא ויסקי.
ב-23 בנובמבר 1887 נישא קנדי למרי אוגוסטה היקי.
לזוג נולדו ארבעה ילדים והם נשארו נשואים עד מותה של היקי ב-20 במאי 1923. עושרו הקנה להם בית בג'פריס פוינט במזרח בוסטון.
קנדי היה "תמיד מוכן לעזור לאירים בני מזל פחות עם קצת מזומן וכמה עצות הגיוניות".
אדם חברותי המסוגל להתערבב בנוחות הן עם האליטה הקתולית והן עם האליטה הפרוטסטנטית, קנדי עבר בהצלחה לפוליטיקה.
החל מ-1884, הוא הסב את הפופולריות שלו לתמיכה בדמוקרטים, שהיו מיעוט לעומת הכוח הדומיננטי הרפובליקני בבית המשפט הכללי של מסצ'וסטס.
הוא שירת חמש קדנציות רצופות של שנה בבית הנבחרים של מסצ'וסטס, ואחריהן שלוש קדנציות של שנתיים בבית העליון בסנאט של מסצ'וסטס.
הוא ביסס את עצמו כאחד המנהיגים הדמוקרטיים העיקריים של בוסטון, והוא נשא את אחד מנאומי המשנה עבור הנשיא המכהן גרובר קליבלנד בוועידה הלאומית של המפלגה ב-1888 בסנט לואיס.
עד מותו ב-1929, קנדי החזיק בעניין בחברת פחם ובכמות ניכרת של מניות בבנק, חברת Columbia Trust.
בשנותיו האחרונות, קנדי פיתח מחלת כבד ניוונית.
באפריל 1929, הוא אושפז בבית החולים דיקונס כדי לקבל טיפול.
הוא נפטר שם ב-18 במאי בגיל 71. הלווייתו נערכה בכנסיית סנט ג'ון האוונגליסטית בוינטרופ, מסצ'וסטס, ב-21 במאי.
הבוסטון גלוב דיווח כי מאות אבלים עמדו ברחובות כדי לצפות במסע הלוויה של קנדי ועסקים במזרח בוסטון נסגרו כדי לכבד אותו.
קנדי נקבר בבית הקברות הולי קרוס במלדן, מסצ'וסטס.
קנדי ג'וזף נישא לרוז פיצג'רלד (22 ביולי 1890 – 22 בינואר 1995), בתו הבכורה של ראש עיריית בוסטון ג'ון פ.
קנדי האב מונה בהמשך ליו"ר הרשות לניירות ערך בארצות הברית ושגריר ארצות הברית בבריטניה.
לג'וזף ולרוז קנדי נולדו תשעה ילדים, ביניהם נפגע מלחמת העולם השנייה ג'וזף פ.
קנדי הבן, נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי, התובע הכללי של ארצות הברית והסנאטור האמריקני רוברט פ.
קנדי, והסנאטור האמריקני טד קנדי.
פטריק ג'וזף קנדי השני הוא פוליטיקאי אמריקאי בדימוס ותומך בבריאות הנפש.
מ-1995 עד 2011, הוא כיהן כחבר דמוקרטי בבית הנבחרים של ארצות הברית ממחוז הקונגרס הראשון של רוד איילנד, והיה לחבר הקונגרס הראשון של דור ה-X כשנבחר ב-1995. הוא חבר לשעבר בוועדת האופיואידים ושימוש בסמים ומייסד שותף של One Mind, עמותה לבריאות הנפש.
הוא נולד וגדל בבוסטון, והוא הילד הצעיר והבן השני של הסנאטור הוותיק של מסצ'וסטס טד קנדי, ואחיין של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ון פ.
קנדי והסנאטור האמריקאי לשעבר רוברט פ.
קנדי סיים את לימודיו באקדמיית פיליפס באנדובר, מסצ'וסטס, וסיים עם תואר ראשון במדעים ממכללת פרובידנס.
הוא נבחר לבית הנבחרים של רוד איילנד ב-1989, והפך לבן הצעיר ביותר במשפחת קנדי שכיהן בתפקיד נבחר.
לאחר מכן הוא נבחר לייצג את מחוז הקונגרס הראשון של רוד איילנד.
הוא נבחר לאחר מכן לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן מ-3 בינואר 1995 ועד 3 בינואר 2011 (הקונגרסים ה-104 עד ה-111).
