tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מתן עדיפות לביקורות עדכניות – ישנה סכנה שמשתמשים בעלי מוניטין טוב יתחילו להתדרדר תוך שהם ממשיכים ליהנות מהמוניטין הטוב שלהם בעבר.
לכן יש לתת עדיפות ובולטות לביקורות חדשות.
סנקציות לא משפטיות' – צריכה להיות לבעלי האתר יכולת להטיל סנקציות על משתמשים לא אמינים, למשל לחסום אותם מכתיבת המלצות נוספות.
היתרון של יכולת זו הוא כפול: היא מרחיקה משתמשים בעיתיים ויוצרת הרתעה אצל שאר המשתמשים
במחשבים, מערכת מורשת או מערכת לגאסי היא שיטה, טכנולוגיה, מערכת מחשוב או תוכנה ישנה.
מערכת מורשת יכולה עדיין להימצא בשימוש ויכולה גם שלא.
אפילו אם המערכת כבר לא נמצאת בשימוש, היא עשויה עדיין להשפיע על הארגון בעקבות התפקיד ההיסטורי שלה.
יכול להיות שנתונים היסטוריים לא עברו התאמה לפורמט של המערכת החדשה והם נשמרים במערכת החדשה על ידי שימוש בטבלאות המרה ייעודיות (schema crosswalk), או שהם יכולים להתקיים רק במחסן נתונים.
בכל מקרה, לנתונים אלה יכולה להיות השפעה רבה על הבינה העסקית והדיווח המבצעי (operational reporting) בארגון.
מערכת מורשת יכולה להמשיך להיות בשימוש ממגוון סיבות, לעיתים גם זמן רב לאחר סיום תקופת התמיכה של הספק בה - דבר העשוי להוביל לאתגרי תמיכה ותחזוקה.
יכול להיות שהמערכת עדיין מספקת את צורכי המשתמש, על אף שכבר קיימות טכנולוגיות או שיטות חדשות ויעילות יותר לביצוע המשימה.
יחד עם זאת, ההחלטה לשמור על המערכת הישנה יכולה להיות מושפעת משיקולים כלכליים כגון אתגרים בהחזר השקעות, תלות במפיץ המקורי אשר עלולה לגרור עלויות גבוהות בניסיון לעבור ממנו (vendor lock-in), האתגרים הטבועים בשינויים במבנה של העסק, ומגוון סיבות אחרות שאינן פונקציונליות.
סיבות אפשריות להמשך שימוש במערכת מורשת
המערכת פועלת בצורה משביעת רצון, והבעלים אינו רואה סיבה להחליף אותה.
תכנון מחדש או החלפה של המערכת נמנעים עקב העלויות הגבוהות הכרוכות בכך, בגלל שהמערכת גדולה, מונוליטית ומורכבת.
בהשוואה ליתרונות המצופים כתוצאה מהחלפת המערכת הישנה, הדרכת עובדים בשימוש במערכת חדשה יכולה להיות יקרה יותר מבחינת איבוד זמן וכסף.
נדרשת זמינות כמעט תמידית של המערכת, כך שלא ניתן להוציא אותה משירות, והעלות של תכנון מערכת חדשה בעלת רמות זמינות דומות היא גבוהה.
דוגמאות למערכות כאלה כוללות: חשבונות לקוחות בבנק, מערכות ממוחשבות להזמנת טיסות, מערכות פיקוח טיסה, מערכות שליטה ברשת החשמל, תחנות כוח גרעיניות, מערכות הגנה צבאיות, ועוד.
אופן הפעולה של המערכת אינו ברור לגמרי.
מקרים כאלה יכולים להתרחש כאשר המתכננים של המערכת עזבו את הארגון והמערכת אינה מתועדת לגמרי, או שהתיעוד אבד.
משתמשי המערכת מצפים כי במידת הצורך ניתן יהיה להחליף אותה בקלות.
בעיות אפשריות בשימוש במערכות מורשת
לדעת מהנדסי תוכנה רבים, מערכות מורשת הן בעייתיות מכמה סיבות:
לעיתים תוכנות לגאסי רצות על גבי חומרה מיושנת (ובדרך כלל גם איטית), והופך להיות קשה יותר ויותר להשיג חלקי חילוף עבור מחשבים כאלה.
כאשר תוכנת לגאסי רצה על גבי חומרה מיושנת, העלות של תחזוקת המערכת עשויה להיות גבוהה יותר ביחס לעלות של החלפת התוכנה והחומרה גם יחד, אלא אם כן קיימת אפשרות כלשהי לאמולציה או תאימות לאחור שתאפשר להריץ את התוכנה על חומרה חדשה.
מערכות כאלה עשויות להיות קשות לתחזוקה, לשיפור או להרחבה בגלל קושי בהבנת המערכת.
יכול להיות שצוות המומחים בתפעול המערכת פרשו מהארגון או שכחו את מה שידעו על המערכת, והצוות החדש שנכנס לתחום לאחר שהוא כבר הפך להיות "מורשת", מעולם לא למד את המערכת.
מצב זה יכול להיות חמור יותר במקרה של חוסר בתיעוד המערכת או איבוד שלו.
מערכות מורשת עשויות להיות פגיעות בגלל חוסר בתיקוני אבטחה שאינם זמינים או לא יושמו במערכות הפעלה ויישומים ישנים.
יכולות להיות גם הגדרות ייצור שעלולות לגרום לבעיות אבטחה.
בעיות אלה יכולות לגרום למערכת להיות תחת סיכון להפרץ על ידי תוקפים חיצוניים או אנשים בעלי מידע פנימי.
אינטגרציה עם מערכות חדשות יותר גם היא עשויה להיות בעייתית בגלל שיכול להיות שתוכנות חדשות משתמשות בטכנולוגיות שונות לגמרי.
היכן שלא ניתן להחליף מערכות מורשת באמצעות תהליך של הוצאתן משירות תוך שימור הגישה אל הנתונים ההיסטוריים השמורים בהן (application retirement), עדיין אפשר לשפר אותן או לעשות להן "מתיחת פנים".
רוב הפיתוח מתמקד בהוספת ממשקים חדשים למערכת מורשת.
הטכניקה הנפוצה ביותר היא לספק ממשק משתמש גרפי מבוסס ווב עבור יישומי מיינפריים מבוססי מסוף.
דבר זה עשוי לפגוע בפרודוקטיביות של הצוות כתוצאה מזמני תגובה איטיים יותר ושימוש בפעולות מבוססות עכבר שיכולות להיות איטיות יותר.
עם זאת, זה בכל זאת נחשב ל"שדרוג", מאחר שסגנון הממשק מוכר וקל לשימוש עבור משתמשים לא מקצועיים.
שיטות כאלה לעיתים קרובות כוללות שימוש בתווכה.
מערכת לניהול למידה היא תוכנה לניהול, תיעוד, מעקב, דיווח, אוטומציה והעברה של קורסים חינוכיים, תוכניות הדרכה או תוכניות למידה ופיתוח.
מערכת לניהול למידה מאפשרת רישום לומדים, מעקב אחר התקדמות בלמידה, ביצוע מטלות ומעקב ציונים.
מערכות ניהול הלמידה נוצרה ישירות מהתפתחות הלמידה המתקושבת.
הן התמודדו עם גידול מסיבי בשימוש עקב הגידול בלמידה מרחוק במהלך מגפת הקורונה.
מערכת לניהול למידה (LMS) היא סביבה ממוחשבת, אשר נותנת מענה לכל הפעילויות המנהליות הקשורות בתהליכי למידה או הדרכה.
כל מערכת לניהול למידה טיפוסית מנהלת מסד נתונים ומערכת הרשאות של לומדים ופרופילים.
היא מאפשרת קטלוג של קורסים, מרכזת ומעבדת את תוצאות הלמידה באמצעות מבחנים או מטלות ומספקת דוחות לדרג המנהל את ההדרכה.
מעקב אחר תוצאות הלמידה וריכוזן אל מערכת אחת הוא כלי לצורך הערכת הידע בארגון וניצול טוב יותר של הידע של העובדים מחד, והשלמת פערים הקיימים בידע מאידך.
מערכות ניהול ידע משולבות במוסדות חינוך והשכלה גבוהה וכן בחברות מסחריות ומאפשרות לארגון להיות ארגון-לומד.
מערכות לניהול למידה המספקות כלים ליצירת יחידות לימוד (מחוללים), ניהול כיתות, ניהול ידע ברמות שונות, ניהול פערי ידע והסמכות, התאמה מדויקת של ידע לשולחן העבודה של הלומד הבודד, ניהול חניכה, כלים מקוונים (צ'אטים ודומיהם), קהיליות למידה ועוד.
המערכת יכולה להכיל גם אוסף של בנק מבחנים המאפשר לבדוק את רמת הידע של הלומד ולזהות את פערי הידע.
בהתאם לפערי הידע, הלומד יקבל תכנים מותאים באמצעות לומדה או כלים אחרים.
ניהול משתמשים וקורסים - פיתוח קורסים, רישום לומדים, מעקב אחר ההתקדמות במטלות הקורס, הבחנות ועוד.
שימוש באמצעי לימוד מגוונים (סרטונים, קובצי שמע, קובצי טקסט, קורסים מקוונים, לימוד בקבוצות ועוד)
הפקת דוחות והערכה ומשוב ללומדים ולמרצים
אנליטקות למידה - כלים ומנגנונים שמטרתם לאפשר הבנה ושיפור תהליכי הוראה ולמידה
יתרונות וחסרונות מערכות לניהול למידה
1. יתרונות מערכות לניהול למידה
היא כלי חיוני בקורס המקוון לצורך ארגון המידע ההערכתי, התמודדות עם עומס נתונים ותוצרים ותמונת מצב עדכנית אודות התקדמות הלומדים ותכנון ההוראה.
מסייעת לחיזוק הקשר האישי בין המנחה ללומדים, עידוד לעמידה בלוחות זמנים.
עם הדרכה מתאימה, מקדמת תהליכי הערכה חלופית ומעצבת.
2. חסרנות מערכת לניהול למידה
שימוש יתר בפריטי הערכה סגורים, כגון: מבחנים רבי ברירה.
זניחת היבטים של הכוונה עצמית בלמידה, בשל התלות במנחה.
למידה שיתופית מופחתת מהרצוי בשל חוסר האפשרות לראות את התוצרים של העמיתים והשיח אודותיהם.
