tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר נפילת דמשק לידי כוחות האופוזיציה הסורית בחודש דצמבר 2024, נפצע איאד בתקרית ירי שבה נהרגו אחיו איהאב ואמם, ע'אדה עדיב מהנא.
איאיידו (居合道 iaidō) היא אמנות לחימה יפנית מודרנית (גנדאי בודו) המבוססת על אמנויות הלחימה העתיקות (קוריו) איאייג'וטסו (居合術 iaijutsu), ובאטוג'וטסו (抜刀術 battōjutsu).
אמנות זו עוסקת בשליפת הקטאנה, שיסוף היריב, והחזרתה של הקאטנה לנדן, בתנועה זורמת אחת.
בימינו, העוסקים באיאיידו משתמשים, בדרך כלל, באיאייטו (חרב קהה המשמשת לאימונים) ולא בשינקן (חרב חדה במיוחד), לפחות בשלבי הלימוד הראשונים.
הדגש באמנות לחימה זו הוא על שליפת החרב ולמעבר להתקפה במהירות המרבית.
מצבי ההתחלה יכולים להיות מעמידות קרביות או מתנוחות ישיבה ועמידה רגילות.
העוסקים באיאיידו צריכים לצפות למתקפת פתע בכל רגע, והיכולת להגיב במהירות מכל תנוחה יום-יומית נחשבה לחיונית.
הטנשין שודן קאטורי שינטו ריו כלל בתוכנית הלימודים שלו איאייג'וצו כבר במאה ה-15 ובתי ספר שהוקדשו רק לשליפת החרב הופיעו במהלך המאה ה-16 או בתחילת המאה ה-17. רוב בתי הספר המודרניים רואים בסמוראי האיאשיזאקי ז'ינוסקה מינאמוטו נו שיגנובו (1546–1621) את מייסד האיאיידו.
מעט מאוד ידוע על חייו, ויש חוקרים הטוענים שהוא לא היה קיים כדמות היסטורית כלל.
שני בתי-הספר הגדולים לאיאיידו כיום, מוסו שינדן ריו (Muso Shinden Ryu) ומוסו ג'יקידן איישין ריו (Muso Jikiden Eishin Ryu), טוענים לשושלת שהתחילה מהיישיזאקי.
בדרך כלל, איאיידו משמעותו אמנות הלחימה לשיפור עצמי הנלמדת ב-AJKF (All Japan Kendo Federation) והתאחדויות איאיידו אחרות, לעומת טכניקות לחימה עתיקות יותר, הנלמדות בקוריו (koryu), והנקראות איאייג'וצו.
את המילה "איאיידו" קבע נקאיאמה האקודו בתחילת המאה ה-20. לפניו השתמשו בשמות אחרים, כגון "באטו" (battō), "באטוג'וצו" (battōjutsu) ו"סאיאה נו אוצ'י" (saya no uchi).
החלק החשוב באיאיידו, הנקרא לפעמים "החיים של האיאיידו", הוא ה"נוקיצוקה" (nukitsuke).
זוהי טכניקת שליפה מהירה מאוד, שבה הנדן נמשך לאחור במקביל לשליפת החרב ממנו.
בעזרתה ניתן להגיע למצב של התקפה בשיסוף במהירות.
אִיאַייטוֹ (מיפנית: 居合刀) היא חרב יפנית בעלת להב קהה, המשמשת לאימונים, במיוחד באמנות הלחימה איאיידו.
האיאייטו מחושלת מסגסוגת של אלומיניום ואבץ, שבדרך כלל יותר זולה וקלה מפלדה.
האיאייטו לא נחשבת כנשק על פי החוק היפני, ואינה מתאימה לקרבות.
האיאייטו הטובות ביותר דומות מאוד לחרבות אמיתיות במשקל, בצורה ובגימור האיכותי.
מתאמנים מתחילים באיאיידו משתמשים תחילה בחרב עץ הנקראת בוקן, ורק לאחר ניסיון עוברים להשתמש באיאייטו, שאינה חדה כשאר הקטאנות ולכן נחשבת בטוחה יותר לאימונים.
איאון פלקס (מאנגלית: Aeon Flux) הוא סרט קולנוע בבימויה של קארין קוסאמה (אגרוף של אישה), המבוסס על סדרת אנימציה של ערוץ המוזיקה MTV, בכיכובה של שרליז ת'רון, שיצא לאקרנים ב-2005.
בשנת 2011 משמיד וירוס קטלני 99% מאוכלוסיית כדור הארץ, מיליונים בודדים ניצולים והם חיים בעיר העתידנית ברגנה.
את העיר מנהלת כת של מדענים השולטים על העיר.
400 שנה מאוחר יותר, קמה מחתרת מורדים שקוראת לעצמה בשם "המוניקנים", המנוהלת על ידי אישה, ומגלה שחיתויות וסודות אפלים בצמרת המשטר, ואיאון פלקס חברה בה.
לאחר כמה משימות, נשלחת איאון פלקס למשימה המרכזית והסודית, להרוג את המושל.
הסרט הפך לאכזבה גדולה מצד הצופים וחובבי המדע בדיוני.
היוצר של סדרת האנימציה פיטר צ'אנג תקף בחריפות את הסרט על שלא היה נאמן למקור, על פי צ'אנג, שגם טען שצוות ההפקה שינה כמעט לחלוטין את התסריט.
איאן ג'ורג' בראון , הידוע בשם קינג מאנקי (King Monkey), הוא זמר בריטי וסולנה של להקת הבריטפופ הסטון רוזס.
כאשר התפרקה להקת הסטון רוזס ב-1996 פתח בראון בקריירת סולו מצליחה ורבת השפעה בתחום הרוק האלטרנטיבי המנצ'סטרי.
איאן בראון נולד בשנת 1963 בוורינגטון שבאנגליה למשפחת פועלים.
אביו היה נגר ואמו עבדה במפעל לנייר.
כשהיה צעיר עקרה משפחתו לטימפרלי שבמנצ'סטר שם גדל עם הוריו, אחיו ואחותו ולמד בבית ספר לבנים.
בילדותו הביע תשוקה רבה לתחום האגרוף המקצועי ואמנויות הלחימה והערצה לספורטאים כמו מוחמד עלי וברוס לי.
בנעוריו החל להביע עניין מיוחד בעולם המוזיקה ושאב השראה בעיקר מזרם הפאנק רוק (Punk rock).
הוא הושפע במיוחד מלהקות כמו הסקס פיסטולס, הקלאש וג'וי דיוויז'ן.
בראון מנגן בגיטרה, בגיטרה בס, בתופים ובקלידים.
את אהבתו למוזיקה חלק עם חברו ושכנו לרחוב ג'ון סקווייר ובסוף שנות ה-70 הצטרף בראון כבסיסט ללהקה לא מוכרת שהלה הקים.
אחרי כמה גלגולים הפכה להקתם ללהקת הסטון רוזס בה שימש בראון כסולן עד שהיא התפרקה ב-1996, שנתיים אחרי צאת האלבום השני והאחרון שלה.
להקת הסטון רוזס התפרסמה בין היתר מתוקף היותה אחת מחלוצות סצנת הרוק האלטרנטיבי והאינדי רוק המנצ'סטרי והיא זכתה להצלחה מיידית עם צאת האלבום הראשון שלה ב-1989. התקליט הראשון ששמו כשם הלהקה "הסטון רוזס" הוגדר ב-2006 על ידי ירחון המוזיקה הנודע NME כאלבום הבריטי הטוב בכל הזמנים.
בשנת 1998 פתח איאן בראון בקריירת יחיד.
לאורך השנים הופיעו במוזיקה שלו מאפיינים מתחומי הבריטפופ, הרוק האלטרנטיבי, האינדי רוק ואף הרוק הפסיכדלי.
12 מלהיטיו הגיעו לראש רשימת מצעד הלהיטים באנגליה, לרבות השיר F.E.A.R ששורותיו מורכבות ממלים המתחילות באותיות F.E.A.R.
בשנת 2002 ציין "Q Magazine" את איאן בראון ברשימת "50 הלהקות שעליכם לראות לפני שתמותו" ובשנת 2005 נמכרו כל הכרטיסים לסיבוב ההופעות שלו.
תקליטו החמישי "The World is Yours", אשר יצא בספטמבר 2007, משקף יותר מאי פעם את השימוש הפוליטי שבראון עושה במוזיקה שלו.
העיסוק באקטואליה הפוליטית ניכר בפרט בסינגל הראשון מהתקליט "Illegal attacks" (התקפות לא חוקיות) המותח ביקורת נוקבת על תרבות המלחמה של בריטניה, ארצות הברית וישראל וקורא למדינות העולם המערבי לחדול מהתקפות לא חוקיות ולהשיב את החיילים הביתה, בין היתר לניו יורק ולתל אביב.
במאי 2008 הגיע בראון להופעה יחידה בתל אביב, במסגרת סיבוב ההופעות של האלבום "The World is Yours".
במהלך הקריירה שלו זכה איאן בראון לכינוי "קינג מאנקי" (הקוף המלך) נוכח חזותו הקופית.
הוא אימץ את הכינוי בחפץ לב ואף קרא לתקליט הסולו הראשון שלו "Unfinished Monkey Business".
ב-1998 איים על דיילת אוויר בזמן טיסה ונידון לחודשיים מאסר בכלא בריטי.
שימוש בתווי פניו המוכרים נעשה בסרט "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן" כאשר הופיע בתפקיד אורח, תפקיד שבתמורה לגילומו גבה 200 ליש"ט בלבד.
הטענה הרווחת היא שהעין המופיעה על עטיפת האלבום "Music of the Spheres" היא זו של איאן בראון.