בבית הנבחרים, קנדי שירת בוועדות השירותים המזוינים ומשאבי הטבע לפני שמונה לוועדת ההקצאות.
בזמן מותו של אביו בסוף אוגוסט 2009, פטריק היה החבר האחרון שנותר ממשפחת קנדי שכיהן כנבחר ציבור בוושינגטון.
לאחר שבחר שלא להיבחר מחדש ב-2010 ועזב את תפקידו בשנה שלאחר מכן, זו הייתה הפעם הראשונה שאף אחד מבני משפחת קנדי לא החזיק בתפקיד נבחר מאז 1947. היעדרותם של בני משפחת קנדי בפוליטיקה הייתה זמנית, ובעקבות בחירות אמצע הקדנציה הבאות, ג'וזף קנדי השלישי נבחר לקונגרס וקרוליין קנדי מונתה לשגרירה.
קנדי נולד ב-14 ביולי 1967 בשכונת ברייטון בבוסטון, מסצ'וסטס.
הוא הצעיר מבין שלושה ילדים שנולדו לסנאטור אדוארד מור "טד" קנדי (1932–2009) (אחיו של ג'ון פ.
קנדי) והמוזיקאית/חברה/דוגמנית לשעבר וירג'יניה ג'ואן קנדי, לבית בנט (נולדה ב-1936).
אחותו קארה (1960–2011) הייתה מפיקת טלוויזיה וקולנוע, ואילו אחיו, טד הבן (נולד ב-1961), הוא עורך דין וחבר לשעבר בסנאט של מדינת קונטיקט.
פטריק נקרא על שמו של סבא רבא מצד אביו, איש העסקים והפוליטיקאי פטריק ג'וזף קנדי (1858–1929).
קנדי סיים את לימודיו ב-1986 באקדמיית פיליפס באנדובר, מסצ'וסטס.
הוא קיבל תואר ראשון במדעים ממכללת פרובידנס בשנת 1991.
בית הנבחרים של רוד איילנד
בעודו סטודנט צעיר במכללת פרובידנס, קנדי ניצח את ג'ון פ.
סקפינגטון ג'וניור, למועמדות הדמוקרטית במחוז ה-9. ב-1988, קנדי הפך לבן הצעיר ביותר במשפחת משפחת קנדי שכיהן כנבחר ציבור, כשזכה בבחירות לבית הנבחרים של רוד איילנד בגיל 21. הוא שירת שתי קדנציות בבית הנבחרים וייצג את המחוז ה-9 בפרובידנס.
הוא בחר שלא להתמודד על קדנציה שלישית והוחלף על ידי אנסטסיה פ.
בשנת 1994, קנדי נבחר כדמוקרטי לייצג את מחוז הקונגרס הראשון של רוד איילנד בבית הנבחרים האמריקאי.
קנדי היה המוביל של חוק השוויון בבריאות הנפש וההתמכרות, שעבר ב-3 באוקטובר 2008.
קנדי חיבר ומימן את חוק ההזדקנות החיובית, חוק היסודות ללמידה, שהקים תוכנית מענקים לשיפור הבריאות הנפשית והרגשית של ילדי בית ספר באמצעות בדיקות סקר והתערבות מוקדמת, חוק יוזמת הנוירוטכנולוגיה הלאומית, חוק הגנומיקה והרפואה האישית; חוק ה-COMBAT PTSD; חוק שותפות אחות-משפחה, חוק טיפול ותמיכה במטפלים באלצהיימר, וחוק המוכנים, הרצון והיכולת.
קנדי היה בין המייסדים של הוועדה לתסמונת דאון של הקונגרס ושל ארגון הבריאות של המאה ה-21 ושימש כסגן יו"ר השדולה האינדיאנית.
הוא גם הצטרף לוועדת השיט של הקונגרס; ועדה בנושאים ארמניים; ועדה בנושאים הלניים; לשכת שירותי הכבאות; ארגון זכויות האדם; כנס נסיעות ותיירות; ועדת המשמר הלאומי ורכיבי מילואים; הוועדה האמריקאית הפורטוגזית (יו"ר משותף); והוועדה של האמריקאים המבוגרים.
הוא היה מייסד סניף רוד איילנד של הוועדה הלאומית למניעת התעללות בילדים ועמד בראש ועדת הקמפיין של הקונגרס הדמוקרטי במשך שנתיים (1999–2001).