מערכת למניעת חדירות היא התקן או תוכנה המנטרת מערכת או תעבורת הרשת, חושפת מתריעה וחוסמת פעולות חשודות, ניסיונות גישה בלתי מורשים, התקפות על הרשת או כל פעולה אשר מנוגדת לחוקים שהוגדרו מראש.
מערכות למניעת חדירה מבצעות ניתוח מעמיק של תעבורת הרשת, דבר הדורש משאבים רבים, לכן מקובל להציבה מאחורי חומת אש המסננת את תעבורת הרשת הראשונית ובכך תפחית את העומס ממערכת מניעת החדירה (IPS).
מערכות למניעת חדירה (IPS) כוללות בתוכן גם מערכות לגילוי חדירה (IDS) אולם ההבדל ביניהם הוא אופן הפעולה.
למערכת למניעת חדירה יכולת לבצע מספר פעולות בו זמנית, כגון: התראה על התקפות ופעילות חשודה, מחיקת מנות וקבצים זדוניים, איפוס חיבורים, חסימת כתובות IP, איתור ותיקון שגיאות בהעברת נתונים.
בניגוד למערכת לגילוי חדירה אשר חושפת, מתריעה ומתעדת פעולות אלה בלבד.
למערכות IPS מספר שיטות לאיתור ומניעת תעבורת רשת חשודה :
מערכת למניעת חדירות ברשת (NIPS): ממוקמת בנקודה אסטרטגית, עוקבת אחר כל תעבורת הרשת ואינה מחפשת אחר שינויים בקובצי המחשב.
תפקידה לאתר שינויים והתקפות בתעבורת הרשת ולחסום אותם במידת הצורך.
מערכת למניעת חדירות ברשתות אלחוטיות (WIPS): מפקחת על הרשת האלחוטית, מזהה תנועות חשודות על ידי ניתוח פרוטוקולים ומונעת מהם גישה אל הרשת.
מערכת לניתוח התנהגות הרשת (NBA): בוחנת את תעבורת הרשת כדי לזהות איומים היוצרים תנועת רשת חריגה, כגון: התקפות מסוג מניעת שירות (DDoS) ותוכנות זדוניות.
מערכת למניעת חדירות מבוססת מחשב מארח (HIPS): בוחנת שינויים בקובצי מערכת ההפעלה של מחשב או התקן בודד, עוקבת אחר אירועים ופעולות חשודות חוסמת ומדווחת עליהם למנהל המערכת.
מערכת למניעת דלף מידע היא תוכנה המנטרת, מדווחת ומונעת פרצות נתונים בתוך הארגון ומחוצה לו.
המערכת מנטרת נתונים ובהתאם למדיניות החוקים שנקבעה מראש חוסמת העברת המידע אל גורמים בלתי מורשים.
הדלפות מידע יכולות להתרחש בכוונת זדון או כתוצאה מטעויות אנוש.
תקריות של אובדן ודליפת נתונים הופכות לאירוע אבטחתי כאשר המידע שדלף מכיל נתונים רגישים כגון: פרטים על לקוחות החברה, מידע פיננסי, כרטיסי אשראי ועוד.
לעיתים, הנתונים שדלפו עשויים להיות בעלי ערך רב ולהירכש על ידי מתחרים וגורמים בלתי מורשים.
מונחים נוספים הקשורים למניעת דלף מידע:
ניתן לחלק את האמצעים הטכנולוגיים המשמשים לטיפול באירועי דליפת מידע למספר קטגוריות:
חומת אש, מערכת לגילוי חדירות (IDS) ותוכנות אנטי וירוס, הם מוצרים זמינים המגנים מפני התקפות חיצוניות ופנימיות.
השימוש בחומת אש, מונע גישה של אנשים מבחוץ, אל הרשת הפנימית.
מערכת גילוי חדירות מזהה ניסיונות חדירה של אנשים מבחוץ.
באמצעות סריקות אנטי וירוס ניתן לזהות סוסים טרויאניים השולחים מידע רגיש אל גורם מחוץ לארגון.
תפקידם של אמצעים אלה הוא לאתר נתיבים המתירים גישה אל המידע הרגיש למרות שנחסמו מראש (גישה אל מסדי נתונים).
בנוסף ליכולות לימוד והכרת המשתמש על ידי ניטור הקשות, תיעוד מעבר בין תיקיות ובדיקת הרשאות וזאת כדי להבין אם למשתמש יש כוונת זדון.
מערכות המנסות למנוע שליחת מידע רגיש אל מחוץ לארגון ובודקת בעיקר משתמשים להם מותרת הגישה אל הנתונים השמורים.
כדי לסווג מידע מסוים כרגיש, יש צורך בהתאמת מדויקת כגון: שימוש במילות מפתח, טביעות אצבע, שיטות סטטיסטיות ועוד.
זיהוי ומניעת דלף העובר ברשת
הטכנולוגיה מותקנת בנקודות היציאה ברשת ומנתחת את התעבורה כדי לאתר נתונים רגישים שנשלחו תוך הפרה של מדיניות אבטחת המידע.
זיהוי ומניעת דלף מעמדות קצה
הטכנולוגיה מותקנת בתחנות עבודה או בשרתים פנימיים ומנטרת את המידע שעובר בהם.
מערכת למניעת דלף מידע מגנה מפני העתקה של קבצים אל מדיה חיצונית, העברה של הנתונים באמצעות הדואר האלקטרוני ותוכנות מסרים מיידיים ועוד.
למערכת יכולת בדיקה של מידע שהוצפן על ידי המשתמש.
אם הקובץ המוצפן מכיל מידע רגיש, המערכת תחסום אותו ותדווח על כך.
יש לשים לב שהודעת דואר אלקטרוני המכילה מידע רגיש שמעולם לא נשלחה, לא תנוטר על ידי המערכת למניעת דלף מידע.
לא ניתן להתקין את מערכת למניעת דלף מידע על טלפונים סלולריים ומחשבי כף יד.
למערכות למניעת דלף מידע מספר אפשרויות לזיהוי מידע חסוי או רגיש.
בתהליך זיהוי הנתונים, קובע הארגון כללי חיפוש שונים:
זיהוי נתונים מובנה, הגדרת נתונים הנמצאים בשדות קבועים בתוך דף אינטרנט, מסמך טקסט, גיליון אלקטרוני, מספרים השווים או דומים באורכם למספר כרטיס אשראי וסימונם כחסויים.
זיהוי מדויק: זיהוי תוכן על פי פרמטרים מדויקים וזהים לחלוטין כך שלא יתאפשרו מקרים שגוים.
זיהוי לא מדויק: מילות מפתח, ביטויים רגולריים, תגי מטא, ניתוח סטטיסטי ועוד.
פעולה זו מתייחסת למידע המאוחסן בארכיון הנתונים.
מערכת למניעת דלף מידע מגנה על נתונים אלה בעזרת הצפנה ושימור נתונים, הגדרת בקשת גישה ועוד.
מניעת דלף בעת שימוש בנתונים
פעולה זו מתרחשת כאשר המשתמש משתמש בקבצים, מערכות למניעת דלף מידע, מגנות על הנתונים בזמן השימוש ויכולות לנטר ולדווח על פעולות לא מורשות (צילום מסך, העתקה או שינוי של מידע, הדפסה ומשלוח בפקס ועוד).
פעולה זו מתרחשת כאשר הנתונים עוברים דרך רשת פנימית או חיצונית אל נקודת הקצה.
מערכות למניעת דלף מידע מגנות ועוקבות אחר הנתונים הרגישים שמועברים ברשת.
הקו החום הוא קו מערכת אוטובוסים מהירה עתידי שיחבר בין לוד, רמלה, באר יעקב וראשון לציון.
הפרויקט קודם תחילה על ידי חברת נת"ע ותוכנן במקור כקו רכבת קלה כחלק מהדנקל, אך ב-2019 שונו התוכניות, והוא החל תכנון מחדש.
הפרויקט עבר לידי חברת נתיבי איילון שמקדמת אותו כרכבת על גלגלים (ART) שהוא מעין אוטובוס-רכבת חשמלי שנוסע באמצעות גלגלי גומי ללא צורך במסילה.
ייתכן כי חלק ממנו יופעל כ-BRT בדומה למטרונית בחיפה.
אורכו המתוכנן של קו זה כ-30 קילומטרים, תוכננו לאורכו 46 תחנות והוא צפוי להסיע כ-37 מיליון איש בשנה.
ביולי 2018 הוחלט כי הקו יוארך מאזור התעשייה בצפון לוד לעבר נמל התעופה בן-גוריון.
בשנת 2019 הוחלט לבסוף שלא להאריך את הקו.
הקו מתחיל מצד מזרח בלוד ברחובות אבא הלל סילבר, הרצל ושדרות ירושלים, ממשיך ברמלה, ברחוב טשרניחובסקי, שדרות הרצל, שדרות חיים ויצמן, רחוב יהודה שטיין, הזית ושדרות משה ארנס, עובר לבאר יעקב וצריפין ועד ראשון לציון ברחוב ירושלים, רוטשילד, ההסתדרות, שדרות יצחק רבין, לוי אשכול, שדרות משה דיין, רחבעם זאבי ומרילנד.
עיריית ראשון לציון היא העירייה היחידה שהוסמכה להקים בעצמה את הקו שעובר בתחומה וזאת לשם הקדמת לוחות הזמנים.
במהלך אוגוסט 2018 נערכו מפגשים עם תושבים, ומועד הסיום המשוער היה אז 2024. באוגוסט 2018 קיבלה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה במחוז במרכז מספר השגות שהגישה העירייה, ביניהן הארכת הקו לשכונות החדשות שצפויות להיבנות ועד ל (אסף הרופא).
במאי 2019 אושר המקטע המזרחי של הקו על ידי הוועדה לתשתיות לאומיות (תת"ל 72).
באוקטובר 2019 פורסם כי ייתכן וקו הרכבת הקלה שתוכנן יוחלף במסלול נת"צ בו ינועו אוטובוסים רבי קיבולת.
בדצמבר 2020 נחשף כי הזוכה במכרז של חברת נתיבי איילון להספקת כלי התחבורה היא חברת CRRC הסינית.
אמצעי התחבורה הוא מעין רכבת על גלגלים (ART, מערכת קניינית של החברה), שאורכה הכולל המורכב כ-33 מטרים ויכולה להסיע בו זמנית עד 240 נוסעים.