לאחר צאת האלבום הנ"ל הסכים האמן להתראיין לעיתונות בתמורה לסכום כספי בעבור כל שאלה שתישאל.
את הכסף מהראיונות תרם לארגון צדקה הנלחם בעיוורון בקרב תושבי מדינות העולם השלישי.
איאם-י הא (בפרסית: ایام هاء; בערבית: أيام الهاء, תעתיק מדויק מערבית: איאם אל-האא'; תרגום: "ימי ה (אות) ה") היא תקופה בת ארבעה או חמישה ימים בלוח השנה הבהאי, עת המאמינים חוגגים פסטיבל בשם זה.
איאם-י הא חלים בין התאריכים 26 בפברואר ל-1 במרץ בכל שנה, והם מתאימים את לוח השנה הבהאי לשנת השמש המונה בדרך כלל 365 ימים, אז הם מונים ארבעה ימים, או 366 ימים בשנה מעוברת החלה אחת לארבע שנים, ואז הם מונים חמישה ימים.
הבאב, מייסד הבאביזם, הנהיג את לוח השנה הבאבי, המבוסס על 19 חודשים שבכל אחד מהם 19 ימים.
עוד הנהיג הבאב את "ימי ההתאמה", המסדירים את אורך הלוח הבאבי ומתאימים אותו ללוח השנה השמשי.
עיקרון זה היווה סטייה משמעותית מהאסלאם שלוח השנה שלו נוהג לפי השנה הירחית, ללא התאמה לשנת השמש, שכן הקוראן אסר מפורשות על התאמה כזו.
עם זאת הבאב לא קבע מתי יחולו ימים אלה ולא העניק להם שם.
מועדם של ימי האא, כמו גם שמם, נקבע מאוחר יותר על ידי בהאא אללה, אשר קבע כי יחולו לפני החודש האחרון בשנה הבהאית, הוא חודש הצום:
איאם-י הא קיבלו את שמם משמה של האות ه (هاء) באלפבית הערבי, המקבילה לאות ה בעברית.
אות זו מסמלת את הישות האלוהית בדת הבהאית, וכמו בעברית ערכה בגימטריה שקול למספר 5, שהוא מספרם המרבי של איאם-י הא.
במהלך איאם-י הא, המשמשים גם כימי הכנה לחודש הצום, חוגגים הבהאים את קיומה של הישות האלוהית ואת יחידותה, על ידי הפגנת אהבה, אחווה ואחדות.
במהלך ימים אלה נהוג להעניק מתנות כאות לידידות ולחברות, ועל כן נתפסים ימים אלה לעיתים כסוג של חג מולד בהאי.
מתן צדקה נהוג גם הוא בימים אלה.
איאן ג'יימס רוברט אלינסון הוא שחקן ומאמן כדורגל אנגלי לשעבר.
אלינסון הצטרף למועדון קולצ'סטר יונייטד ב-1974, בעודו תלמיד בבית הספר.
הוא שיחק שם במשך תשע שנים, בעיקר בעמדת החלוץ.
אלינסון היה מלך השערים של המועדון במשך שתי עונות שבמהלכן הוא ירד לליגה הרביעית ב-1976 וחזר לליגה השלישית שנה אחת לאחר מכן, ושוב ירד ליגה ב-1981.
חוזהו של אלינסון עם קולצ'סטר פקע ב-1983 כתוצאה מטעות בירוקרטית, והוא עבר לארסנל בקיץ 1983 בהעברה חופשית.
אלינסון ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הבית בגביע הליגה נגד וולסול ב-29 בנובמבר 1983, שהסתיים באופן מפתיע בהפסד של ארסנל: תוצאה זו הייתה אחת מהסיבות לפיטוריו של המאמן טרי ניל מספר שבועות לאחר מכן.
למרות הפתיחה הרעה אלינסון שיחק מספר פעמים עבור ארסנל, ובעונת 1984/1985 הפך לבסוף לשחקן הרכב קבוע; אלינסון, בריאן טלבוט וטוני וודקוק היו מלכי השערים של ארסנל באותה עונה עם עשרה שערים כל אחד.
בתקופה זו אלינסון שיחק יותר באמצע מערך המשחק מאשר בחזיתו; הוא התאפיין בשלוות משחק וביכולת מסירה טובה.
ב-1986 עזב את ארסנל דון האו, מחליפו של טרי ניל, ואלינסון מצא את עצמו משחק בעיקר כמחליף בעונת 1986/1987 שבה 13 מתוך 21 הופעותיו היו כמחליף.
נקודת האור בעונה זו הייתה שער השוויון שהובקע בדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר במסגרת המשחק החוזר של חצי גמר גביע הליגה (דייוויד רוקאסל הבקיע את שער הניצחון).
אלינסון לא השתתף בגמר מול ליברפול (ניצחון 2 - 1 לטובת ארסנל), ולמרות תרומתו החשובה להישג נראה היה כי הוא לא מתאים יותר לדרישות בהייבורי.
בקיץ 1987 הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית.
בסך הכל הוא השתתף ב-105 משחקים שבהם הבקיע 23 שערים.
לאחר מכן הוא הצטרף לסטוק סיטי, אך היה שם זמן קצר מאוד ובאוקטובר של אותה שנה הוא חתם בלוטון טאון תמורת 10,000 לירות שטרלינג.
לאחר שנה ו-32 משחקי ליגה בלוטון הוא חזר לקולצ'סטר יונייטד (עדיין בליגה הרביעית) בדצמבר 1988; עונתו האחרונה בקולצ'סטר הסתיימה בירידה לנשיונל ליג.
אלינסון עסק באימון לאחר פרישתו, ועבד מספר פעמים עם מועדונים מליגות החובבנים האנגליות, כולל תקופה מוצלחת בהארלו טאון, לפני שהצטרף לבורהאם ווד בינואר 2004. הוא עזב את בורהאם לאחר שנה, אך השתכנע לחזור למועדון כמנהל הכדורגל בקיץ 2005. בקיץ 2006 הוא החל לעבוד כמאמן במועדון הכדורגל סטוטפולד.
איאן סקוט אנדרסון הוא זמר, משורר ורב נגן סקוטי, מנהיג להקת ג'ת'רו טאל.
אנדרסון נולד בעיר אדינבורו ושם למד בבית הספר היסודי.
בשנת 1959 עבר עם משפחתו לעיר בלקפול שבצפון-מערב אנגליה.
בשנת 1963 ייסד להקת בלוז שנקראה " The Blades" עם חבריו לבית הספר ברימור ברלו (תופים), ג'ון אוונס (קלידים), ג'פרי האמונד (גיטרה בס) ומייקל סטפנס (גיטרה).
איאן אנדרסון היה הזמר ונגן המפוחית.
בשנת 1965 שם הלהקה שונה ל " John Evan Smash" והלהקה כללה מספר נגנים רב יותר.
כעבור כשנתיים הלהקה התפרקה ואנדרסון עבר לעיר לוטון, שם פגש את המתופף קליב באנקר ואת הגיטריסט מיק אברהמס.
יחד עם גלן כרוניק, בסיסט שהכיר דרך ג'ון אוונס, הקימו את להקת "ג'ת'רו טאל".
בשלב זה, נטש אנדרסון את רצונו לנגן גיטרה חשמלית, בעיקר כי חשב שלעולם לא יהיה "מוצלח כמו אריק קלפטון", כפי שאמר בעצמו.
הוא החליף את הגיטרה החשמלית בחליל צד, ואחרי מספר שבועות החל לנגן בו רוק ובלוז.
כשהוקלט האלבום "This Was" אנדרסון ניגן בחליל רק מספר חודשים.
בהמשך הקריירה הוא המשיך לנגן בגיטרה אקוסטית, סקסופון, מנדולינה, בוזוקי, קלידים ועוד כלים רבים.
למרות שהקליט מספר פרויקטים תחת שמו והופיע כאורח עם אמנים אחרים, אנדרסון נודע בעיקר כמנהיג ג'טרו טאל כ-40 שנה.
כחלילן אנדרסון הוא אוטודידקט, וסגנונו הושפע רבות מחלילן וסקסופוניסט הג'אז רולנד קירק.
בשנת 2003 הקליט אנדרסון יצירה בשם "Griminelli's Lament" כמחווה לידידו החלילן האיטלקי אנדריאה גרימינלי.
אנדרסון ידוע כמנגן בחליל כאשר הוא עומד על רגל אחת.
הוא הקליט מספר שירים בהם הוא מנגן את כל הכלים, המוקדם שבהם הוא "Locomotive Breath", כאשר לא הצליח להעביר רעיונותיו מילולית לשאר הלהקה.
(הוא עשה זאת גם בשיר "Another Christmas Song" מ-88' ועוד)
אנדרסון משלב במוזיקה שלו סגנונות רבים כגון פולק, בלוז, ג'אז ורוק.
מילות השירים שלו לרוב מורכבות, מתובלות בהומור וביקורת על חוקי החברה והדת ("Thick as a Brick", "Hymn 43").
בשנות התשעים והאלפיים הוא משלב בשיריו תמונות מחיי היום יום ("Old Black Cat", "Rocks on the Road").
אנדרסון נישא לצלמת ג'ני פרנקס ב-1970 והם התגרשו ב-1974. הוא נישא לשונה לירויד ב-1976. לזוג שני ילדים.
ג'יימס, מוזיקאי בעצמו, וגייל, העובדת בתעשיית הסרטים ונשואה לשחקן אנדרו לינקולן.
אנדרסון חלה בפקקת ורידים עמוקה והיה פעיל למען הגברת המודעות למחלה.