במהלך כהונתו כיו"ר DCCC, קנדי הפך למוביל באירועים פוליטיים דמוקרטיים ובגיוסי כספים ברחבי המדינה.
ועדת המשנה להקצאות בית ארצות הברית למסחר, צדק, מדע וסוכנויות קשורות
ועדת המשנה להקצאות בית ארצות הברית בנושא עבודה, בריאות ושירותי אנוש, חינוך וסוכנויות קשורות
ועדת המשנה להקצאות בית ארצות הברית לבנייה צבאית, לענייני חיילים משוחררים וסוכנויות קשורות
ועדת המשנה של בית הנבחרים של ארצות הברית בנושא עבודה, בריאות ושירותי אנוש, חינוך וסוכנויות קשורות
קנדי פעל למען השגת המושב שהתפנה על ידי רונלד מצטלי (שפרש) בבחירות למחוז הקונגרס הראשון ברוד איילנד ב-1994. הוא ניצח בבחירות, והביס את המועמד הרפובליקני קווין ויג'ילנטה.
קנדי היה אחד מארבעת הדמוקרטים בבחירות לקונגרס של 1994 שזכו במושב בקונגרס שהוחזק בעבר על ידי רפובליקני, בעוד שהרפובליקנים זכו בעשרות מושבים כדי להשתלט על הבית האמריקני.
הוא נבחר מחדש כל שנתיים מ-1996 עד 2008 ולא התמודד לבחירה מחדש ב-2010.
בשנת 2000 שקל קנדי להתמודד מול לינקולן צ'ייפי הרפובליקני בבחירות לסנאט האמריקאי ברוד איילנד, אך במקום זאת בחר להתמודד לבחירה מחדש.
קנדי זכה באותה העת למינוי לוועדת ההקצאות של בית הנבחרים, תפקיד בעל פרופיל גבוה שגרם לו לעזוב את המירוץ לסנאט.
הוא שוב שקל להתמודד מול צ'ייפי ב-2006, אך במקום זאת בחר להתמודד לבחירה מחדש.
קנדי לא התמודד לבחירה מחדש ב-2010 והשלים את כהונתו האחרונה בינואר 2011. הוא סיים את כהונתו ה-8 בסיום הקונגרס ה-111 של ארצות הברית.
מאז שעזב את הקונגרס, קנדי כתב ודיבר בפומבי על מאבקו הארוך בהפרעה דו-קוטבית ובהתמכרות לסמים והפך לתומך מוביל למערכת בריאות נפש חזקה יותר בארצות הברית.
בשותפות עם שרי וגארן סטגלין בשנת 2011, קנדי השיק את One Mind (לשעבר One Mind for Research) במטרה לקדם את חקר מחלות המוח.
One Mind תומך באבחון טוב יותר ובטיפולים חדשים לקידום גילוי מדעי המוח וממלא את הפערים במימון המחקר על ידי הפצת כספים הנתמכים על ידי תורמים.
קנדי הקים את פורום קנדי בשנת 2013, מלכ"ר לבריאות התנהגותית, שהוא מנכ"ל שלה, במטרה להוביל את הדיאלוג הלאומי על שינוי בטיפול בבריאות הנפש ובטיפול בהתמכרויות על ידי איחוד תומכי בריאות הנפש, מנהיגים עסקיים וסוכנויות ממשלתיות סביב נושא משותף מערכת עקרונות, כולל יישום מלא של חוק השוויון הפדרלי.
בשנת 2018, פוליטיקו כינתה את קנדי "השחקן הבלתי סביר של חברות המבקשות ליהנות מהתגובה של מיליארדי דולרים של ממשל טראמפ למשבר האופיואידים".
קנדי יושב במועצות המנהלים של שמונה תאגידים המעורבים בתגובת הממשלה למשבר הסמים.
הוא "מחזיק במניות בחברות" ו"גובה דמי דירקטורים" מהארגונים האחרונים, שרבים מהם "עומדים ליהנות ממאמצים חדשים בקונגרס ובממשל טראמפ להילחם במשבר האופיואידים".
ככזה, קנדי לחץ על "עמיתים לשעבר בקונגרס כדי לתמוך ברמות גבוהות יותר של הוצאות".
בשנת 2015, הוא היה שותף לכתיבת "מאבק משותף: מסע אישי דרך העבר והעתיד של מחלות נפש והתמכרות" המפרט את מסעו דרך מחלות נפש, התמכרות והסברה הפוליטית המתמשכת שלו לחקיקה פדרלית לתמיכה בבריאות הנפש וההתמכרות.