מדובר בכלי תחבורה חשמלי בעל טווח של כ-75 קילומטר בין הטענה להטענה.
אף על פי שבתצורתו דומה לרכבת קלה, הוא נוסע על כבישים באמצעות גלגלי גומי ולא על מסילות ייעודיות וכמו כן אינו דורש קווי הזנה חשמליים לכל אורך הנסיעה אלא רק עצירות לטעינה לאחר נסיעה של עשרות קילומטר.
בשנת 2021 הוחלט שהקו החום יתוקצב לתהליך שנקרא "קידום זמינות" וכולל את הכנת הקרקע בלבד, ללא עבודות תשתית תחבורתית.
בינואר 2022 פורסם כי שוקלים לפצל את הקו לשני מקטעים: מראשון לציון עד לבית החולים שמיר (אסף הרופא) תפעל רכבת על גלגלים, ומבית החולים שמיר עד לוד תפעל מערכת אוטובוסים מהירה (BRT), בדומה למטרונית בחיפה.
ב-21 ביוני 2024 הושק הקו המקדים של הקו החום, קו 100. הקו יעבור במקטע ראשון לציון של הקו החום בין צריפין במזרח למתחם האלף במערב ויופעל על ידי אגד.
בנובמבר 2025 פורסם כי החלו העבודות להקמת הקו בראשון לציון, וכי הוא מוקם כקו BRT בניהול חברת נתיבי איילון.
מערכת לניהול ידע היא מערכת מידע שנועדה לסייע למנהלים בדרג התפעולי (דרג הביניים) לקבל החלטות ביצועיות שוטפות, ובכך לשפר את פעילות ויעילות הארגון.
מערכות מסוג זה משרתות את תחומי התכנון, קבלת ההחלטות, ניהול הפרויקט והתוצר, איתור חריגים והפיקוח על תהליכים מובנים אשר ניתן לבצע בצורה ממוחשבת.
בשונה ממערכת עיבוד תנועות (TPS) שהאוריינטציה שלה מתבססת על נתונים היסטוריים של הארגון, ה-MIS לעומתה יכולה להשליך גם לגבי מגמות ונתוני מכירות בעתיד ולהוות כמעין פלטפורמה לחיזוי תהליכים.
בשנות ה-2000 קיים צורך הולך וגדל לשתף מידע בתוך הארגון, והביקוש והמורכבות לטכנולוגיית הלקוח-שרת במגמת עלייה מתמדת, אל מול ירידה בעלויותיהן של מערכות אלו.
כך, לא מן הנמנע שארגונים עסקיים וממשלתיים בעלי מערכות ניהול ידע ידרשו גישה לנתונים ולמשאבי רשת משותפים במטרה לייעל תהליכים ואת השימוש במערכות אלו.
עם כניסתן לשוק של טכנולוגיות מחשוב ענן המהוות את הליבה הטכנולוגית העדכנית ביותר ליישומי רשת, המספקים יישומים, ובנוסף תומכים באחסון נתוני Big data ללא תלות בתצורה, במיקום או בסוג של החומרה.
כל זאת יחד עם מכשיר סלולרי וגלישה במהירות גבוהה (גם באמצעות רשתות Wi-Fi), הוביל לרמות חדשות של ניידות שבה מנהלים יכולים לגשת אל מערכות ה-MIS מרחוק באמצעות מחשבים ניידים, טאבלטים וטלפונים חכמים.
כאשר כל מודול קשור אל המחלקה או התחום באותו ארגון אשר את המידע המופק ממנו הוא מנהל ובהתאם מפיק לקחים בהתאם למידע המתקבל, חלק מהמודולים יכולים לפעול באופן אוטומטי לחלוטין.
לדוגמה, מודול להזמנת חומר גלם, אשר מבצע אוטומטית תהליך של הזמנת מלאי כאשר הוא מזהה ירידה ברמת המלאי מתחת לסף שהוגדר לו מראש, דוגמה נוספת היא מודול בדיקת צפיות ושביעות רצון לקוחות המנתחת מידע המגיע ממחלקת קשרי לקוחות והזמנות בהתאם לסקר או למשוב המגיע מהלקוח.
בעקבות ההתרעה, המנהל יכול להפעיל החלטה אנושית או להפעיל בעזרת המערכת (תוכנה) מודול נוסף של קבלת החלטות.
מערכות אלו מפיקות בין היתר דוחות הכנסה וביצועי עובדים שבאמצעותן ניתן לזהות את נקודות החוזק והחולשות שבארגון, זיהוי היבטים אלה יכול לסייע לחברה לשפר את התהליכים העסקיים שלה ואת הפעולות.
כחלק ממערך נתונים שלם מאחסנות מערכות אלו נתוני משובי לקוחות, באמצעותם ניתן ליישר תהליכים עסקיים בהתאם לצורכי הלקוח.
פעילויות שיווק מכירות וקידום מתאפשרות בעזרת המערכת אודות למאגרי הנתונים שבה ויכולת הניתוח העדפות ולקוחות פוטנציאלים.
מערכות לניהול ידע מאפשרות לנפק דו"חות עזר לקבלת החלטה ופעולה על אובייקט מסוים עם זמן תגובה מהיר.
משמשות ככלי תקשורת פנים-ארגונית בעל עזרי ארגון ותכנון מובנים.
שימוש במערכות לניהול ידע מאפשר לארגון להשיג יתרון עסקי-תחרותי
יתרון תחרותי בא לידי ביטוי ביכולתו של הארגון לבצע תהליך באופן מדויק יותר, מהיר יותר, זול יותר או אחר, בהשוואה לארגונים או חברות מתחרות בשוק.
מערכות לניהול ידע בסקטור העסקי
מערכות ניהול משאבי הארגון - Enterprise resource planning (בראשי תיבות: ERP) - מערכת מידע המשמשת לעיבוד נתונים מינהלי, המטפלת בכל צורכי עיבוד הנתונים בארגון (למשל: משאבי אנוש, כספים, שיווק, לוגיסטיקה, תפעול וכו') בשיטת כוללנית (מקשה אחת).
גישת ה-ERP שונה מהגישה הקלאסית (ביזורית) בכך שהיא מאחדת את כלל מערכות המידע של הארגון למערכת אחת באופן המאפשר שימוש במידע משותף באופן אינטגרטיבי ובעל ממשק אחיד.
מערכות ניהול שרשרת אספקה - Supply chain management (בראשי תיבות: SCM) - מערכות אלו מאפשרות ניהול יעיל יותר של שרשרת האספקה בארגון על ידי שילוב הגורמים התלויים בשרשרת האספקה (ספקים, יצרנים, סיטונאים, קמעונאים, עד ללקוח) להבאת מוצר ממצב של חומר גלם למצב של מוצר מוגמר.
מערכות לניהול הידע - Knowledge management system (בראשי תיבות: KMS) - מסייעות בתהליכי האיסוף, ההקלטה, הארגון, האחזור וההפצה של הידע בצורה קלה יותר בארגונים.
ידע זה בדרך כלל מגיע בצורת מסמכים, רשומות חשבונאיות, נהלים לא רשומים, שיטות, תיעוד תהליכים, תוצאות ומיומנויות עסקיות.
ניהול ידע (KM) כמערכת מכסה את תהליך היצירה והרכישה של ידע מהתהליכים הפנים ארגוניים ותהליכים חיצוניים.
הידע הנאסף משולב במדיניות הארגונית כנוהל או הגדרה, ולאחר מכן מופץ לבעלי העניין.
מערכת ליניארית בלתי תלויה בזמן היא מושג במתמטיקה שימושית, שיש לו יישומים בתחומים כגון מעגלים חשמליים, עיבוד אותות, תורת הבקרה, ספקטרוסקופיית NMR , סייסמולוגיה ועוד.
המונח LTI מיוחס לתגובה של מערכת ליניארית וקבועה בזמן עבור אות כניסה שרירותי.
ההתקדמות של מערכות אלה בדרך כלל נמדדת כאשר עובר זמן (למשל, בגל אקוסטי), אבל ביישומים כמו עיבוד תמונה ותורת השדות, מערכות LTI מתקדמות גם בממדים מרחביים.
לפיכך, מערכות אלה נקראות גם ליניאריות בלתי תלויות בהעתקה, כדי לתת לתאוריה את ההיקף הכללי ביותר.
המונח המקביל במקרה הכללי של זמן בדיד (כלומר, דגימות) הוא מערכות ליניאריות בלתי תלויות בהיסט (shift).
מעגלים חשמליים הם דוגמה טובה למערכות LTI, שעשויים להיות מורכבים מנגדים, קבלים וסלילים.
הגדרת המאפיינים של כל מערכת LTI הן ליניאריות וקביעות (אי-תלות) בזמן.
ליניאריות – הקשר בין הכניסה למוצא המערכת היא העתקה ליניארית: אם עבור הכניסה המוצא הוא , ועבור הכניסה המוצא הוא , אז עבור הצירוף הליניארי של הכניסות המוצא יהיה , עם אותם קבועים .
אפשר להרחיב תכונה זאת למספר רב יותר של כניסות, מוכפלות במספרים ממשיים ,
כך שהכניסה מייצרת יציאה .
כאשר ו־ הם סקלרים וכניסות, בהתאמה, אשר משתנים לאורך רצף אינדקסים .
לכן אם פונקציית כניסה יכולה להיות מיוצגת על ידי צירוף ליניארי של פונקציות כניסה, כפי שמוצג בדוגמה, אז פונקציית המוצא המתאימה יכולה להיות מיוצגת על ידי צירוף לילנארי של פונקציות יציאה מתאימות, באותה העתקה ליניארית שבכניסה.
קביעות בזמן – עבור כניסה בהזזה של T שניות, המוצא יהיה זהה למעט עיכוב זמן של T שניות.
כלומר, אם עבור הכניסה המוצא הוא , אז עבור הכניסה המוצא הוא .
לפיכך, המערכת קבועה בזמן כי המוצא אינו תלוי בזמן שהכניסה נכנסת.
התוצאה היסודית במערכות LTI היא שכל מערכת LTI יכולה להיות מאופיינת כולה על ידי פונקציה יחידה, שהיא התגובה להלם של המערכת.
עבור כל כניסה, המוצא של המערכת הוא קונבולוציה של הכניסה עם התגובה להלם.
שיטה זו של ניתוח נקראת לעיתים קרובות נקודת מבט של מישור הזמן.