אנדרסון מתאר עצמו מבחינה דתית כ"היכן שהוא בין דאיסט ופאנתאיסט".
מעבר לעיסוקיו המוזיקליים אנדרסון הוא איש עסקים מצליח, ובעל חוות דגי סלמון, וחברה לשיווקם הנמצאת באחוזתו שבאי סקאי.
שווים הוערך בכ-10.7 מיליון ליש"ט כאשר נמכרו חלקים ממנה לגורמים חיצוניים בסוף שנות התשעים.
כרגע הוא מחזיק מספר חברות שדווחו כבעלות רווח של כ-1.8 מיליון ליש"ט.
סר איאן הולם קאתברט היה שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי, זוכה פרס טוני ופרס באפט"א והיה מועמד לפרס אוסקר ולפרס אמי.
הולם נולד במזרח לונדון להורים ממוצא סקוטי, ג'ן וילסון, אחות במקצועה וג'יימס הראווי קות'ברט, שעבד בבית חולים פסיכיאטרי מקומי.
הולם למד בבית ספר סיגוול באסקס ולאחר מכן התקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, אותה סיים בהצטיינות בשנת 1953.
לפני שפנה לתחומי הטלוויזיה והמשחק כיכב הולם ברחבי העולם בלהקה השייקספירית המלכותית.
ב-1965 גילם במחזה "מלחמות השושנים" את דמותו של מלך אנגליה ריצ'רד השלישי.
בשנת 1967 זכה בפרס טוני על תפקידו במחזה "השיבה הביתה" מאת הרולד פינטר.
לפרסום הראשוני שלו בתחום הקולנוע זכה בזכות תפקידיו בסרטים "Oh!
What a Lovely War" ,"מרי, מלכת הסקוטים", "ניקולס ואלכסנדרה" ו"וינסטון הצעיר".
ב-1969 זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה על תפקידו בסרט "The Bofors Gun".
לאחר מכן הופיע בסדרות טלוויזיה "ישו מנצרת", בה גילם את אחד מהצדוקים, ובסדרת ה-BBC "הבנים האבודים".
תפקידו ההוליוודי הגדול הראשון היה במותחן המדע-בדיוני של רידלי סקוט "הנוסע השמיני".
בשנת 1981 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, ובנוסף זכה בפסטיבל הקולנוע בקאן וזכה בשנית בפרס באפט"א, על תפקידו בדרמת הספורט ההיסטורית "מרכבות האש".
בהמשך שנות ה-80 הופיע בסרטו של טרי גיליאם "ברזיל", גילם את דמותו של לואיס קרול בסרט "חלומה של ילדה", שיחק בסרט "הנרי החמישי" שמבוסס על חייו של הנרי החמישי, מלך אנגליה, בסרט "גרייסטוק: האגדה של טרזן מלך הקופים" ובסדרה "Game, Set, and Match".
ב-1990 שיחק הולם בסרטו של פרנקו זפירלי המבוסס על המחזה "המלט".
ב-1994 השתתף בסרט המבוסס על המחזה "טירופו של המלך ג'ורג'".
ב-1997 שיחק בסרט המדע בדיוני של לוק בסון "האלמנט החמישי".
בשנת 1999 השתתף בסרט "המלך ליר", המבוסס על המחזה של ויליאם שייקספיר ובסרטו של דייוויד קרוננברג "אקזיסטנז".
בשנת 2001 שיחק בפנטזיה "שר הטבעות: אחוות הטבעת", שבה גילם את דמותו הספרותית של בילבו בגינס.
הוא שיחק במותחן הפעולה ההיסטורי "ממעמקי הגיהנום".
ב-2003 שיחק בחלק השלישי בטרילוגיית סרטי שר הטבעות "שר הטבעות: שיבת המלך", באותו תפקיד.
בשנת 2004 כיכב בסרט האסונות הבדיוני של רולנד אמריך, "היום שאחרי מחר" ובסרטו של מרטין סקורסזה "הטייס".
ב-2005 שיחק בדרמת הפעולה "שר המלחמה".
ב-2007 השתתף בקומדיית האנימציה המצליחה "רטטוי", הולם דיבב את דמותו של סקינר, הבעלים של מסעדת "גוסטו", שהייתה דמות הנבל הראשית של הסרט.
הולם היה נשוי ארבע פעמים במהלך חייו.
נישואיו השלישים היו ב-1991 לשחקנית פנלופי וילטון יחד הם הופיעו במספר סדרות בריטיות מקומיות, הזוג התגרש ב-2001.
להולם יש שלוש בנות ושני בנים, משלוש נשים.
הולם הצטרף למסדר האימפריה הבריטית בשנת 1990 וקיבל תואר אבירות בשנת 1998 על תרומתו לתחום הדרמה.
בשנת 2001 חלה הולם בסרטן בלוטת הערמונית והחלים.
קידרן ג'ונס , הידוע בשם הבמה איאז (Iyaz), הוא זמר רגאיי ורית'ם אנד בלוז בריטי.
איאז התפרסם ב-2009 בשיר "Replay", שהגיע למקום השני בבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
הוא נולד למשפחה מוזיקלית, ונתגלה על ידי שון קינגסטון אשר יצר עמו קשר באמצעות רשת מייספייס.
+רשימה של אלבומי אולפן, עם מיקומם במצעדים נבחריםשםפרטי האלבוםמיקומי שיאתארים בריטניה פלנדריה יוון הולנד שווייץ Replay תאריך פרסום: 4 ביוני 2010
חברת תקליטים: בלוגה הייטס, ריפרייז, אסיילום
+ רשימה של סינגלים כאמן סולו, עם מיקומם במצעדים נבחרים ותאריםשםשנהמיקומי שיאתארים אלבוםבריטניהאוסטרליהקנדהגרמניהאירלנדהולנדנורווגיהשווייץארצות הברית "Replay" 2009 1 1 5 7 2 2 2 12 1 2 בריטניה: פלטינה
איאן הארט הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
מוכר בעיקר בזכות גילומו של פרופסור קוויריניוס קווירל בסרט "הארי פוטר ואבן החכמים" ובתור הסופר ארתור קונאן דויל בסרט "למצוא את ארץ לעולם לא".
הארט נולד בשם איאן דייוויס בליברפול, בן למהגרים איריים, אחד משלושה אחים.
בשנות ה-20 לחייו, למד משחק בתיאטרון ובמכללת "מייבל פלטשר" למוזיקה ודרמה בליברפול.
נשוי ללין, לזוג שתי בנות.
האנגלי שעלה על גבעה וירד מְהר (1995)
הארי פוטר ואבן החכמים (2001)
למצוא את ארץ לעולם לא (2004)
ארוחת בוקר על פלוטו (2005)
תעלומת הבלונדינית שחורת העיניים (אנ') (2023)
אירואיקה (2003) - סרט טלוויזיה של BBC
איאן מייקל הרדינג הוא שחקן אמריקאי.
ידוע בעיקר בזכות משחקו בסדרת הנוער "שקרניות קטנות" כעזרא פיץ.
איאן הרדינג נולד בהיידלברג שבגרמניה למשפחת אנשי צבא, ומספר שנים לאחר מכן משפחתו עברה לווירג'יניה שבארצות הברית.
הרדינג הצטרף למועדון הדרמה בבית הספר התיכון.
הוא למד משחק באוניברסיטת קרנגי מלון.
בין השנים 2010–2017 גילם הרדינג בסדרה "שקרניות קטנות" את תפקיד עזרא פיץ - מורה לספרות המתאהב באחת מתלמידותיו.
באוקטובר 2024, פורסם כי הרדינג יככב בסדרה "Ripple" של הולמרק+.
עלילת הסדרה מתרחשת בניו יורק ועוקבת אחרי ארבעה זרים – וולטר, קריס, נייט ואריה – שחייהם משתלבים באופן מקרי.
שנהסרטתפקידהערות2009ארץ ההרפתקאות וולסי פרפסטון2010אהבה וסמים אחריםפיזר טרייני2011Deadtime Stories: Volume 2ריאן2015Addiction: A 60s Love Storyמקס בורנשטיין2016Super Novasאלכס2017People You May Knowפיליפ2018מרד במשרד ניקולס פרוהם2019פורד נגד פראריאיאן2022The Haterברנט2024Our Little Secretלוגאן
שנהטקסקטגוריהמועמד בעקבותתוצאה2010פרסי בחירת הנוערכוכב הטלוויזיה הנבחר של הקיץשקרניות קטנות2011
איאן גילן הוא זמר ופזמונאי אנגלי אשר נודע בעיקר כסולן להקת דיפ פרפל.
בשנת 1962 הצטרף ללהקה בשם The Javelins בה היה חבר עד לשנת 1964, אז חבר ללהקת Wainwright's Gentlemen בה היה חבר כשנה.
בשנת 1965 החל גילן להופיע עם להקת Episode Six אותה ייסד רוג'ר גלובר, אך הלהקה לא נחלה הצלחה מרובה.
בשנת 1969, לאחר שראו אותו בהופעה, פנו אל גילן ריצ'י בלקמור וג'ון לורד בבקשה שייקח על עצמו את תפקיד הזמר בלהקת דיפ פרפל עם עזיבתו של רוד אוונס את הלהקה.
הוא הצטרף ללהקה ועימו גם גלובר, לקראת הקלטת אלבום ההופעה Concerto for Group and Orchestra.
במהלך שנותיו כסולן הלהקה, לקח גילן חלק גם בהקלטתם של מספר אלבומי אולפן, אשר החלו את הצלחתה הכלכלית של הלהקה.