בשנת 2016 הקים קנדי את Advocates for Opioid Recovery יחד עם יו"ר בית הנבחרים לשעבר ניוט גינגריץ' ואן ג'ונס, לשעבר יועץ מדיניות הפנים של הנשיא ברק אובמה.
הוא גם מייסד שותף של Smart Approaches to Marijuana, שהוקמה ב-2013 עם קווין סבט ודייוויד פרום, קבוצה נגד לגליזציה.
בהקשר של הצעה 64 של קליפורניה, קנדי טען שתנועת הלגליזציה "מסכנת את הילדים שלנו" ו"חושפת ילדים מקהילות צבעוניות לאפליה גזעית יותר מבעבר".
קנדי הוא תומך קולני לרפורמה בתחום הבריאות.
במהלך כהונתו בקונגרס, הוא הצטרף לסנאטור האמריקני פיט דומניצ'י (רפובליקני מניו מקסיקו) בהצגת חקיקה המציבה מחלות נפש תחת מטריית ביטוח הבריאות.
הוא היה נותן החסות הראשית של אחת מפיסות החקיקה המרכזיות של 2008, חוק השוויון לבריאות הנפש, הצעת חוק המחייבת את רוב קופות החולים הקבוצתיות לספק כיסוי לטיפול במחלות נפש שהוא לא פחות מגביל מהכיסוי הניתן למחלות גופניות.
הוא היה חסיד נלהב של הוספת הטבה מקיפה של תרופות מרשם למדיקר והתנגד בעקביות לניסיונות להפריט את תוכנית מדיקר.
קנדי גם נשא נאומים רבים הדוגלים בהכוונה מחדש של מערכת הבריאות האמריקאית לטיפול מונע.
הוא זכה בפרסים רבים על התמיכה שלו בתחום הבריאות, כולל פרס הזיכרון לפול א.
צונגאס של קרן לימפומה לחקר הלימפומה וכן פרס הכבוד של אגודת הלוקמיה והלימפומה של הקונגרס.
הוא גם קיבל את האגודה למדעי המוח - פרס השירות הציבורי (2002), אלי לילי והחברה 2003 פרס שילוב מחדש של עוזרים לנוע קדימה באינטגרציה, פרס הנשיא של ארגון הפסיכואנליטי האמריקאי לשנת 2003, פרס האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה (2003), וברית התמיכה בדיכאון ודו-קוטבית - פרס פול ולסטון לבריאות הנפש (2003).
בנאום שנשא ב-7 במרץ 2008 במועדון קליבלנד סיטי, קנדי הודה שיש לו הפרעה דו-קוטבית ובהיותו אלכוהוליסט מחלים.
לו ולאחיו יש משמורת חוקית על אמם, שנאבקת זמן רב באלכוהוליזם.
קנדי כיהן בוועדת הנשיא למאבק בהתמכרות לסמים ומשבר האופיואידים במשרד הלאומי למדיניות בקרת סמים ב-2017.
קנדי היה בצד הנגדי של הדיון במלחמת עיראק כאביו.
הוא הצטרף עם 80 דמוקרטים בבית הנבחרים בהצבעה בעד אישור ההחלטה לשימוש בכוח צבאי נגד עיראק 2002 (דעת המיעוט בקרב הדמוקרטים בבית הנבחרים), בעוד שאביו בסנאט הצטרף לדמוקרטים נגד המלחמה בהצבעה נגד הצעת החוק, שהייתה עמדת מיעוט בקרב הדמוקרטים בסנאט.
ב-28 בינואר 2008, קנדי הצטרף לאביו בתמיכה בברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, וקבע שאובמה הוא "הנוגדן המושלם לג'ורג' בוש".
לפני כן, קנדי הצטרף לבן דודו הראשון טימותי שריבר בתמיכה בסנאטור האמריקני כריסטופר דוד מקונטיקט.
קנדי הודה בטיפול בקוקאין במהלך שנות העשרה שלו, והודה כי השתמש לרעה באלכוהול ובסמים אחרים בזמן שהיה סטודנט במכללת פרובידנס.
הוא חיפש טיפול להתמכרות ל-OxyContin בשנת 2006. בשל ניסיונו בהתמכרות, קנדי תומך נגד הלגליזציה של מריחואנה, אך תומך בה לשימוש רפואי.