אותה התוצאה נכונה עבור מערכות קבועות בזמן הבדיד אשר האותות הן בזמן בדיד, והקונבולוציה מוגדרת על רצפים.
באופן שקול, ניתן לאפיין כל מערכת LTI במישור התדר באמצעות פונקציות התמסורת של המערכת, שהיא התמרת לפלס של התגובה להלם של המערכת (או התמרת Z במקרה של מערכת בזמן הבדיד).
כתוצאה ממאפיינים אלה, מוצא המערכת במישור התדר הוא סכום של פונקציית המעבר וההתמרה של הכניסה.
במילים אחרות, הקונבולוציה שקולה לכפל במישור התדר.
המודל של מערכת LTI טוב בתיאור מערכות חשובות רבות.
רוב מערכות ה-LTI מתוארות כ"קלות לניתוח" ביחס לאלו שאין LTI.
כל מערכת שיכולה להיות ממודלת על ידי משוואה דיפרנציאלית ליניארית הומוגנית עם מקדמים קבועים היא מערכת LTI.
דוגמה למערכת כזאת היא מעגלים חשמליים המורכבים מנגדים, קבלים וסלילים (מעגל RLC למשל).
ניתן לפתור מערכת שאינה קבועה בזמן אך ליניארית על ידי משפט גרין, למשל.
ניתן להשתמש באותה שיטה כאשר נתוני הבעיה אינם מלאים.
לכל מערכת LTI, ניתן להגדיר פונקציית תגובה להלם, שמבטאת את המוצא של המערכת עבור כניסה של פונקציית הלם (הדלתא של דיראק), ומסומנת באות h: .
ההתנהגות של מערכת ליניארית וקבועה בזמן עבור כניסה כללית ואות מוצא מתוארת על ידי אינטגרל הקונבולוציה עם התגובה להלם:
כאשר המעבר נעשה על ידי שימוש בתכונת הקומוטטיביות.
עבור מערכת ליניארית, O צריכה לקיים את נוסחה 1:
מדרישת האי-תלות בזמן, היא מקיימת גם:
כעת נוכל לרשום את התגובה להלם כ- .
כאשר הצורה של צד ימין של נוסחה 2 נשמרת עבור המקרה ו- .
נוסחה 2 מאפשרת את השלב הבא:
לסיכום, קלט הפונקציה, , יכול להיות מיוצגת על ידי רצף של פונקציות הלם מוזזות בזמן בצירוף ליניארי.
תכונת הליניאריות של המערכת מאפשרת לייצג את תגובת המערכת על ידי רצף של תגובות הלם מתאימות, מסוכמות באותה הדרך, ותכונת הקביעות בזמן מאפשרת לייצג את הצירוף על ידי אינטגרל הקונבולוציה.
פונקציה עצמית היא פונקציה שעבורה פעולת האופרטור היא מכפלה של אותה פונקציה בקבוע.
זאת אומרת, f היא פונקציה עצמית של , אם
כאשר הוא קבוע מספרי, שנקרא ערך עצמי.
פונקציות האקספוננט , כאשר , הן פונקציות עצמיות של אופרטור ליניארי וקבוע בזמן.
ניתן להוכיח זאת באופן הבא: נניח שהכניסה היא .
היציאה של המערכת היא הקונבולוציה עם התגובה להלם
אשר לפי תכונת הקומוטטיביות של הקונבולוציה, שקולה ל:
תלוי רק בפרמטר s, ולא במשתנה t.
תגובת המערכת היא העתקה ליניארית של הכניסה.
בפרט, עבור כל היציאה של המערכת היא המכפלה של הכניסה והקבוע .
לפיכך, היא פונקציה עצמית של מערכת ליניארית בלתי תלויה בזמן (LTI), והערך העצמי המתקבל הוא .
נאמר כי אקספוננט מדומה () והגרסה המוזזת בזמן שלו הוא: .
כהעתקה ליניארית של האקספוננט לפי הקבוע .
לפי קביעות בזמן לפי .
כלומר, עבור אקספוננט מדומה ככניסה, נקבל אקספוננט מדומה עם אותו תדר במוצא.
תכונת הפונקציה העצמית של אקספוננטים שימושית מאוד כדי לנתח את המערכת בכלים אנילטיים.
במסגרת ניתוח זה פותחו שתי התמרות המאפשרות להתמיר את פונקציית הכניסה והמוצא למרחב אחר שבו נוח יותר לעבוד.
כלומר התמרת לפלס של פונקציה היא הפריסה שלה על גבי הפונקציות העצמיות.
בפרט עבור פונקציית התגובה להלם:
היא בדיוק הדרך למצוא את הערכים העצמיים מתוך התגובה להלם.
התמרה נוספת נוצרת כאשר מתמקדים בפונקציות סינוסואידיות טהורות (למשל פונקציות אקספוננטים מדומים מהצורה כאשר ו- ).
התמרת פורייה מביאה את הערכים העצמיים עבור פונקציות סינוסואידיות מדומות טהורות.
שתי הפונקציות ו- נקראות "תגובת המערכת", "פונקציית המערכת" או פונקציית המעבר.
התמרת לפלס בדרך כלל משמשת אותות חד-צדדיים, למשל, אותות ששווים לאפס עבור כל , כאשר ערך קבוע כלשהו.
בגלל תכונת הקונבולוציה של שתי ההתמרות, הקונבולוציה שמביאה את מוצא המערכת יכולה להיות מיוצגת על ידי מכפלה במישור התדר, עבור מערכות אשר קיימות במישור התדר:
דוגמה פשוטה לכך היא אופרטור הנגזרת:
כאשר מתמירים את הנגזרת בהמרת לפלס, הנגזרת מותמרת להתמרת הפונקציה המקורית מוכפלת במשתנה הלפלס, s.
הפשטות של התמרת הנגזרת מעידה על יעילות התמרת לפלס לפונקציות מעבר.
עוד דוגמה פשוטה היא אופרטור הממוצע
למען האמת, יכולה להיות מיוצגת כקונבולוציה עם פונקציית המלבן .
חלק מהתכונות החשובות ביותר של מערכת הן סיבתיות ויציבות.
מערכת נקראת "סיבתית" כאשר מוצא המערכת נקבע אך ורק על פי ערכי הכניסה בעבר ובהווה, ולא על פי ערכי הכניסה בעתיד.
עבור התגובה להלם, מערכת כזאת מתקבלת רק כאשר לכל t שלילי, התגובה מתאפסת, משום שפונקציית ההלם שהיא הכניסה, גם היא מתאפסת בתחום זה.
באופן כללי, לא ניתן לדעת האם המערכת היא סיבתית מתוך התמרת לפלס של תגובת המערכת להלם, מפני שההתמרה ההפוכה אינה יחידה.
רק כאשר התחום התכנסות ידוע ניתן לדעת האם המערכת סיבתית.
מערכת נקראת יציבה במובן BIBO אם לכל כניסה חסומה יתקבל מוצא סופי (כלומר, חסום גם כן).
בייצוג מתמטי, אם כל כניסה שמקיימת:
(כלומר, המקסימום של סופית גוררת שהמקסימום של סופית גם כן), לכן המערכת יציבה.
תנאי הכרחי ומספיק הוא שהתגובה להלם, , נמצאת במרחב L1 (בעלת נורמת סופית):
במישור התדר, תחום ההתכנסות חייבת לכלול את הציר המדומה .
לדוגמה, מסנן מעביר תדרים נמוכים (LPF) אידיאלי עם תגובה להלם של פונקציית sinc היא לא יציבה במובן BIBO, מפני שנורמת L1 שלה לא סופית.
לכן, עבור כניסה חסומה לא הכרחי שנקבל מוצא חסום.
בפרט, עבור הכניסה אפס ל- ושווה לסינוסואיד בתדר cutoff ל־, אז המוצא לא יהיה חסום לכל זמן מלבד אלה שחוצים את האפס.
כמעט לכל מערכת בזמן רציף יש חלק משלים במערכת בזמן בדיד.
בהקשרים רבים, מערכת זמן בדיד (זמן דיסקרטי, DT) היא למעשה חלק ממערכת זמן רציפה (CT) גדולה יותר.
לדוגמה, מערכת הקלטה דיגיטלית לוקחת צליל אנלוגי, מבצעת דיגיטציה, אולי מעבדת את האותות הדיגיטליים, ומשמיעה צליל אנלוגי.
אם הוא אות אנלוגי רציף, ממיר אנלוגי לדיגיטלי יהפוך אותו לאות דיגיטלי DT:
כאשר T זה זמן הדגימה.
חשוב להגביל את טווח התדרים של אות הכניסה לייצוג נאמן באות בדיד, כך שמשפט הדגימה יבטיח שאף מידע של האות הרציף לא יאבד.
אות בדיד יכול להכיל טווח תדרים רק עד .
תדרים אחרים "יתקפלו" לאותו טווח.
יהי ייצוג של הרצף .
יהי הייצוג הקצר יותר תייצג .
מערכת בדידה הופכת רצף קלט , לרצף פלט .
באופן כללי, כל אלמנט של הפלט תלוי בכל רכיב הקלט.
נייצג את אופרטור ההעתקה על ידי , ועתה אנו יכולים לכתוב:
נשים לב שאם ההתמרה עצמה משתנה עם n, רצף הפלט הוא קבוע בלבד, והמערכת אינה מעניינת.
במערכת טיפוסית, [y[n "תלויה בדרך כלל מהאלמנטים של x שהאינדקסים שלהם קרובים ל- n.
עבור מקרה מיוחד של הדלתא של קרונקר, , רצף המוצא יהיה התגובה להלם:
עבור מערכת ליניארית, צריכה לקיים את:
במערכת כזאת, התגובה להלם, , מתארת את המערכת לגמרי.
כלומר, עבור כל רצף קלט, רצף הפלט יכול להיות מחושב במונחים של קלט התגובה להלם.
כדי לראות איך זה נעשה, יש לשקול את הזהות:
אשר מייצגת את כסכום של דלתאות במושקלים.
כאשר עוררנו את נוסחה 4 עבור המקרה ו-.
ובגלל נוסחה 5, נוכל לכתוב:
|} אשר מניבה את הנוסחה המוכרת עבור קונבולוציה בדידה.
פונקציה עצמית היא פונקציה שעבורה הפלט של האופרטור היא מכפלה של אותה פונקציה בקבוע.