האלבום Deep Purple in Rock, היה לאלבומה הראשון של הלהקה אשר זוכה למעמד של אלבום זהב בארצות הברית, ולאלבום כסף בבריטניה.
באותן השנים, השתתף גילן גם בהקלטות אלבום האולפן של ישו כוכב עליון, כשהוא משחק את תפקיד ישו.
לקראת הפקת סרט הקולנוע הוצע לגילן לגלם את דמותו של ישו על המסך הרחב, אך הוא סירב מכיוון שהתפקיד דרש ממנו לבטל סיבוב הופעות מתוכנן עם הלהקה.
בשנת 1973, לאחר הקלטת מספר אלבומי אולפן נוספים עם הלהקה, ולאור עימותים חוזרים ונשנים בין גילן לבלקמור, החליט גילן לעזוב את דיפ פרפל, ובמקומו הובא דייוויד קוברדייל.
לאחר כשנתיים בהן לא עסק במוזיקה, חזר גילן וייסד הרכב חדש בשם Ian Gillan Band.
הלהקה ניגנה מוזיקת ג'אז-פיוז'ן אך לא נחלה הצלחה.
בשנת 1978 פירק גילן את הלהקה והקים יחד עם הקלידן קולין טאונס להקה נוספת על שמו - Gillan, אשר נטתה לכיוון ההארד רוק.
הלהקה פעלה עד שנת 1982, והתפרקה לאחר פגיעה במיתרי הקול של גילן, אשר אילצה אותו לפרוש ולנוח.
בשנת 1983 חבר גילן ללהקת בלאק סבאת' לאחר פרישתו של רוני ג'יימס דיו.
הוא הקליט עם ההרכב אלבום בודד, Born Again, בטרם עזב לטובת איחוד עם דיפ פרפל.
בתחילת 1984 חזר גילן להרכבה של דיפ פרפל, ובאוגוסט אותה השנה הוציא עימה את האלבום Perfect Strangers אשר הפך להצלחה.
גילן פוטר מהלהקה בשנת 1989 והוחלף על ידי סולן להקת ריינבו לשעבר, ג'ו לין טרנר, אך שב להרכב בשנת 1992 לאור הפצרותיהם של לורד ואיאן פייס שרצו בשובו לקראת חגיגות ה-25 שנים להקמת הלהקה.
איאן אלן סאת'רלנד גלן הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון סקוטי.
גלן נולד בעיר אדינבורו שבסקוטלנד.
חונך בבית הספר העצמאי לבנים אקדמיית אדינבורו (Edinburgh Academy), ואחר כך למד באוניברסיטת אברדין.
את הכשרתו כשחקן קיבל באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), שם זכה במדליית זהב על שם באנקרופט (Bancroft Gold Medal).
ב-1990 זכה בפרס "דב הכסף" כשחקן הטוב ביותר, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, על תפקידו בסרט "צעקות שקטות".
בשנת 2005 שיחק בסרט "ממלכת גן עדן" בכיכובם של אווה גרין ואורלנדו בלום.
ב-2009 לוהק לסדרת הפנטזיה של רשת HBO "משחקי הכס" בתפקיד סר ג'ורה מורמונט, וגילם את הדמות בשמונה עונות הסדרה.
ב-2010 השתתף כשחקן אורח בשני פרקים בסדרת המדע בדיוני הוותיקה "דוקטור הו".
הוא גילם את האב אוקטביאן, המפקד על מסדר של כמרים במשימה נגד "המלאכים הבוכים".
שני הפרקים של הסיפור, "עת המלאכים" ו"בשר ואבן" היו חלק מהעונה החמישית של הסדרה המחודשת.
ב-2011 שיחק בעונה השנייה של הסדרה התקופתית "אחוזת דאונטון" בתפקיד סר ריצ'רד קרלייל, המו"ל של צהובון, המחזר אחרי ליידי מרי, הבת הבכורה של משפחת קרולי.
משנת 2012 הוא מגלם את דמותו של פול, בסדרה "Prisoners' Wives" של ה-BBC, בעלה של פרנצ'סקה, שחייהם הנוחים מתנפצים לרסיסים אחרי שהוא נכלא על סחר בסמים.
בשנת 2017 שיחק בסרט "האויב שבפנים: פרק הסיום", השישי בסדרת הסרטים "האויב שבפנים", בכיכובה של מילה יובוביץ'.
באותה שנה הוא שיחק גם בסרט "בת דודתי רייצ'ל".
ב-2019 לוהק לגלם את באטמן בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "טיטאנים".
גלן הוא אחיו הצעיר של האמיש גלן שהוא במאי התיאטרון והמנהל האמנותי של תיאטרון בלגרייד בקובנטרי.
בין השנים 1993–2004 היה גלן נשוי לשחקנית סוזאנה הרקר ולזוג בן אחד.
בת זוגו הנוכחית היא שרלוט אמרסון ובתם מרי נולדה ב-2007.
איאן לובט או'בריאן הוא שחיין אוסטרלי בעבר, אלוף אולימפי בעל 2 מדליות מהן 1 זהב ושיאן עולם.
או'בריאן נולד וגדל בוולינגטון, ניו סאות' ויילס.
הוא החל ללמוד לשחות בגיל 4 ולהשתתף בתחרויות שחייה בגיל 10. לאחר מות אביו הוא נשלח לסידני להתאמן בהדרכתו של פורבס צ'רלי, מאמנם של אלופים אולימפיים ג'ון דייוויס, שיין גולד, גייל ניל.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת', אוסטרליה בשנת 1962 זכה או'בריאן ב-3 מדליות זהב.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה או'בריאן בשתי מדליות, זהב וארד.
מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא עולם חדש של 2:27.8 דקות, לפני שיאן העולם במחצית המרחק גאורגי פרוקופנקו מברית המועצות (2:28.2 דקות) ושיאן העולם היוצא צ'ט ג'סטרמסקי מארצות הברית (2:29.6 דקות).
מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:02.3 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:58.4 דקות וגרמניה (4:01.6 דקות), הוא שחה את סגנון החזה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:07.8 דקות.
שיאו העולמי החזיק מעמד 4 שנים ונישבר על ידי ולדימיר קוסינסקי מברית המועצות (2:27.4 דקות).
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקינגסטון, ג'מייקה בשנת 1966 זכה או'בריאן ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-110 יארד חזה (1:08.2 דקות) ובמשחה ל-220 יארד חזה (2:29.3 דקות).
לאחר המשחקים פרש משחייה תחרותית על מנת לתמוך כללית במשפחתו.
לקראת אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) בקשו מנהלי השחייה באוסטרליה מאו'בריאן לחזור לשחות משום שלא היה לאוסטרליה שחיין ראוי בסגנון החזה.
לאחר המשחקים האולימפיים פרש או'בריאן סופית משחייה תחרותית והחל לעבוד בתעשיית הטלוויזיה.
או'בריאן קבע 4 שיאי עולם, במשחה ל-200 מטר חזה במחשה ל-110 יארד חזה במשחה ל-220 יארד חזה ובמשחה שליחים מעורב.
או'בריאן זכה ב-9 תוארי אליפות אוסטרליה .
בשנת 1985 זכה או'בריאן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
איאן באנן היה שחקן קולנוע סקוטי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1965 על תפקידו בסרט "טיסת הפיניקס".
בנאן נולד בעיירה איידריי שבמחוז צפון לנרקשייר, סקוטלנד לקלייר ולג'ון ג'יימס בנאן.
למד ב"מכללת סט אלויסיוס" שבגלאזגו אב"נכללת רטקלייף" ולאחר מכן שירת בצבא בריטניה.
החל את דרכו כשחקן באירלנד והמשיך עם הופעות שייקספיריות בבמות תיאטרון באנגליה ובברודוויי.
בנאן החל את דרכו כשחקן בשנת 1956 בקומדיה הצבאית הבריטית של האחים בולטינג "תהליך חיול".
בנאן היה לשחקן הסקוטי הראשון אי פעם אשר הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1965 על תפקידו בדרמת ההרפתקאות של רוברט אולדריץ' "טיסת הפיניקס" בתור מנהל העבודה באתר הנפט רטבאגס קרואו.
בנאן שיחק באותה שנה גם בסרט הכלא הביקורתי של סידני לומט "גבעת הגברים" בתפקיד הסוהר האמפתי האריס.
בנאן הופיע בשנות ה-70 במערבון "נשוך את הקליע" בתור סיר הארי נורפוק, בסרט המלחמה האיטלקי "ממזרים ללא תהילה" בתפקיד גנרל תומאס באקנר, בדרמה "ההתקפה" סידני לומט לצידו של שון קונרי ובמותחן הריגול "איש המקינטוש" של ג'ון יוסטון.
בתחילת שנות ה-80 שיחק בסרטו זוכה 8 פרסי האוסקר שלריצ'רד אטנבורו "גנדי", בסרט האימה "תעלומה ביער" ובסרט הפשע של מייקל אפטד "גורקי פארק" בתור התובע יאמסקוי.
ב-1987 הועמד לפרס באפט"א על הופעתו בדרמת המלחמה הקומית "תקווה ותהילה" בתפקיד ג'ורג' סביו של הילד בילי רוואן.
בשנותיו האחרונות זכה בנאן לתהילה בזכות תפקידיו בסרטים "לב אמיץ" בתור אביו המצורע של רוברט דה ברוס (אנגוס מק'פיידן) ו"להעיר את נד" בתור ג'קי אושיי, בתפקיד עליו זכה בפרס סיאטל לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 1996 קיבל בנאן פרס באפט"א על מפעל חיים.