גבעת הקפיטול תאונת נהיגה בשכרות
ב-4 במאי 2006, קנדי התרסק עם רכבו לתוך מתרס בגבעת הקפיטול בוושינגטון, בשעה 2:45 לפנות בוקר פקיד במשטרת הקפיטול של ארצות הברית אמר כי חבר הקונגרס נראה שיכור כשהתרסק במכוניתו.
לדברי קנדי, הוא היה מבולבל מתרופות המרשם Ambien ו-Phenergan.
על פי החשד, מקורות אנונימיים ראו את קנדי שותה בבר הוק אנד דאב הסמוך לפני התאונה.
קנדי גם הצהיר בפני השוטרים שהוא "איחר להצבעה".
עם זאת, ההצבעה האחרונה של הלילה התרחשה כמעט שש שעות קודם לכן.
מבחן הפיכחון הסטנדרטי בשטח לא נערך, וקנדי שוחרר הביתה על ידי קצין.
ב-5 במאי 2006, קנדי הודה בפומבי שיש לו התמכרות לתרופות מרשם והודיע שהוא יכניס את עצמו מחדש למתקן לגמילה מסמים במרפאת מאיו במינסוטה, שם הוא ביקש טיפול בהתמכרויות קודמות.
הוא הצהיר כי אין לו זכר מתאונת הדרכים.
ב-8 במאי 2006, קנדי זכה למפגן תמיכה כאשר הוא זכה לתמיכה של המפלגה הדמוקרטית של רוד איילנד.
ב-13 ביוני 2006, עשה קנדי עסקה עם התובעים והודה באשמת נהיגה תחת השפעת תרופות מרשם.
הוא נידון לשנה על תנאי וקנס בסך 350 דולר.
שניים משלושת האישומים (נהיגה בחוסר זהירות ואי הצגת רישיון נהיגה) בוטלו.
הוא גם נצטווה להשתתף בתוכנית שיקום הכוללת בדיקות שתן שבועיות, פגישות פעמיים בשבוע עם קצין מבחן, פגישות כמעט יומיות של אלכוהוליסטים אנונימיים ומפגש שבועי של מכורים מחלימים.
ב-12 ביוני 2009, הודיע קנדי שהוא שוב נכנס לגמילה, לזמן בלתי מוגבל במתקן לא ידוע.
בהצהרה לעיתונות אמר קנדי כי ההחלמה שלו היא "תהליך לכל החיים" וכי הוא יעשה כל מה שנדרש כדי לשמור על בריאותו: "החלטתי להתרחק זמנית מהשגרה הרגילה שלי כדי להבטיח שאני להיות ערני ככל האפשר בהחלמה שלי", אמר קנדי.
נכון לשנת 2018, קנדי אומר שהוא פיכח כבר יותר משש שנים.
אביו, הסנאטור ממסצ'וסטס טד קנדי, מת ב-25 באוגוסט 2009. פטריק נשא הספד דומע בהלוויה, ואמר כי "הוא [טד] היה גאה מאוד לראות את כולכם כאן היום נותנים כבוד אחרון ומחווה לזכרו".
הוא הרחיב יותר על חוויותיו עם אביו בילדותו, ואמר שאביו יישאר ליד מיטתו במהלך התקפי הבריאות התכופים שלו.
כאשר קנדי החליט לא להתמודד לבחירה מחדש ב-2010, הוא הצהיר כי זה בגלל שחייו "תפסו כיוון חדש".
מארק ויינר, מגייס תרומות גדול של המפלגה הדמוקרטית ברוד איילנד ואחד התומכים הפיננסיים הבכירים של קנדי, אמר: "קשה לקום וללכת לעבודה כל יום כשבן הזוג שלך לא שם.
אני חושב שפשוט היה לו לב שבור לאחר שאביו נפטר."
קנדי מתגורר כעת בבריגנטין, ניו ג'רזי.
במרץ 2011, הוא הכריז על אירוסיו למורה להיסטוריה בכיתה ח' איימי סאוול.
בני הזוג נישאו ב-15 ביולי 2011 ב-Hyannis Port, מסצ'וסטס.