כאשר הוא קבוע, שנקרא בהקשר זה ערך עצמי.
את פונקציות האקספוננט , כאשר , הם פונקציות עצמיות של אופרטור ליניארי, וקבוע בזמן.
הוא קצב הדגימה, וכן , , .
הוכחה פשוטה ממחישה את המושג הזה.
היציאה של המערכת עבור תגובה להלם יהיה:
כאשר לפי תכונת הקומוטטיביות של הקונבולוציה, שקולה ל:
אז היא פונקציה עצמית של מערכת LTI מפני שתגובת המערכת שקולה לקלט כפול הקבוע .
התמרת Z והתמרת פורייה הבדידה
תכונת הפונקציה העצמית של אקספוננטים שימושית מאוד כדי להבין יותר מערכות LTI.
בפרט, נתעניין בפונקציות סינוסואידיות טהורות (למשל אקספוננטים מרוכבים מהצורה כאשר ו- ).
התמרת פורייה הבדידה (DTFT) מביאה את הערכים העצמיים עבור פונקציות סינוסואידיות מדומות טהורות.
התמרת Z בדרך כלל מופעלת על אותות חד-צדדיים, למשל, אות ששווה לאפס עבור כל , כאשר ערך קבוע כלשהו.
דוגמה פשוטה לכך היא אופרטור העיכוב (delay):
כאשר מתמירים את הנגזרת בהמרת Z, הנגזרת מותמרת להתמרת הפונקציה המקורית מוכפלת במשתנה, z−1. כלומר,
ניתן לתאר באופן מלא את הקשר שבין הקלט לפלט במערכת LTI בדידה על ידי התגובה להלם של המערכת .
בניגוד למערכות בזמן רציף, מערכות בדידות לא סיבתיות יכולות להתממש.
זה טריוויאלי כדי להפוך מערכת עם תגובה להלם סופית סיבתי על ידי הוספת עיכובים (Delays).
זה אפשרי אפילו לעשות מערכות שלא סיבתיות עם תגובה להלם אינסופית.
מערכת בדידה נקראת "סיבתית" כאשר מוצא המערכת נקבעת אך ורק על פי ערכי הכניסה בעבר ובהווה.
תנאי הכרחי ומספיק למערכת סיבתית:
באופן כללי, לא ניתן לדעת האם המערכת היא סיבתית מתוך התמרת Z, מפני שההתמרה ההפוכה אינה יחידה.
רק כאשר התחום התכנסות ידוע, ניתן לדעת האם המערכת סיבתית.
מערכת נקראת יציבה במובן BIBO אם לכל כניסה חסומה מתקבל מוצא סופי (כלומר, חסום גם כן).
תנאי הכרחי ומספיק הוא שהתגובה להלם, , נמצאת בL1 (בעלת נורמת סופית):
במישור התדר, תחום ההתכנסות חייבת לכלול את מעגל היחידה (כלומר, המקום הגאומטרי המקיים עבור מרוכב)
מערכת למניעת התנגשות באוויר היא מערכת התרעה לטייס מפני התנגשות עם מטוס סמוך.
המערכת שולחת אותות חקירה לסביבת המטוס ואם יש מטוסים אחרים בסביבה שגם הם מצוידים במערכת, המערכת יודעת לתת מגוון התרעות למניעת התנגשות, ללא תלות בקשר כלשהו לקרקע.
מערכת TCAS כפופה לסטנדרטים שמוכתבים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית ונכון להיום יש רק שלוש חברות שמייצרות TCAS בעל רישיון.
TCAS עונה לדרישות המחייבות התקנה של מערכת למניעת התנגשויות על כל המטוסים שרישיונם מאפשר להטיס בהם יותר מ־19 נוסעים.
מערכת ה־TCAS מציגה סוג של "תמונה אווירית" או נותנת התרעה קולית לטייסים.
התצוגה בתא הטייס יכולה להתקבל על אותה תצוגה המשמשת גם את מד הנסיקה או על התצוגה האלקטרונית, על גבי מסך ה־EHSI.
מערכת TCAS מבוססת על שליחת אותות חקירה בתדר 1030 מגה־הרץ וקבלת תשובות ממשיבים בתדר 1090 מגה־הרץ.
מחזור כזה של חקירה ותשובה יכול להתבצע כמה וכמה פעמים בשנייה, כאשר הקצב נקבע לפי כמה "קרובה" בזמן האפשרות להתנגשות - כלומר, כאשר המטוסים האחרים רחוקים ולא "מאיימים" קצב החקירות יהיה נמוך וכאשר המטוסים האחרים קרובים וזמן המפגש איתם קרוב יותר - קצב החקירות יגבר בהתאמה.
מערכת TCAS תתריע רק ממטוסים שהפעילו מערכת זיהוי עמית־טורף במוד C או במוד S.
למטוסים שמפעילים מוד S יש מזהה מטוס ייחודי המורכב מהודעה בת 24 ביט.
בשלב שני, אם לשני הצדדים יש מערכת TCAS, המערכות "יתאמו ביניהן" תמרון מניעת התנגשות - כדי שלא יקרה מצב בו לשני הצדדים מתקבלת אותה התרעה.
כיום ההתרעה מוגבלת רק למישור האנכי - כלומר "טפס, טפס", "הנמך, הנמך" או הנחיה כלשהי באשר לשיעור ההנמכה או הנסיקה רצוי.
חישובי המערכת מתבצעים, בקרוב, לפי "זמן להתנגשות" ובהתאם, בהתייחס למטוסים במהירויות ביניים - המערכת תהיה "מודעת" לנתיבים בטווח של כמה עשרות ק"מ (20 מייל ימי), אם הנתיבים מהירים והם נתיבי "הד - און", כלומר, המטוס השני טס על קו הטיסה שלנו וכוון הטיסה שלו הוא בדיוק מולנו.
לעומת זאת, המערכת תתייחס למטרות שנמצאות מאחורינו וטסות באותו כיוון שלנו, רק כאשר הטווח בין המטוסים קטן משני מייל בערך, כפי שאפשר לאות באיור שלהלן.
המערכת תתייחס רק למטוסים שהפרש הגובה כלפיהם קטן מ־850 רגל לצורכי "התרעה כללית" ומ־600 רגל, לצורכי התרעת התנגשות.
למערכת ה־TCAS שלושה מכלולי חומרה:
מחשב המערכת מקבל את נתוני המטוס שלנו, כמו וקטור המהירות והגובה, הוא זה שקובע את לוגיקת ההתרעות והוא זה שמאפשר לטייס לבחור "מצבי הפעלה שונים".
מחשב המערכת בדרך כלל יהיה צמוד למשדר־מקלט וייתכן שיהיה מזווד ביחד עם מערכת הזיהוי עמית טורף.
מערכת ה־TCAS מחייבת התקנת שתי אנטנות כיווניות, כדי לאפשר הבנת הכוון ממנו מגיעה התשובה לחקירה.
אנטנה אחת על גב המטוס ואנטנה אחת בתחתיתו.
התצוגה לטייס, בדרך כלל, תהיה משולבת בתצוגת ה־EHSI (במטוסים מודרניים).
במטוסים מודרניים, E-Enabled, ייתכן שמערכת ה־TCAS תמומש במסגרת "חבילת אוויוניקה משולבת" על חלק מהכרטיסים האלקטרוניים שמממשים פונקציות נוספות במטוס.
למערכת TCAS יש מספר מצבי הפעלה:
במצב זה המערכת נמצאת תחת מתח והיא מתפקדת כמערכת זיהוי עמית טורף בלבד.
המערכת לא תשדר חקירות במצב זה.
במצב זה, המערכת לא תשדר אותות חקירה אבל פונקציות מערכת הזיהוי עמית טורף, כולל מוד S, תפעלנה כרגיל.
במצב זה מטוסים אחרים יקבלו התרעות אך המערכת לא תספק התרעות למטוס עליו מותקנת.
במצב זה המערכת תתריע על "קונפליקטים" או תעבורה שמסכנת את המטוס - אבל לא תיתן הוראות הטסה למניעת התנגשות.
במצב זה המערכת תעבוד במלואה ויתקבלו גם את התרעות וגם הוראות הטסה למניעת התנגשות.
מערכת TCAS יכולה לקבל את נתוני התעבורה, ממערכת ADS-B ולהשתמש בהם כדי להשפיע על קצב החקירות וכך לחסוך זמן כדי לאפשר זמני מחזור גבוהים גם כאשר התעבורה צפופה
מערכת לייטנר היא שיטה נפוצה בשימוש יעיל באמצעות כרטיסים שהוצעה על ידי עיתונאי מדע גרמני בשם סבסטיאן לייטנר בשנות ה-70. זהו יישום פשוט של העיקרון שינון בסירוגין, שבו כרטיסים נבדקים בהפוגות הולכות וגדלות.
בשיטת לייטנר כרטיסי זיכרון מסודרים לתוך קבוצות בהתאם לפי כמה טוב הלומד יודע כל אחד מהכרטיסים בקופסת למידה של לייטנר.
הלומדים מנסים להיזכר בתשובה שנכתבה על כרטיס הזיכרון.
אם הם יצליחו, הם ישלחו את הכרטיס לקבוצה הבאה.
אם הם יכשלו, הם ישלחו אותו בחזרה לקבוצה הראשונה.
לכל קבוצה מצליחה יש פרק זמן ארוך יותר, לפני שהלומד נדרש לבחון מחדש את הקלפים.
בשיטתו המקורית של לייטנר, שיצאה לאור בספרו "So lernt man Lernen", (איך ללמוד כדי ללמוד) תוכנית השינון נקבעת על פי גודל המחיצות בתיבת הלמידה.
רק כאשר מחיצה התמלאה הלומד היה צריך לבחון כמה כרטיסים היא הכילה, להזיז אותם קדימה או אחורה, תלוי אם הם זוכרים אותם.
רעיונות דומים לאלה יושמו במספר שפות סיוע מחשב לימודיות ותוכנות כרטיסי זיכרון, כמו: אנקי וקוויזלט.
רוב התכנות האלו עושות שימוש כזה שנקרא כביכול "כרטיסים אלקטרונים".
נניח שיש שלוש קופסאות של כרטיסים הנקראים "תיבה1", "תיבה 2" ו - "תיבה 3".
הקלפים בתיבה 1 הם אלה שהלומד עושה איתם לעיתים קרובות יותר טעויות, ותיבה שלוש מכילה את הכרטיסים שהוא יודע היטב.