תפקידו האחרון כשחקן היה סיר מאט באזבי מאמן קבוצת "מנצ'סטר יונייטד" בסרט על חייו של כוכב הכדורגל ג'ורג' בסט "בסט".
בנאן נהרג בשנת 1999 בגיל 71 בתאונת דרכים בסמוך לאגם לוך נס, בתאונה הייתה מעורבת גם אלמנתו מרלין סלייסברי.
איאן ריימונד אוגילבי הוא שחקן, מחזאי וסופר אנגלי-אמריקאי.
אוגילבי נולד בווקינג שבמחוז סארי בדרום-מזרח אנגליה, לפרנסיס פיירפילד אוגילבי ולשחקנית איילין ריימונד (שהייתה לפני כן נשואה לשחקן ג'ון מילס).
הוא למד בבית הספר סאנינגדייל, באיטון קולג' ובאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
תפקידו הידוע ביותר של אוגילבי הוא בדמות "סיימון טמפלר" בסדרת הטלוויזיה "שובו של המלאך" ("Return of the Saint") בשנים 1978 ו-1979, שהייתה המשך לסדרה "המלאך" ("The Saint") בכיכובו של רוג'ר מור שהופקה בין השנים 1962 עד 1969.
בעקבות תפקיד זה היה אוגילבי מועמד לגלם את ג'יימס בונד בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים, כאשר מור הביע את רצונו לעזוב את הסדרה.
הוא לא שיחק בתפקיד ג'יימס בונד, אבל גילם דמות דמוית בונד בסדרת פרסומות לטלוויזיה ששודרה בצפון אמריקה בתחילת שנות התשעים.
לפחות פעם אחת גילם סוכן חשאי בריטי, דמוי בונד, בפרק "Dragon's Wing II" בסדרת הטלוויזיה "קונג פו: האגדה נמשכת".
בשנות השמונים של המאה העשרים הקליט אוגילבי רומנים מסדרת ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג.
ההקלטות יצאו לאור על גבי קלטות שמע בלייבל "Listen for Pleasure".
במהלך הקריירה שלו הרבה אוגילבי לשחק בתיאטרון בתפקידים ראשים בהפקות בווסט אנד הלונדוני.
בין השאר השתתף במחזה "Design for Living" מאת נואל קאוורד, במחזה "Happy Family", ב"שלוש אחיות", ב-"Rookery Nook" מאת בן טרוורס, "Run for Your Wife" מאת ריי קוני, "המיליונרית" מאת ג'ורג' ברנרד שו, "The Waltz of the Toreadors" ואחרים.
הוא שיחק גם בתיאטרון אמריקאי.
בין סרטי הקולנוע בהם הופיע היה לו תפקיד חשוב בסרט האפי "ווטרלו" מ-1970.
אוגילבי כיכב לצדו של בוריס קרלוף בסרט "The Sorcerers", ב-1967 הופיע בסרט "זר בבית" לצדם של ג'יימס מייסון, בובי דארין וג'רלדין צ'פלין.
בסרט "Witchfinder General" שיחק לצדו של וינסנט פרייס, בסרט "The Day the Fish Came Out" הופיע יחד עם טום קורטני וקנדיס ברגן.
עוד שיחק בסרט "המוות נאה לה" בכיכובן של מריל סטריפ וגולדי הון.
עם פיטר קושינג הופיע בשני סרטים בהפקת חברת "אמיקוס", ועם ריצ'רד דרייפוס וניה ורדלוס השתתף בסרט "האהבה היוונית שלי".
בשנות התשעים של המאה העשרים הופיע אוגילבי באופרת הסבון קצרת הימים "Malibu Shores".
הוא השתתף ביותר ממאה תוכניות טלוויזיה, ולעיתים קרובות כיכב בתפקיד אורח.
אחד מתפקידיו הידועים הוא בדמות לורנס קירברידג' בסדרת הטלוויזיה הבריטית "על אדונים ומשרתים".
ב-1968 שיחק אוגילבי בתפקיד ברון פון קורט בפרק "They Keep Killing Steed" בסדרה "הגומלים".
ב-1976 הופיע ב-BBC בסרט "The Door of Opportunity" על פי סיפור מאת סומרסט מוהם לצדה של מריאן פיית'פול.
ב-1976 השתתף אוגילבי בפרק פיילוט של הסדרה הקומית "Ripping Yarns" בהפקת חברי חבורת מונטי פייתון מייקל פיילין וטרי ג'ונס.
הוא גילם את דרוסוס בסדרת הטלוויזיה "אני, קלאודיוס", וכיכב בתפקיד אורח בשישה פרקים של הסדרה "רצח במשיכת קולמוס" ובארבעה פרקים בסדרה "Diagnosis: Murder".
ב-1970 שיחק בתפקיד אדגר לינטון בסרט הקולנוע "אנקת גבהים", ובדמות אוון גרת' בעיבוד של ה-BBC לספרו של הנרי ג'יימס "שלל פוינטון".
ב-1998 הופיע אוגילבי בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "בבילון 5" בפרק "In the Kingdom of the Blind".
אוגילבי הוא גם מחזאי וסופר.
הוא כתב סדרה של ספרי פנטסיה לילדים:
בעברית יצא לאור הספר "מיסל והנחשוף" בהוצאת כתר.
כמו כן כתב שני מחזות "A Slight Hangover" ו-.
בשנים 1968 עד 1983 היה אוגילבי נשוי לדיאן הארט.
לבני הזוג נולד ילד אחד.
ב-1992 התחתן עם קתרין הולקומב.
אחר כך קיבל אזרחות אמריקאית.
גנרל סר איאן סטנדיש מונטית' המילטון היה קצין בכיר בצבא הבריטי, המוכר בעיקר בשל שירותו כמפקד חיל המשלוח הבריטי במהלך מערכת גליפולי.
בעל עיטורי הכבוד TD, DSO, GCMG, GCB.
דיבר אנגלית, גרמנית, צרפתית והינדית, נחשב כאדם מקסים, בעל הליכות אציליות ואדיב.
הוא נראה חלש, אך היה מלא אנרגיה.
היה מועמד פעמיים לקבלת עיטור צלב ויקטוריה, אבל בפעם הראשונה נחשב צעיר מדי, ובשנייה בכיר מדי.
נפצע בפרק כף היד במלחמת הבורים הראשונה (1881) בקרב על מג'ובה, וידו השמאלית הפכה אחר כך לכמעט חסרת שימוש.
רגלו השמאלית הייתה קצרה מהימנית כתוצאה מפציעה חמורה בעת נפילה מסוס.
לאנשים שונים היו דעות שונות מאוד לגביו.
ראש הממשלה אסקווית' העיר שהיו לו "יותר מדי נוצות במוח", ואילו צ'ארלס בין, כתב צבאי שכיסה את מהלך מערכת גליפולי, חשב שהיה לו "מח רחב יריעה שלצבא בכללותו היה חסר".
התנגד לגיוס חובה ונחשב כפחות אכזרי מאשר גנרלים מוצלחים אחרים.
המילטון כתב ספר שירה ורומאן שנחשב בזמנו כגובל בגסות.
יצירותיו כוללות את "מלחמות העתיד", "איקרוס", "טיול על יונק" (סוג של סירה מזרחית), "בלאדה על האדג'י" ו"מחברתו של קצין מטה".
במבוא לספרו "יומן גליפולי" העיר: .
אביו של המילטון, קולונל כריסטיאן מונטית' המילטון, פיקד בעברו על גדוד 92 הסקוטי.
אימו קורינה הייתה בתו של הויקונט השלישי מגורט.
אמו מתה במהלך לידת אחיו וורקר.
המילטון למד בבית ספר במחוז סארי ואחר כך בברקשייר.
אביו שלח אותו לשהות אצל הגנרל וון דמימרס, בן הנובר, שלחם בעברו נגד פרוסיה.
המילטון נישא ב-1887 לג'אן מיר, ביתו של איש עסקים מגלאזגו.
המילטון למד במכללה הצבאית המלכותית, בסנדהרסט בשנת 1870, השנה הראשונה בה הכניסה לצבא כקצין התאפשרה לאחר בחינה ולא על ידי רכישת המשרה.
בשנת 1871 הוא גויס לגדוד סאפוק, אבל לאחר זמן קצר הועבר לגדוד ה-2 גורדון הסקוטי שהוצב בהודו, והשתתף במלחמה באפגניסטן.
המילטון השתתף בקרב מג'ובה במלחמת הבורים הראשונה בו נפצע ונלקח בשבי.
כשחזר לאנגליה לצורך הבראה התייחסו אליו כגיבור והוא הוצג בפני המלכה ויקטוריה.
בשנת 1882 קיבל דרגת קפטן ולקח חלק במשלחת הנילוס של 1884–1885, שם קודם לברווט (קידום ללא תוספת שכר) מייג'ור.
בבורמה 1886–1887 קודם לברווט לוטננט קולונל.
במהלך שרותו בבנגל 1890–1893 קודם לקולונל (1891) יחד עם קבלת אות השירות המצוין.
ב-1893–1895 שרת במשלחת צ'יטרל כמזכירו הצבאי של סר ג'ורג' סיוארט וייט, המפקד העליון של הכוחות בהודו.
ב-1895–1898 מונה לסגן קצין האפסנאות הראשי בהודו.
ב-1897–1898 פיקד על חטיבה במערכת טירה בה נפגעה ידו השמאלית מפגז.
במלחמת הבורים השנייה צורף המילטון לכח השדה הנטאלי כקצין שלישות ראשי, פיקד על חיל הרגלים בקרב אלנדסלאגט והשתתף בקרב על גבעת ווגון בליידיסמית'.