יש להם שני בנים ושתי בנות:
אוון פטריק קנדי (נולד ב-15 באפריל 2012)
נורה קארה קנדי (נולדה ב-19 בנובמבר 2013)
נל אליזבת קנדי (נולדה ב-29 בנובמבר 2015)
בינואר 2020, איימי קנדי הכריזה על מועמדותה למועמדות הדמוקרטית לקונגרס של ארצות הברית, לייצג את מחוז הקונגרס השני של ניו ג'רזי.
איימי קנדי ניצחה את בריג'יד קלהאן הריסון בפריימריז הדמוקרטית ביולי, והתמודדה עם המועמד הדמוקרטי שהפך לרפובליקאי ג'ף ואן דרו בבחירות הכלליות בנובמבר.
בסופו של דבר היא הובסה על ידי ואן דרו.
פטריק אגיימנג הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שארלוט מה-MLS ובנבחרת ארצות הברית.
אגיימנג נולד באיסט הרטפורד שבקונטיקט, ארצות הברית, להורים ממוצא גאנאי.
הוא גדל במחלקת הנוער של הרטפורד הליונס.
בהמשך שיחק בקבוצות המכללות איסטרן קונטיקט ווריורס ורוד איילנד ראמס, ובעת ששיחק באחרונה, שיחק גם בקבוצה החצי-מקצוענית וסטרן מאס פיונירס.
ב-22 בדצמבר 2022 נבחר אגיימנג בדראפט ה-MLS בבחירה מספר 12 על-ידי שארלוט בטרייד עם קולורדו ראפידס, וב-24 בפברואר 2023 חתם על חוזה מקצועני במועדון.
ב-18 בינואר 2025 ערך אגיימנג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, כשהבקיע בניצחון 3-1 על נבחרת ונצואלה במשחק ידידות.
פטריק ג'ונסון הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ג'ונסון נולד באורלנדו, פלורידה, הוא החמישי מבין שישה ילדים.
הוא ושלושה מאחיו הוחתמו על ידי סוכן בנאשוויל.
תוך שלושה שבועות לאחר החתימה על חוזה הוא נבחן לשחק בפרסומת והתקבל.
בשנת 2011 שיחק בסרט הטלוויזיה "ילדות רעות 2".
באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "קשיחות הכרחית".
בשנת 2014 שיחק בסרט אהבה אינסופית.
בסרט מככבים אלכס פטיפר וריס וייקפילד.
באותה שנה שיחק בסרט חבלה.
בשנת 2015 שיחק בסרט "בחזרה לאתמול".
שנהכותרתתפקידהערות2007Masterדארןסרט קצר2009Digital Diary: Robbyרוביסרט קצר2011Giggityסיימוןסרט קצר2011Parallaxחוטףסרט קצר2014אהבה אינסופיתכריס בטרפילד2014חבלהגיי'קוב וארטון2015בחזרה לאתמולטוד2016Maximum Rideפאנג2016Bus Driverפול2017County Lineנאט2017Baker's Manדאג2017All Saintsהאב ג'פרס2022County Line: No Fearנאט
שנה כותרת תפקיד הערות 2010Christmas Cupid בראד סרט טלוויזיה 2011ילדות רעות 2 ניק "ביג זי" צימר סרט טלוויזיה 2011–2013קשיחות הכרחית ריי סנטינו ג'וניור.
25 פרקים 2013 מהפכה בס בצעירותופרק אחד 2015Meet My Valentine הנסון קרטר סרט טלוויזיה 2015 אקסטנט לוקאס 5 פרקים 2015Finding Carter נדפרק אחד 2016 הבת המושלמת הנסון קרטר סרט טלוויזיה 2018 ילדותימפעיל בובה 2 פרקים 2019Scream: Resurrection אייברי קולינספרק אחד
שנה פרסקטגוריהעבודהתוצאההערות2013 פרס אמן צעיר ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה - שחקן צעיר מובילקשיחות הכרחית
פטריק ג'וזף סאליבן היה פוליטיקאי אמריקאי.
הוא היה ראש עיריית קספר, ויומינג, מ-1897 עד 1898 והיה חבר רפובליקני בסנאט של ארצות הברית מוויומינג מ-1929 עד 1930.
סאליבן נולד בחווה ב-17 במרץ 1864 בקילקרוהיין, מערבית לבאנטרי, מחוז קורק, אירלנד.
הוא היגר לארצות הברית בשנת 1888, נחת בעיר ניו יורק ועבר לטריטוריית ויומינג שם גידל כבשים ברולינס.