הוא עשוי לבחור ללמוד את תיבה 1 פעם ביום, תיבה 2 כל שלושה ימים, ואת תיבה 3 כל 5 ימים.
ההיתרון של שיטה זו היא שהלומד יכול להתמקד על הכרטיסים הקשים ביותר, אשר נותרים בכמה מהקבוצות הראשונות.
התוצאה היא, באופן אידיאלי, צמצום בזמן המחקר הדרוש.
דוגמה זו משמשת 5 רמות מיומנות ו-12 חפיסות של כרטיסי זיכרון.
הכרטיסים ברמה הראשונה של המיומנות נבדקים בכל למידה; אלה שברמה 5 סיימו את תפקידם ולא בשימוש עוד.
מחזור הלמידה ממוספר בין 0 ל-9, דאז המספור מתחיל מחדש (כלומר, ...
כרטיסים ברמה 1 נמצאים בחפיסה הנוכחית; אלה ברמה 5 נמצאים בחפיסה שסיימה את תפקידה; כל שאר הקלפים הם 1 מ-10 חפיסות "מתקדמות" הללו, שכל אחד מהם מתחיל עם כותרת כרטיס הוגנת של 4 ספרות:
אם הלומד מצליח בכרטיס מהחפיסה הנוכחית, זה מועבר לתוך חפיסה מתקדמת יותר שמתחילה עם מספר זה של מחזוריות (לדוגמה, הצלחה בכרטיס במהלך חזרה 6 מעבירה אותו מחפיסה הנוכחית לחפיסה 6-8-1-5).
כרטיסים מהחפיסה הזאת נבדקים בכל זמן שהמספר הרשום בחפיסה תואם את מחזוריות המספר.
(לדוגמה, כרטיסים מהחפיסה 6-8-1-5 יבדקו שוב במחזורים 5,1,8.) אם ללומד יש קושי עם כרטיס במהלך ביקורת עוקבת, הכרטיס מוחזר לחפיסה הנוכחית; אחרת זה נשאר בחפיסה מתקדמת יותר שלה.
כאשר הלומד מצליח בכרטיס במהלך המחזור התואם את המספר האחרון על החפיסה (לדוגמה, מחזור 5 עבור חפיסה 6-8-1-5), הכרטיס הזה נכנס לחפיסה שמסיימת את תפקידה, והכרטיס הרשום עבור החפיסה המתקדמת הזאת פנוי לשימוש במחזור הבא.
מאחר שאין 64 ימים בחודש, הלומד יצטרך להוסיף מחזור של 64 יום ליומן, ברגע שיעשה זאת, הוא יוכל פשוט להתייחס ליומן כדי להבין איפה הוא ממוקם בתוכנית 64 הימים של לוח המשחק.
מערכת לורנץ היא מערכת דינמית קלאסית תלת־ממדית, המתוארת באמצעות שלוש משוואות דפרנציאליות רגילות.
היא פותחה לראשונה על ידי המטאורולוג אדוארד לורנץ ומתארת התנהגות כאוטית של תנועת נוזל הנתון לחימום.
מערכת לורנץ מפורסמת עקב ההתנהגות הכאוטית של חלק מפתרונותיה, כתלות בתנאי ההתחלה והפרמטרים שלה המכונים מושכי לורנץ.
מערכת לורנץ היא דטרמיניסטית - אין בה רעשים או מקריות.
למראות זאת הדינמיקה שלה תלויה בבחירת הפרמטרים ותנאי ההתחלה.
בטווחים מסוימים של פרמטרים המערכת צפויה, והמסלולים מתכנסים לנקודות שיווי משקל קבועות או למסלולים מחזוריים פשוטים.
לעומת זאת, בטווחי פרמטרים אחרים המערכת נעשית כאוטית: הפתרונות אינם מתייצבים אלא מתארים מבנה דמוי פרפר הקרוי "המושך של לורנץ", תופעה המזוהה בציבור עם אפקט הפרפר.
במערכת זו, הבדלים זעירים בתנאי ההתחלה גדלים באופן מעריכי, והופכים חיזוי ארוך־טווח לבלתי אפשרי מבחינה מעשית.
ההבנה של רגישות מערכת לורנץ לתנאי התחלה הובילה לשינוי בגישה של חוקרים לבעיות הנובעות ממערכות פיזיקליות או מערכות דינמאיות אחרות שתנאי ההתחלה בהן אינם ידועים במדויק, או אינם יכולים להינתן במדויק.
כך לדוגמה, הביטוי הפופולרי של אפקט הפרפר מייצג מקרה בו משק כנפי פרפר עשוי ליצור שינויים קטנים באטמוספירה שבסופו של דבר יגרמו להופעת סופת טורנדו.
מדענים הגיעו למסקנה כי חיזוי מזג האוויר לטווח ארוך (מעל שבועיים) הוא בעייתי מאוד, גם אם המודל דטרמיניסטי ומדויק וגם אם מבוצעות מדידות רבות.
המשמעות העמוקה של הבנה זו היא שניסיון לגזור פתרון מדויק של מערכת פיזיקלית דינמית לאורך זמן נידון מראש לכישלון, גם בקני מידה גדולים בהם אפקטים קוונטיים אינם משמעותיים.
מערכת לורנץ מייצגת דוגמה קלאסית למערכת כאוטית דטרמיניסטית.
היא הביאה לפיתוח תורת האטרקטורים (תורת המושכים), תורת המערכות הדינמיות והבנה של כאוס דטרמיניסטי.
המערכת מהווה גם דוגמה כיצד מערכות פשוטות עם שלוש משוואות בלבד יכולות להפיק התנהגות מורכבת מאוד.
בשנת 1963, יצר המטאורולוג אדוארד לורנץ מודל מתמטי מופשט של הולכת החום באטמוספירה הנגזר מקירוב הציפה של בוסינסק.
המודל מתייחס לאטמוספירה כשכבת נוזל דליל דו־ממדית, המחוממת בצורה אחידה על השפה התחתונה, ומקוררת בצורה אחידה משפתה העליונה.
המודל יוצר מערכת משוואות דיפרנציאליות רגילות הכוללת שלוש משוואות:
כאשר x הוא קצב הולכת החום, y הוא השינוי בטמפרטורה בציר האופקי וz הוא השינוי בטמפרטורה בציר האנכי.
הפרמטר פרופורציוני למספר פרנטל של האטמוספירה, לממדים הפיזיים של המערכת ו למספר ריילי של האטמוספירה.
זוהי מערכת משוואות תלת-ממדית, דטרמיניסטית ולא ליניארית, אשר אין בפתרון שלה שום אלמנט רנדומלי.
לורנץ השתמש בגדלים המדידים לתיאור המערכת המטאורולוגית, וקיבל כי למערכת פתרונות שמתנהגים בצורה כאוטית עבור ערכים אלו.
כמעט כל הפתרונות של מערכת לורנץ עם הפרמטרים הנ"ל משתייכים לסט בעל שלוש נקודות שבת שנקרא מושך לורנץ.
מושך לורנץ הוא מושך מוזר, כלומר מושך בעל מבנה פרקטלי עם מימד האוסדורף של .
אף שהמשוואות המגדירות את מושך לורנץ הן פשוטות, הוכחת היותו מושך מוזר אינה קלה בכלל, ולמעשה היא הבעיה ה-14 מבעיות שמייל, ונפתרה רק בשנת 2002 על ידי המתמטיקאי האוסטרלי וורוויק טאקר, על ידי הוכחה באמצעות מחשב.
בפשטות, עבור מתקבלת נקודת שבת יציבה יחידה בראשית והיא מהווה מושך גלובלי אשר כל המסלולים מתכנסים אליו.
משמעות נקודה זו היא שאין כלל הולכת חום בנוזל.
בנקודה מתרחש פיצול קלשון, המוסיף שתי נקודות קריטיות בנקודות , אשר משמעותן היא הולכת חום בקצב אחיד אופקית ואנכית.
נקודות אלה יציבות אם ורק אם .
מכיוון שחומרים פיזיקליים הם בעלי ערכי , נקבל דרישה מחייבת כי .
מערכת להערכת חומרה של מגפה היא מסגרת הערכה, המשתמשת במדדים שונים כדי להעריך את רמת ההדבקה והחומרה הקלינית של מגפה תוך שילוב מדדים אלה באומדן ההשפעה הכולל.
מידת החומרה הקלינית מחושבת על פי מספר מדדים הכוללים שיעורי התמותה ממקרים, יחסי אשפוז באופן יחסי, ויחסי מקרי מוות ואשפוזים ואילו העברת הנגיף נמדדת על פי נתונים זמינים בין שיעורי הידבקות במשקי בית, שיעורי הדבקה בבית ספר, במקום העבודה, בקהילה, במחלקות חירום ובביקורי חוץ של חולים במחלות דומות לשפעת.
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן בארצות הברית (CDC) אימצו את המערכת ככלי להערכת מצב הרשמי, כבר בשנת 2014 והוא היה הכלי הרשמי בזמן מגפת COVID-19. המערכת החליפה את מדד חומרת המגפה הליניארית משנת 2007, שהניח התפשטות של 30% ומדד שיעור הקטלניות (CFR) כדי להעריך את חומרת ההתפתחות של מגפה.
היסטורית, מדדים לחומרת המגפה התבססו על שיעור המתים.
עם זאת, ייתכן ששיעור זה אינו מדד הולם לחומרת המגפה במהלך תגובה נגיפית מכיוון ש:
מקרי מוות עשויים להגיע לאחר מספר שבועות מהמקרים הראשונים, מה שהופך את שיעור מדד המתים ללא מספק
ייתכן כי לא ידוע על מספר המקרים הכולל, מה שהופך את שיעור המתים למדד אמין פחות
שיעור תמותה של מקרים בודדים מכלל האוכלוסייה עלול לטשטש את ההשפעה על תת-אוכלוסיות פגיעות, כמו ילדים, קשישים, אנשים הסובלים מחלות כרוניות ובני מיעוטים גזעיים ואתניים מסוימים.
שיעור המתים בלבד אינו מסביר את מלוא ההשפעות של המגפה, כגון היעדרות או ביקוש לשירותי הבריאות.