הוא קודם למייג'ור גנרל וקיבל את עיטור אביר מסדר האמבט (KCB) לפני חזרתו לאנגליה בראשית 1901. בזמן הפלגה ב-1897 פגש לראשונה את וינסטון צ'רצ'יל, בזמנו כתב צבאי, שדיווח על הקרבות של המילטון מבלומפונטיין לפרטוריה בספרו "הצעדה של יאן המילטון" (לונדון, 1900, הודפס מחדש כחלקו השני של ספרו "מלחמת הבורים").
המילטון עבר 400 מיילים מבלומפונטיין לפרטוריה תוך ניהול עשרה קרבות גדולים ו-14 קרבות קטנים יותר נגד כוחות הבורים (כולל קרב רויוואל) עבורם היה אחר כך מועמד פעמיים לעיטור צלב ויקטוריה (מועמדות שנחשבה בזמנו כלא מתאימה בשל דרגתו).
במאי 1901 המילטון מונה למזכיר צבאי במשרד המלחמה הבריטי, אך בנובמבר שלאחר מכן התבקש לחזור לדרום אפריקה כראש מטהו של המפקד הראשי שם, לורד קיצ'נר.
הוא הגיע לדרום אפריקה בסוף נובמבר 1901, וקיבל דרגה מקומית של לוטננט גנרל.
באפריל 1902 פיקד על החילות שפעלו באזור מערב טרנסוואל.
ביוני 1902 לאחר תום פעולות האיבה חזר באונייה לבריטניה ביחד עם לורד קיצ'נר.
הם זכו לקבלת פנים נלהבת בלונדון עם אלפי אנשים שהצטופפו לאורך הרחובות כדי לצפות בתהלוכה.
באיגרת מה 23 ביוני 1902, לורד קיצ'נר כתב את הדברים הבאים על מעשיו בדרום אפריקה:
"היה לי מאוד נח לקבל בהשאלה מלורד רוברטס את מזכירו הצבאי, סר יאן המילטון כראש המטה שלי.
סגולותיו כחיל כבר ידועות ושמו הטוב לא דורש עוד הוכחות.
אני חייב לו רבות על תמיכתו הכשרונית והיציבה בי כראש המטה, וגם על כישוריו הברורים ועל ההסתמכות העצמית שהפגין במהלך פיקודו על הפעולות במערב טרנסוואל."
בספטמבר 1902, המילטון ליווה את לורד רוברטס, המפקד העליון של הצבא ואת סנט ג'ון ברודיק, שר המלחמה, בעת ביקורם בגרמניה כאורחי הקיסר וילהלם כדי לצפות בתמרוני צבא גרמניה.
הוא חזר לתפקידו במשרד המלחמה, ומ 1903 עד 1904 שרת כקצין אפסנאות ראשי.
מ 1904 עד 1905, המילטון שרת כנספח צבאי של צבא הודו הבריטית בשרות צבא יפן במנצ'וריה במהלך מלחמת רוסיה–יפן.
הוא היה הראשון להגיע ליפן בין שאר הנספחים הצבאיים מהמערב.
הוא פרסם את "מחברתו של קצין מטה במלחמת רוסיה–יפן" בה תיאר את חוויותיו ואת התובנות אליהם הגיע במהלך הקרבות.
עימות צבאי זה בין צבא אירופי מוכר וצבא אסיאתי ידוע פחות היה הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במקלעים ובארטילריה להגנת חפירות.
זאת גם הייתה המלחמה הראשונה במאה ה-20 שבה טכנולוגיה לקחה תפקיד מרכזי, עובדה שהפכה למכרעת בשינוי שחל על אופי הלוחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
המילטון כתב שחילות הפרשים אינם רלוונטיים בקרבות מעין אלה, אף על פי שצבא בריטניה המשיך להשתמש בחיל פרשים במהלך המלחמה.
המילטון היה גם לתומך של טקטיקות לא מסורתיות כמו התקפות לילה ושימוש צבאי בכלי טיס.
המילטון המשיך לשרת כגנרל מפקד בפקוד הדרום הבריטי בין 1905 ו-1909 וכן כקצין שלישות ראשי של הצבא בשנים 1909–1910.
במרץ 1915 הרברט קיצ'נר מינה את המילטון על פיקוד חיל המשלוח הים-תיכוני שנשלח להשיג את השליטה על מצרי הדרדנלים מידי טורקיה ולתפוס את קונסנטינופול.
המילטון בן ה-62 היה באותו זמן מפקד חילות היבשה באנגליה.
גם כשהיה קצין בכיר, מוערך ומנוסה יותר מהשאר בקרבות, הוא נחשב ללא שגרתי, אינטלקטואלי מדי ומיודד מדי עם פוליטיקאים כדי שיקבל תפקיד פיקודי בחזית המערבית.
להמילטון לא נתנה הזדמנות להשתתף בתכנון המערכה שהוטל עליו להוביל.
המודיעין היה לקוי והעריך את כוחות האויב כקטנים הרבה יותר ואת נכונותם להילחם כחלשה יותר משהיו במציאות.
שליטי צבא יוון הודיעו לקיצ'נר שהוא יזדקק ל-150,000 איש כדי לכבוש את גליפולי אך הוא העריך שיספיק כח של 70,000 איש בשביל להתגבר על המגינים במהרה.
התוכנית להשתלט על הדרדנלים ולפתוח חזית מלחמה חדשה נידונה בצורות שונות כבר ב-1914. בנובמבר של אותה שנה אוניות בריטיות הפגיזו את המעוזים החיצוניים של חצי האי וגרמו לפיצוץ מחסני התחמושת במבצר סדולבאהר.
בדצמבר צוללת בריטית חדרה למצרים והטביעה ספינת שריון טורקית בצ'נקלה.
שני אירועים אלה העלו את התקוות הבריטיות לניצחון קל אך גרמו גם לטורקים לחזק את הביצורים ולהניח מוקשים בתעלות כדי למנוע מספינות בריטיות להתקרב.
ב-3 בינואר 1915 ג'ון פישר, הלורד הימי הראשון, הציג תוכנית למועצת המלחמה שהתבססה על התקפה ימית ויבשתית משולבת עם 75,000 לוחמים, אך בתנאי שהמבצע יתחיל מיידית.
ב-21 בינואר כתב פישר באופן פרטי לאדמירל ג'ליקו שלא יוכל לאשר את המבצע עם פחות מ-200,000 לוחמים.
צ'רצ'יל, הלורד הראשון של האדמירליות באותם ימים (משרה שונה ממשרת הלורד הימי הראשון פישר), העריך בספטמבר 1914 שהמבצע יזדקק ל-50,000 איש.
החל מ-19 בפברואר, אוניות בעלות הברית ניסו להשתלט על המצרים בעזרת כח ימי בלבד.
לשם כך היה צורך קודם כל לפנות את המוקשים כדי לאפשר לספינות להתקרב למעוזים הטורקים ולהפגיזם.
את המוקשים היה קשה לפנות בשל העדר שולות מוקשים מתאימות ובשל הפגזה בלתי פוסקת מהמעוזים הטורקים.
התוכנית במקור הייתה להשתמש רק בספינות מדרגה נמוכה שנחשבו כברות-החלפה.
ב-18 במרץ ספינות בריטיות וצרפתיות פתחו בניסיון התקפה רציני יותר שהסתיים בטביעתן של שלוש אוניות ובהשבתתן של שלוש נוספות כתוצאה מעלייה על מוקשים.
בנוסף, לא חל שנוי בכוחות המגינים, מלבד הרחבת מלאי התחמושת שלהם.
צ'רצ'יל הורה לאדמירל ג'ון דה רובק להמשיך במבצע, אך דה רובק (שהחליף לא מכבר את מפקד הצי - האדמירל קרדן שחלה) לא ראה כל טעם בפגיעה נוספת באוניות הצי ונסוג.
בשלב זה נפלה ההחלטה שדרושה גם פלישה יבשתית.
סביר להניח שאם ההפגזה הימית הייתה נמשכת אזי תותחי המעוזים המגנים היו מפסיקים בסופו של דבר להפגיז בשל מחסור בתחמושת.
שולות המוקשים היו יכולות אז לפעול ביתר יעילות והיו מאפשרות לספינות הבריטיות לנוע ליעדיהן.
המילטון קיבל את האחריות על ארגון מבצע הנחיתה על חצי האי.
לא היו ברשותו כלי נחיתה מתאימים, חייליו לא זכו לאימונים הדרושים למשימה, והאספקה לצבא נארזה בצורה שהקשתה על הגישה אליה בעת הנחיתה.
המילטון האמין שהצי ימשיך לתמוך בנחיתה עם הפגזות, אך הצי שהעריך את האבדות הצפויות לאוניותיו ושהתנגד לרעיון שאפשר לסבול באופן טקטי אובדן אוניות סירב לצאת למתקפה נוספת.
לטורקים היו בינתיים חודשיים להתכונן לפלישה מימי ראשית המתקפה הימית והם נצלו אותם ביעילות לחיזוק ההגנות היבשתיות.
מערכת גליפולי כך נעצרה והמילטון נקרא לשוב ללונדון ב-16 באוקטובר 1915, ובכך למעשה הסתיימה הקריירה הצבאית שלו.
לאחר פרישתו, המילטון היה דמות מובילה כנציג סקוטלנד בארגון יוצאי החילות של הלגיון הבריטי המלכותי.
המילטון גם היה חבר מייסד וסגן נשיא האיגוד האנגלו-גרמני ב-1928 שעסק בקידום רגשות פרו-גרמנים בבריטניה.