הוא עבר לקספר ב-1892, והתעניין בבנקאות, בהפקת נפט ובמפעלים שונים אחרים.
הוא היה חבר בבית הנבחרים של ויומינג מ-1894 עד 1896, ומ-1898 עד 1900. הוא כיהן כראש העיר קספר מ-1897 עד 1899. בשנים 1912 ו-1916 כיהן כציר לוועידה הלאומית הרפובליקנית מטעם ויומינג.
הוא היה חבר בוועדה הלאומית הרפובליקנית מוויומינג ב-1924.
ב-5 בדצמבר 1929, הוא מונה למלא את מקומו של פרנסיס וורן בסנאט של ארצות הברית, לאחר שזה נפטר במהלך כהונתו.
הוא כיהן בסנאט האמריקאי עד 30 בנובמבר 1930, כאשר רוברט ד.
הוא לא הועמד לבחירות למילוי התפקיד הפנוי.
סאליבן מת ב-8 באפריל 1935 בסנטה ברברה, קליפורניה, ונקבר בבית הקברות היילנד בקספר, ויומינג.
פטריק אלווין (בשוודית: Patrik Allvin; נולד ב-10 באוקטובר 1974) הוא שחקן הוקי קרח שוודי לשעבר וכיום משמש כמנכ"ל ונקובר קנאקס.
במהלך קריירת המשחק שלו בהוקי קרח, אלווין שיחק עבור לקסנד בליגת ההוקי השוודית, כמו גם במספר מועדונים אחרים בדרג השוודי הראשון.
הוא שיחק גם עבור קוויבק ראפלס ב-IHL, ופנסקולה אייס פיילוטס ב-ECHL.
אלווין עבד כסקאוט אירופאי עבור מונטריאול קנדיאנס בין 2002 ל-2006. הוא עבד עבור פיטסבורג פינגווינס במשך 16 שנים, זכה בשלושה גביעי סטנלי ובסופו של דבר מונה לעוזר מנכ"ל ולמנכ"ל זמני לאחר עזיבתו של ג'ים רתרפורד.
ב-26 בינואר 2022, הוכרז אלווין כמנכ"ל ה-12 בהיסטוריית הקנאקס.
אלווין הוא המנכ"ל השוודי הראשון ב-NHL.
פטריק אוסטרהאגה הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בפרייבורג מהבונדסליגה.
אוסטרהאגה הוא תוצר מחלקות הנוער של מארקלוהה, ורדר ברמן ובורוסיה דורטמונד.
הוא החל את הקריירה הבוגרת שלו ב-2020 בקבוצת המילואים של בורוסיה דורטמונד, ששיחקה בליגה האזורית.
ב-7 ביוני 2021 עבר לבוכום מהבונדסליגה.
הוא ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו בבונדסליגה ב-2 באוקטובר 2021, כשנכנס כמחליף מאוחר בהפסד 3–0 לר.ב.
ב-15 באפריל 2024 הודיעה פרייבורג מהבונדסליגה על החתמתו של אוסטרהאגה החל מקיץ 2024.
אוסטרהאגה שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, כולל בנבחרת עד גיל 18 ונבחרת עד גיל 19.
פטריק ברג (בנורווגית: Patrick Berg; נולד ב-24 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדת הקשר האחורי בבודה/גלימט מליגת העל הנורווגית, בה הוא גם משמש כקפטן, ובנבחרת נורווגיה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים במדי בודה/גלימט ב-12 ביולי 2014, בהפסד 3–0 לאוד.
ב-20 בדצמבר 2021 חתם ברג בלאנס מהליגה הצרפתית על חוזה עד 2026.
ב-29 באוגוסט 2022 חזר ברג לבודה/גלימט מליגת העל הנורווגית וחתם על חוזה לחמש שנים.
ב-24 במרץ 2021 ערך ברג את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, במשחק מוקדמות מונדיאל נגד גיברלטר.
אביו, יורגן, סבו, האראלד, דודיו, ארילד ורונאר, ודודו רבא קנוט ברג שיחקו כולם בבודה/גלימט.
האראלד, יורגן ורונאר שיחקו גם בנבחרת נורווגיה.
שחקן השנה בליגת העל הנורווגית: 2021
קבוצת העונה בליגה האירופית: 2024/2025
שחקן החודש בליגת העל הנורווגית: יוני/יולי 2025