כדי להסביר את המגבלות של מדידת שיעור מקרי המוות בלבד, ה-PSAF מדרג את חומרת התפרצות המחלה בשני ממדים: חומרת מחלה קלינית אצל אנשים נגועים; והעברת הזיהום באוכלוסייה.
ניתן למדוד כל ממד באמצעות יותר ממדד אחד, המוגדלים כדי להקל על ההשוואה.
קביעת מספר מדדים לכל מימד מציע גמישות לבחור מדד זמין, מדויק ומייצג כהשפעה של המגפה.
זה גם מאפשר השוואה בין מדדים להבנה מלאה יותר של חומרת המגפה.
המערכת נותנת פרשנות לחוזקות ולמגבלות של מדדים שונים.
התיעוד המקורי עבור PSAF כולל את הדברים הבאים כאמצעים פוטנציאליים להעברת המגפה:
מספר רבייה בסיסי R 0 ומרווח סדרתי
שיעור הדבקה משוער (בקהילה, במשק הבית, בבתע ספר, במקומות העבודה)
ביקורי מחלות דומות לשפעת במרפאות חוץ
ניסויים בהעברה בין בעלי חיים
היעדרות בבתי ספר/מקום עבודה, כולל עובדי שירותי בריאות
התיעוד המקורי עבור PSAF כולל את הדברים הבאים כמדדים פוטנציאליים לחומרת קלינית:
שיעורי התמותה ושיעור האשפוז באופן יחסי
יחס מקרי מוות לעומת אשפוזים
אחוז הביקורים במחלקת החירום שהביאו לאשפוז
אחוז האשפוזים במחלקה לטיפול נמרץ
היזמים המקוריים של PSAF סיפקו מודל למספר מקרי המוות ההיפותטיים באוכלוסיית ארצות הברית בשנת 2010 של מגפת שפעת באמצעות.
בעוד נמדד לפיה מדדים להדבקה וחומרה קלינית, מודל זה משתמש ביחס התמותה למקרה במקום המדד המדרג לחומרה הקלינית והשכיחות המצטברת של הנגיף במקום המדד המדרג של מעבר.
במהלך התפתחותו הוחל PSAF על מגפות שפעת בעבר והתוצאה הייתה ההערכות הבאות:
צוות חוקרים ברזילאים העריך מראש את חומרת מגפת הקורונה באמצעות PSAF באפריל 2020 על סמך נתונים סיניים מ-11 בפברואר 2020. בהערכתם המוקדמת, הם דירגו את ההדבקה המדורגת של COVID-19 ברמה של 5 ואת חומרתה הקלינית ב-4 עד 7, במה שהציב את מגפת COVID-19 בדרגת "חומרה גבוהה מאוד".
הערכה ראשונית זו מדרגת את המגפה בתור המגפה הקשה ביותר מאז מגפת השפעת הספרדית בשנת 1918.
מגפת הקורונה הדבקה חומרה קלינית מגפת COVID-19 5 4~7
מאז נוצרות מספר וריאנטים של הנגיף אשר חלקם מדברים יותר.
מערכת מידע והרשאות נסיעה לאירופה היא מערכת הרשאות אלקטרונית מתוכננת של האיחוד האירופי למבקרים פטורים מוויזה הנוסעים לאיחוד האירופי או לאזור שנגן (כולל מדינות איגוד הסחר החופשי האירופי), כמו גם לקפריסין למעט אירלנד, שהיא חלק מאזור הנסיעות המשותף.
הוא צפוי להיכנס לפעילות ברבעון האחרון של 2026.
על פי הנציבות האירופית, הטמעה המערכת מיועדת "לזיהוי של ביטחון, הגירה לא סדירה או סיכונים גבוהים למגפה הנשקפים על ידי מבקרים פטורים מאשרות."
ETIAS הוצעה לראשונה על ידי הנציבות האירופית ב-2016 והוקמה רשמית על ידי תקנה (EU) 2018/1240 של הפרלמנט האירופי ושל המועצה האירופית מ-12 בספטמבר 2018.
ETIAS הוא אישור נסיעה ל-30 מדינות אירופיות, כולל אזור שנגן בן 29 מדינות, וקפריסין.
אירלנד היא המדינה היחידה באיחוד האירופי שממשיכה לנהל מדיניות ויזה משלה ואינה מתכננת להצטרף לאזור שנגן או לדרוש ETIAS.
כל המבקרים הפוטנציאליים יצטרכו למלא בקשה מקוונת ותידרשו עמלה של 7 אירו מאנשים בין הגילים 18 עד 70. ההערכה היא ש-1.4 מיליארד אנשים יצטרכו להגיש מועמדות.
המערכת צפויה לעבד את הרוב המכריע של הבקשות באופן אוטומטי על ידי חיפוש במאגרי מידע אלקטרוניים ומתן מענה מיידי, אך במקרים מסוימים ההליך עשוי להימשך עד 30 יום.
אם יאושר, האישור יהיה בתוקף לשלוש שנים או עד תאריך התפוגה של מסמך הנסיעה, המוקדם מביניהם.
מערכת לניהול איכות הסביבה היא מסגרת שמאפשרת לארגון להגיע לביצועים סביבתיים טובים יותר תוך קידום הגנה על הסביבה ופיתוח בר-קיימא.
EMS משמשת ככלי לניהול ההשפעות הסביבתיות של פעילויות, מוצרים, ושירותים של הארגון.
רכיביה של מערכת ניהול סביבתית כוללים תכנון, יישום, סקירה, ושיפור אופן ההתנהלות של הארגון בתחום הסביבה.
תהליך זה כולל איתור והערכה של ההשפעות הסביבתיות, קביעת מטרות ויעדים סביבתיים, ופיתוח תוכניות להשגתם.
תקן ISO 14001 מהווה התקן הבינלאומי הנפוץ ביותר עבור מערכות ניהול סביבתיות, ומציע מסגרת לארגונים עבור פיתוח תוכנית ניהול סביבתית יעילה.
התקן מעודד ניהול שיטתי של ביצועים סביבתיים ומתמקד בשיפור מתמיד, ניהול סיכונים והזדמנויות סביבתיות, ומילוי דרישות חוקיות ותקניות.
EMAS, מנגנון ניהול וביקורת סביבתית שפותח על ידי האיחוד האירופי, מציע חלופה שמחייבת שקיפות רבה יותר ודיווח ציבורי על ביצועים סביבתיים.
EMAS נחשב למחמיר יותר בפן הדיווח הסביבתי ומתאים לארגונים המבקשים להדגים מחויבות מוגברת לניהול סביבתי.
מטרותיה של מערכת ניהול סביבתית הן הגברת הציות לחוקים סביבתיים וכן מזעור הפגיעה בסביבה באמצעות הפחתת פסולת.
ציות לחוקים ולתקנות: EMS דורש מארגונים לשמור על סטנדרטים חוקיים מינימליים.
אי-ציות עלול להוביל לקנסות ולהתערבות ממשלתית.
הפחתת פסולת: מעבר לציות לחוק, המערכת מקדמת יישום של אסטרטגיות להפחתת פסולת על מנת לצמצם את ההשפעה הסביבתית.
התהליך כולל מניעת זיהום, מזעור פסולת ומיחזור.
ניהול משאבים באופן בר קיימא: כולל מזעור שימוש במשאבים הפוגעים בסביבה, כמו גזי חממה, ועידוד שימוש באנרגיה חלופית ובטכנולוגיות ירוקות.
מניעת זיהום והפחתתו: זאת, באמצעות הפחתת השימוש בדלקים מאובנים וטיפול נכון בפסולת לפני השלכתו או הטמנתו.
מערכת לניהול איכות הסביבה היא מערכת שיטתית לניהול ההיבטים הסביבתיים בארגונים, ולכן עליה לשמש ככלי לשיפור הפעילות והידע בארגון בענייני איכות הסביבה.
בהתאם, עליה להציב יעדים רלוונטיים לארגון וליצור מדריכים ונהלים המאפשרים לקיים אותם בפועל, תוך דיווח לדרגים הבכירים על הישגי הארגון בתחום.
לרוב, מערכת לניהול איכות הסביבה תתוכנן בהתאם למודל שמכונה PDCA (תכנון-ביצוע-בדיקה-התאמה, באנגלית: Plan-Do-Check-Act).
מודל זה מאפשר התאמה למגוון רחב של ארגונים מתחומים שונים, החל במפעלי ייצור סטנדרטיים ובשירותים תעשייתיים וכלה במתקנים וגופים ממשלתיים.
מודל PDCA כולל ארבעה שלבים: שלב התכנון - בו נקבעים הקווים המנחים ומטרות המערכת; שלב הביצוע - אשר בו יוצאת לפועל הפעילות הנדרשת להשגת המטרות שהוצבו; שלב הבדיקה - הכולל תהליכי בקרה ולמידה מתוצאות שלב הביצוע; שלב ההתאמה - השלב בו מזוהות ומנותחות הסיבות לכשלים ולבעיות שהתגלו בביקורת.
התהליך הוא מחזורי, לכן בתום שלב ההתאמה יש לחזור על שלב התכנון ולבצע שינויים במדיניות וביעדים לפי הצורך, ולשוב על כל השלבים בהתאם.
בהקשר של מערכת לניהול איכות הסביבה, מודל PDCA מנתב את הפיתוח ההתחלתי של המערכת, תוך הצבת המדיניות הסביבתית הנדרשת, והטמעה ראשונית שלה.
לאחריהם, דורש המודל קיום שלב ביקורת, לזיהוי התוצאות הרצויות והלא רצויות משלב הביצוע, המוביל לשלב השיפורים וההתאמות הנחוצים.
על המערכת להכיל את הקווים המנחים להבנת החשיבות והמחויבות של חברי הארגון בהקפדה על הנהלים והשגת היעדים.
עליה להנגיש את הדרישות החוקתיות כדי לאפשר קביעה מיטיבה של התיעדופים, החשיבות וההשפעה של שירותים ומוצרים בארגון.
כמו כן, עליה להציב מטרות והדרכה אשר יתנו מענה הן להשפעה על הסביבה בהווה והן על זו בטווח הרחוק, וייצרו תחושת אחריות ומעורבות מצד ההנהלה והעובדים.
בפן המעשי, על המערכת לסייע בתכנון ובבקרה של מדיניות הארגון ביחס להשפעת פעילותו ומוצריו על איכות הסביבה.