המילטון נשאר באיגוד גם לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון ותיאר את עצמו כ"מעריץ של אדולף (היטלר) הגדול".
הוא ביטל את מיין קאמפף כמשובת נעורים.
למרות זאת, לדעת יאן קרשו, היה המילטון "מעמודי התווך של הממסד הבריטי ולא נאצי למרות דעותיו המוצהרות בזכות היטלר ושלטונו".
המילטון צולם ב-1934 בגיל 81 בסרט מלחמה דוקומנטרי בשם האיש שנשכח.
ב-1947 המילטון מת בגיל 94 בביתו בשכונת גני הייד פארק שבלונדון.
מכינת המילטון בליידיסמית' שבדרום-אפריקה קרויה על שמו של המילטון.
איאן אברקרומבי היה שחקן ומדבב אנגלי-אמריקאי.
מוכר בעיקר בזכות תפקידו כג'סטין פיט, מעסיקה של איליין בסדרה סיינפלד.
אברקרומבי נולד ב-11 בספטמבר 1934 בעיירה גרייס שבאסקס, בריטניה.
את לימודי המשחק החל במהלך הבליץ של מלחמת העולם השנייה.
הוא החל לעבוד בריקודי במה בהופעות בלונדון, סקוטלנד, אירלנד והולנד וזכה במדליות ארד, כסף וזהב.
בגיל 17 עבר לארצות הברית.
הוא החל להופיע ב-1955 בסרט המלחמה סטלאג 17 וכן הופיע במגוון מחזות בתיאטראות ברודוויי.
כמו כן הופיע כשוליית קוסם במחיר נמוך מאוד.
ב-1957 התגייס לצבא ארצות הברית ונשלח למערב גרמניה לטפל בשירותים מיוחדים.
באותה תקופה שיחק בסרט שולחנות נפרדים של דלברט מאן.
לאחר מכן נסע לקליפורניה להופיע במספר סרטים ושם הופיע וחי.
במרבית סרטיו הוא משמש כשחקן אופי.
הוא נפטר מאי-ספיקת כליות בגיל 77 בביתו שבלוס אנג'לס, 20 יום לאחר ירידת הסדרה המכשפים מוויברלי פלייס, בה כיכב.
אברקרומבי היה נשוי לשתי נשים: אליזבת רומנו בשנים 1956–1978 וגלאדיס אברקרומבי מ-1984 עד למותו.
פרנקנשטיין הצעיר (1974) - כפרי
אגדות מעולם המסתורין (1990) - פולטון
טווין פיקס (1992) - טום ברוקמן
החיים על פי משפחת אדמס (1993) - נהג
בבילון 5 (1994) - קורלילמורזון
פארק היורה: העולם האבוד (1997) - משרת
ימי חיינו (1997-2002) - מנהל מלון/ תכשיטן/ עורך דין/ מר סימפקינס
באפי ציידת הערפדים (1998) - איש זקן/ בוס גרמני
ציפורי הטרף (2002) - אלפרד פניוורט
מכושפות (2004) - ארמיס (שופט בבית משפט)
בית ספר לריקודים סלוניים ולנימוסים של גב' הוצ'קיס (2005) - ארווין סזגין
אינלנד אמפייר (2006) - המשרת הנרי
המכשפים מוויברלי פלייס (2007-2012) - פרופסור קרומבס
איך פגשתי את אמא (2008) - בנג'מין פרנקלין
מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים (2014-2008) - פלפטין/דארת' סידיוס (קול).
חלק מקולות דיבובו הושמעו לאחר מותו.
איאן מרשל ארמיטאג' הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
מוכר בעיקר בזכות תפקידו הראשי בקומדיית המצבים "שלדון הצעיר" של רשת CBS.
איאן ארמיטאג' נולד ב-15 ביולי 2008 במחוז ארלינגטון, וירג'יניה.
אביו, יואן מורטון, הוא זמר ושחקן סקוטי, ואמו, לי ארמיטאג', מפיקת תיאטרון והיא בתו של הקצין הימי ריצ'רד ארמיטאג', לשעבר סגן מזכיר המדינה.
הוא נקרא על שם השחקן איאן מקלן ומשתמש באיות הסקוטי של השם (Iain במקום Ian).
אביו שינה את שם משפחתו ממידלטון למורטון, ולכן ארמיטאג' משתמש בשם המשפחה של אמו מטעמי נוחות.
בשנת 2014 החל לככב בסדרת רשת ביוטיוב בשם "Iain Loves Theatre" שם הוא סוקר תיאטרון.
הסרטונים שלו תפסו את תשומת לבם של אנשי התיאטרון כולל כמה סוכנים שרצו להחתים אותו.
במהלך פרסי הטוני 2015 שימש ככתב של פריס הילטון, ואף הוזכר בנאמבר הפתיחה של התוכנית.
הוא הופיע בספיישל יום ההולדת 90 של סטיבן סונדהיים ביוטיוב.
בשנת 2017 קיבל את מרב פרסומו כאשר לוהק לתפקיד הראשי כגרסת הילד של שלדון קופר בסדרת הטלוויזיה של רשת CBS, "שלדון הצעיר", פריקוול לסיטקום "המפץ הגדול".
על תפקידו זכה ארמיטאג' ב-Young Artist Award לשחקן ראשי צעיר בסדרת טלוויזיה לשנת 2018. עוד בשנת 2017, כיכב בפרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד" (פרק 8 של עונה 18), כשגילם את תיאו לאצ'ר, ילד קטן שנחטף.
הוא הופיע גם בתוכנית המתיחות "מעשי ג'וקרים".
הוא החל לשחק בתפקיד חוזר את זיגי צ'פמן, בנה של ג'יין (שיילין וודלי) בסדרת הטלוויזיה "שקרים קטנים גדולים" ברשת HBO, והוא הופיע בסרט "טירת הזכוכית", עיבוד קולנועי לספר הזיכרונות של ג'אנט וולס באותו השם.
באותה שנה הוא גם השתתף בסרט הדרמה "אני לא כאן" כסטיבי, דמות אשר גילמו בגיל מאוחר יותר סבסטיאן סטן וג'יי קיי סימונס ושיחק בסרט "איש ואישה בלילה" בו כיכב לצד ג'יין פונדה ורוברט רדפורד.
בשנת 2018 השתתף בפרק של "המפץ הגדול", בתפקידו הידוע שלדון קופר, ובספטמבר של שנה זו שבה הסדרה "שלדון הצעיר" לעונה שנייה בכיכובו.
באותה שנה השתתף בשעשועון "ג'פרדי!", בנוסף, לוהק לדבב בסרט האנימציה "סקובי דו!", את דמותו של שאגי רוג'רס הצעיר, בעוד את הדמות הבוגרת מדבב ויל פורטה.
בשנת 2019 שב לגלם את דמותו של זיגי צ'פמן בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "שקרים קטנים גדולים", ושב לגלם את דמותו של שלדון קופר בעונתה השלישית של הסיטקום "שלדון הצעיר".
בשנת 2020 נתן את קולו לדמותו של שאגי רוג'רס הצעיר בסרט סקובי דו!
וגילם את דמותו של שלדון קופר בעונה הרביעית של שלדון הצעיר.
הוא קיבל מועמדות לפרס בחירת המבקרים לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית על משחקו בעונה השלישית.
בשנת 2021 כיכב בסרט האנימציה מפרץ ההרפתקאות: הסרט בתור צ'ייס והמשיך לגלם את דמותו של שלדון קופר בעונה החמישית.
באותה שנה זכה שוב למועמדות על משחקו בפרס בחירת המבקרים על משחקו בעונה הרביעית.
ארמיטאג' הוא בעל חגורה שחורה בטאקוונדו.
הוא מדבר אנגלית, ספרדית ורוסית ומנהל אורח חיים צמחוני מלידה.
שנה סרט תפקידהערות 2017 טירת הזכוכית בריאן ולס איש ואישה בלילה ג'יימיI'm Not Here סטיבי2020סקובשאגי רוג'רס הצעירדיבוב2021מפרץ ההרפתקאות: הסרטצ'ייסTBAScoob!: Holiday Hauntשאגי רוג'רס הצעיר
שנה סדרה תפקידהערות 2017 חוק וסדר: מדור מיוחד ת'יאו לאקרפרק: "Chasing Theo" 2019–2017 שקרים קטנים גדולים זיגי צ'פמןתפקיד ראשי (2 עונות); 14 פרקים 2017–2024 שלדון הצעיר שלדון קופרתפקיד ראשי (7 עונות); 141 פרקים 2018 המפץ הגדולפרק: "The VCR Illumination"2022ספרי רפאים (אנ')וילבור2 פרקים
שנהפרסקטגוריהפרויקטתוצאהמקור2018פרס בחירת הנוערכוכב הטלוויזיה הפורץ הנבחרשלדון הצעיר2020פרס גילדת שחקני המסךהביצוע הטוב ביותר של אנסמבל בסדרת דרמהשקרים קטנים גדולים2021פרס בחירת הילדים של ניקלודיאוןכוכב טלוויזיה אהובשלדון הצעיר2022פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאיהשחקן הטוב ביותר בסדרה קומיתפרס בחירת הילדים של ניקלודיאוןכוכב טלוויזיה אהוב (משפחה)2024
איאן גומז הוא שחקן אמריקאי הידוע מתפקידיו בסדרות "פליסיטי" ו"קוגר טאון".
גומז נולד בניו יורק לאב אמן ולאם רקדנית.
במוצאו הוא פורטוריקני ויהודי ממוצא רוסי.
גומז היה נשוי לשחקנית ניה ורדלוס ולהם בת משותפת מאומצת.