תפקידה אף להוות מסגרת פרקטית להכשרה לצורך השגת המטרות, ובהתאם נדרשת לכלול תסריטים לטיפול בחששות בהקשר הסביבתי באמצעות הקצאת משאבים, הקצאת אחריות והערכה מתמשכת של נהלים ותהליכים.
בנוסף לכך, היא יכולה לייצר ערוץ ישיר לדיווחים שוטפים על פעילות הארגון וביצועיו לגופים ממשלתיים האמונים על איכות הסביבה.
מעבר לכך, מערכת לניהול איכות הסביבה דורשת תחזוקה ושיפור לאורך הזמן.
לכן, על המערכת לבסס תשתית להטמעת תהליכים ומדיניות, הכוללת אפשרות לסקירת ביצועיה ובדיקתה כדי לבצע התאמות עתידיות.
התקן הישראלי ISO 14001 הוא תקן למערכת ניהול סביבתי אשר נקבע על ידי מכון התקנים הישראלי בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. התקן נקבע כחלק מאימוץ תקינה בינלאומית במערכת התקינה הישראלית, והוא זהה לתקן ISO 14001 הבינלאומי.
בהתאם, התקן מנתב ארגון הפועל לפיו לפעול לצמצום ההשפעות השליליות על הסביבה.
ארגון המבקש תעודה על עמידה בתקן הישראלי ISO 14001 ייבחן תחילה לעומק על ידי מכון התקנים הישראלי, אשר יעניק לארגון את האישור אם וכאשר יימצא שהוא עומד בכל דרישות התקן.
הענקת התעודה מותנית בקיום בדיקות מעקב, הנדרשות לווידוא עמידה בדרישות התקן, בכללן צמצום מתמשך בפגיעה באיכות הסביבה.
דרישות התקן כוללות בין היתר:
הגדרה ברורה של המדיניות הסביבתית של הארגון, אשר בין היתר צריכה להתאים לפעילותו של הארגון, לדרישות בהן התחייב הארגון לעמוד, ולדרישה לקיים תהליך שיפור מתמיד.
על המדיניות שנקבעה להיות זמינה לציבור הרחב.
הצבת מטרות סביבתיות, תחומות במסגרת זמנים, הנמצאות תחת אחריות של חברים ברמות השונות בארגון.
החזקת נהלים הקשורים לאופן יישום הדרישות מהארגון בנושא איכות הסביבה.
החזקת נהלים המאפשרים הכרה במצבי חירום אפשריים או תאונות להן עלולה להיות השפעה סביבתית.
נהלים אלו צריכים לכלול גם את דרכי הפעולה הנדרשות בתגובה לאירוע שזוהה.
קיום נהלים הנוגעים לאופן מדידת מאפייני פעולות הארגון להן פוטנציאל מובהק להשפיע על איכות הסביבה.
כללים הקשורים בהגדרות של תפקידים ותחומי אחריות, וכן דרישות הנוגעות להדרכה, תקשורת ותיעוד.
דרישות בדבר ביצוע בקרה, הכוללת הערכת התאמה ופעולות מתקנות לפי הנדרש, בחינת העמידה בתנאי התקן ובדיקות תקופתיות.
נכון ל-2024, לא קיימת בישראל חקיקה או מדיניות ברורה בנוגע למחויבות ארגונים בהקמת מערכת לניהול איכות הסביבה ותחזוקתה.
עם זאת, המשרד להגנת הסביבה חייב כ-150 מפעלים וארגונים באחזקת מערכת כזו כחלק מהיתרי הפליטה שניתנו להם.
בין המפעלים הללו ניתן למצוא תחנות כוח, מפעלי תעשייה כימית ועוד.
כמו כן, קיימים יתרונות שמערכת כזו יכולה להקנות לארגון המאמץ אותה, כגון יתרון שיווקי, יצירת ושימור קשרים מסחריים עם ארגונים בעלי מדיניות סביבתית דומה וכן יחס חיובי מצד הרשויות.
הטמעת מערכות ניהול סביבתי בארגונים
בעידן המודרני, כאשר המודעות לסוגיות סביבתיות גוברת, ארגונים בכל העולם נדרשים להטמיע ולשלב מערכות ניהול סביבתיות כחלק מפעילותם היומיומית.
המטרה המרכזית היא לקדם פעילות עסקית בת קיימא המפחיתה נזק לסביבה ומשפרת ביצועים סביבתיים, במקביל להבטחת צמיחה כלכלית וחברתית.
במסגרת זו, מחקרים רבים נערכו כדי להבין את ההשפעות והיתרונות של הטמעת EMS בארגונים.
אחד מהמחקרים הבולטים בתחום זה נערך על ידי איראלדו, טסטה ופריי (2009), אשר חקרו את ההשפעה של התקן האירופי EMAS על ביצועים סביבתיים ותחרותיים באיחוד האירופי.
הם הדגימו כיצד EMS יכול לתרום לא רק לשיפור הביצוע הסביבתי אלא גם לחיזוק היכולת התחרותית של הארגון, בעיקר דרך חדשנות.
בנוסף, החוקרים חלילי ודואקר (2013) פיתחו מסגרת ל-EMS בר קיימא שמשלבת עקרונות ניהול סביבתי עם גישה רב-קריטריונית לקבלת החלטות.
הם הבליטו את החשיבות של ניהול סביבתי המתחשב בקריטריונים סביבתיים, תעשייתיים, כלכליים וחברתיים, דבר הדרוש לקבלת החלטות אפקטיביות וברות קיימא.
לפי המחקר של וילמשורסט ופרוסט (2001), שבחן את תפקידה של מחלקת החשבונאות, עדיין קיים פער בין ההכרה התאורטית בחשיבות שלה לבין ההטמעה המעשית שלה בתוך המערכות הסביבתיות בארגונים.
הם מצביעים על כך שחלק מהארגונים עדיין לא מנצלים במלואם את הפוטנציאל של החשבונאות הסביבתית כחלק מ-EMS, מה שמעלה את הצורך בשינוי תפיסתי ובהגברת המודעות לתרומתה החשובה של החשבונאות לניהול סביבתי אפקטיבי.
הטמעת מערכות ניהול סביבתיות בארגונים מצביעה לא רק על התחייבות כלפי הסביבה אלא גם על פעולה אסטרטגית המחזקת את הארגון מבחינה תחרותית.
השילוב של עקרונות ניהול סביבתיים עם גישות חדשניות ורב-קריטריוניות מאפשר לארגונים להתמודד ביעילות עם אתגרים סביבתיים ולהבטיח צמיחה בת קיימא.
כמו כן, חשיבותה של חשבונאות סביבתית כחלק מ-EMS מדגישה את הצורך בפיתוח ובהטמעת מדיניות סביבתית אפקטיבית, שתשלב ידע מקצועי עם מחויבות ארגונית לשיפור רציף של הביצועים הסביבתיים.
בכך, ארגונים יכולים להוביל לשינוי חיובי, להבטיח את עתידם הכלכלי ולתרום לחברה ולסביבה באופן משמעותי ומתמשך.
המערכת להסעת המונים בנפת אשקלון היא מערכת תחבורה עתירת נוסעים מתוכננת במרחב נפת אשקלון לשנת 2040. סמכות התכנון והביצוע הוטלה על חברת "נתיבי איילון" הממשלתית.
התוכנית פותחה במקביל לתוכנית האב לדיור בנפה של משרד הבינוי והשיכון, והיא אושרה ב-2017.
נכון למאי 2025, המערכת כוללת 4 קווים ראשיים בסך הכל, הם הקו הכחול (אשדוד–יבנה–רחובות), הטורקיז (יבנה–רחובות), האדום (אשדוד–אשקלון) והכתום, המהווה חלופה של האדום.
כמו כן, המערכת כללה במקור 3 קווי משנה שהוחלט להקפיאם, הם הקו הירקרק (רחובות–גדרה–גן יבנה–אשדוד), הסגול (אשקלון–קריית גת) והחום (קריית מלאכי–אשדוד).
המערכת מתוכננת להתחבר לקו M1 של הרכבת התחתית בגוש דן במקטעו הדרומי ולקו הכחול במטרופולין תל אביב (רחובות–נס ציונה–ראשון לציון), ולמערכות תחבורה משלימות; נתיבי תחבורה ציבורית עירוניים ובין-עירוניים ורשת שבילי אופניים בין-עירונית ברחבי הנפה בשם "אופנידרום".
ב-2020 פורסמה הטיוטה הראשונה של התוכנית, בעריכת "גל תכנון וניהול מערכות אורבניות".
לפי תוכנית האב לפיתוח רשת הדרכים הלאומית של ישראל לשנת 2050 שפורסמה במרץ 2021, הקווים האדום והכחול הם קווי רכבת קלה.
התוכנית נגזרה מהחלטת ממשלה מס' 2457 בעניין "התכנית האסטרטגית לדיור" ב-2017, שמטרתה הגדלת ההיצע התכנוני של יחידות הדיור בישראל לשנת היעד 2040. במסגרת זו, הוגדר יעד של תוספת כ-310,000 יחידות דיור במרחב נפת אשקלון והסביבה.
מרחב התכנון משתרע על פני שטח של 1,400 קמ"ר.
בראיון ל"גלובס", ורד סולומון-ממן, האדריכלית הראשית במשרד השיכון, אמרה על התוכנית בינואר 2018: .
הוא קו ראשי במערכת, המיועד לחבר בין אשדוד לרחובות דרך יבנה.
הקו מתחיל באשדוד, בפארק קק"ל שבשדרות אלטלנה (בין רובע י"ג לקריית פרס) במזרח העיר, משם ממשיך מערבה בשדרות יצחק רבין ומצפין בשדרות הרצל עד הצומת עם שדרות ירושלים.
המקטע שבין התחנה המרכזית (צומת שדרות הרצל–שדרות מנחם בגין) לצומת הרצל–ירושלים הוא משותף לקו הכחול והאדום, אך הקו פונה מזרחה בשדרות ירושלים ומצפין בשדרות בני ברית עד היציאה מהעיר אשדוד לכביש 41. משדרות בני ברית, הקו ממשיך צפונה לרחוב המדע שבפארק עוגנים וממשיך מזרחה למחלף אשדוד ולתחנת הרכבת בני דרום.
משם, הקו ממשיך צפונה לכיוון יבנה ורחובות בתוואי המקביל לכבישים 42 ו-410 ולמסילת רחובות–פלשת, במהלכו הוא פוגש בתחנת הרכבת יבנה – מזרח.