בעקבות נישואיו המיר דתו לנצרות יוונית-אורתודוקסית.
הזוג התגרש בשנת 2018 לאחר 23 שנות נישואין.
עם קארי שיתף פעולה בשנת 1999 בתוכנית "של מי השורה הזו בכלל?".
בשנים 1998–2002 שיחק בסדרה "פליסיטי" בתפקיד חוויאר קינטטה.
בשנת 2002 כיכב בווידאו קליפ לשיר של הזמרת אלאניס מוריסט.
בשנה זו שיחק בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "תרגיע" עם לארי דייוויד.
ב-2003 שיחק בסרט הקומדיה "לתפוס את פאפי".
בשנת 2005 כיכב בסדרת הסיטקום "ג'ייק מתקדם" של רשת ABC, בתור אדריאן, חברו הטוב ביותר של ג'ייק, אותו גילם ג'ון סטיימוס.
בשנת 2006 שיחק בתפקיד משני בפרק בעונה השלישית של הסדרה "אבודים" ובתפקיד משני בסדרה "ריבה".
בשנים 2009–2015 כיכב בתור אחת הדמויות הראשיות בסדרה הקומית "קוגר טאון" בתפקיד של אנדי טורס, בעלה הצייתן של אלי.
הסדרה שודרה במשך שלוש עונותיה הראשונות ברשת ABC ובשלוש העונות שאחריה שודרה ברשת TBS.
בשנת 2015 החל להנחות את התוכנית "The Great American Baking Show" ברשת ABC לצד אשתו דאז ניה ורדלוס ומנחים נוספים.
בשנת 2019 שיחק בסרטו של קלינט איסטווד "ריצ'רד ג'וול", לצדם של קתי בייטס וג'ון האם.
שיחק גם בסדרת הדרמה של אפל TV פלוס, "תוכנית הבוקר" בתור גרג.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרת הדרמה "פיזיקל" בשירות אפל TV פלוס.
בהמשך שנה זו שיחק גומז בסרט "The Ultimate Playlist of Noise"; סרט מקורי של רשת הולו.
בשנת 2022 החל לשחק בסדרה הקומית "בחורה רווקה שיכורה" של ערוץ Freeform, בדמותו של בוב, בן זוגה של קרול (אלי שידי).
הסדרה הסתיימה לאחר שתי עונות.
באותה שנה גילם את קווין ריביירה בסדרה "עיר הרצח" של נטפליקס.
איאן גלדר היה שחקן אנגלי.
הוא נודע עקב הופעותיו הרבות בתיאטרון ועל מסכי הקולנוע והטלוויזיה.
בין תפקידיו היו מר דקר בסדרה "Torchwood: Children of Earth" וקיוואן לניסטר בסדרה "משחקי הכס".
גלדר הופיע בסרט הטלוויזיה "רמפול" בתפקיד בנו של רמפול שהוא מרצה באוניברסיטה.
הוא שיחק בתפקידים רבים על במת התיאטרון ועל המסכים.
בתיאטרון הופיע גלדר במחזה "The Low Road" משנת 2013. ממאי עד יולי 2014 שיחק בתפקיד מרקוס אנדרוניקוס, אחיו של טיטוס, בהפקה מחודשת של המחזה "טיטוס אנדרוניקוס" בבימויה של לוסי ביילי שהועלה בתיאטרון שייקספיר גלוב.
ב-2009 הופיע גלדר במיני-סדרה "Torchwood: Children of Earth" בתפקיד מר דקר, וב-2011 החל לגלם את קיוואן לניסטר בסדרה "משחקי הכס".
אחרי היעדרות של שלוש שנים הוא שיחק שוב באותה דמות בעונות החמישית והשישית של הסדרה.
באוגוסט 2017 כיכב גלדר במונולוג של BBC4 בשם "Queers: I Miss the Wa".
ב-2019 הופיע גלדר בסדרה "חומריו האפלים", המבוססת על הטרילוגיה "חומריו האפלים" מאת פיליפ פולמן, בתפקיד הספרן והמלומד צ'ארלס.
בן זוגו של גלדר היה השחקן בן דניאלס.
השניים נפגשו ב-1993 כשהשתתפו בהפקה של המחזה "Entertaining Mr Sloane".
איאן אלכסנדר הוא שחקן אמריקאי, הידוע בשל תפקידו כבאק וו בסדרת הטלוויזיה "The OA".
אלכסנדר נולד בסולט לייק סיטי, יוטה, לאב קווקזי ואם ממוצא וייטנאמי שהיגרה לארצות הברית מווייטנאם.
בשל עבודתו של אביו עם מחלקת ההגנה, משפחתו עברה דירה לעיתים קרובות, והם התגוררו במקומות כמו הוואי, וושינגטון די.
במהלך בית הספר היסודי הוא היה משתתף בתיאטרון הקהילתי ובמקהלה.
הוא זכה לתשומת לב ויראלית ברשת בשל תגובתו הצילומית לאירוע טרנספובי שביצעו ארבעה סטודנטים באוניברסיטת UCLA.
אף שגדל במשפחה מורמונית, הוא אינו חבר בזרם זה.
הוא יצא מהארון כטרנסג'נדר לראשונה בשנת 2014, משתמש בכינויי הגוף they/them, ומזדהה כא-בינארי וכפאנסקסואל.
התפקיד הראשון של אלכסנדר היה בסדרה "The OA" של נטפליקס, שם הוא משחק את באק וו.
כמו אלכסנדר עצמו, גם באק הוא נער טרנסג'נדר, ודמותו מבוססת באופן חלקי על חוויות אמיתיות של אלכסנדר.
הוא לוהק לתפקיד משיחת ליהוק פתוחה באינטרנט שהתפשטה דרך טאמבלר.
אחר כך הוא לוהק לסרט הקולנוע משנת 2018, "Every Day", המבוסס על ספר מאת דייוויד לויתן, שם שיחק את ויק, נער טרנס אשר הרוח "A" שוכנת בו ליום.
באוקטובר 2017, חברת Naughty Dog הודיעה כי אלכסנדר הצטרף לצוות הדיבוב של The Last of Us Part II, משחק ההמשך של משחק הווידאו הפופולרי שלהם.
הוא דיבב את לב, דמות טרנסג'נדרית במשחק.
בתחילת חודש ספטמבר 2020 הוכרז שאלכסנדר יגלם את דמותו של גריי בעונתה השלישית של הסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי".
זוהי הדמות הטרנסג'נדרית הראשונה בתולדות זיכיון מסע בין כוכבים.
בשנת 2022, שיחק גם בסרט העצמאי "Daughter" לצד קספר ואן דיין.
+שנהסרטתפקידהערות2017Déjà Vuלאנססרט קצר; גם תסריטאי2018יום אחרי יוםויק2022DaughterהאחTBABlue Ballsקאלידורה
+שנהסדרהתפקידהערות2016–2019The OA (אנ')באק וו13 פרקים2020The Blank's YPFאנג'לפרק: "Week 5 (2020)"2020–2024מסע בין כוכבים: דיסקבריגריי טאל12 פרקים2023–2024מון גירל ושדינוזאורטאידיבוב; 3 פרקים
איאם צ'מני (באינדונזית: Ayam Cemani) הוא זן נדיר של תרנגול שמוצאו מאינדונזיה.
הזן לוקה בהיפרפיגמנטציה שגורמת לרוב חלקי גופו להיות בצבע שחור, כולל הנוצות, המקור והאיברים הפנימיים.
המילה "איאם" משמעותה "תרנגול" באינדונזית, והמילה "צ'מני" משמעותה "שחור ביסודיות" (עד העצמות).
מקור הזן הוא מהאי ג'אווה שבאינדונזיה, שם הוא שימש לצורכי פולחן כבר במאה ה-12.
הגזע תואר לראשונה על ידי מתיישבים קולוניאליים הולנדים, ויובא לראשונה לאירופה בשנת 1998, על ידי המגדל ההולנדי יאן סטיברינק.
בתי הגידול המרכזיים של הזן באירופה הם בהולנד, בלגיה, גרמניה, סלובקיה וצ'כיה.
הפילנתרופ הקונגולזי-בלגי ז'אן קיאלה שומר על אוסף של כ-250 עופות כאלו בתוכנית רבייה של התאחדות מגדלי עופות הנוי האפריקאית, והם מרוכזים בקניה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
הנוצות, המקור, הכרבולת, הדלדל, הלשון, הבשר ושאר האיברים צבועים בשחור עקב היפרפיגמנטציה ברקמות המכונה פיברומלינוזה (מלניזם).
גן זה נמצא גם אצל זנים נוספים של עופות שחורים.
הזכר שוקל 2–2.5 קילוגרמים, והנקבה שוקלת 1.5–2 קילוגרמים.
הביצה היא בצבע שמנת, ושוקלת כ-45 גרם.
מייקל איאן אולמו , הידוע בשם הבמה איאן דיור (iann dior), הוא ראפר, זמר ופזמונאי פוארטו ריקני-אמריקאי.
הוא התפרסם בשנת 2019, בזכות שיריו "Emotions" ו-"Gone Girl", מתוך אלבום הבכורה שלו, Industry Plant.
בשנת 2020, התארח בשירו של 24kGoldn, "Mood", שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
מייקל איאן אולמו נולד ב-25 במרץ 1999 באזור ארסיבו שבפוארטו ריקו.
הוא עבר לקורפוס כריסטי שבטקסס בגיל צעיר, שם בילה את רוב חייו המוקדמים.
דיור החל ליצור מוזיקה תחת שם הבמה "אולמו" (Olmo).
מאוחר יותר בתחילת שנת 2019, לאחר שהתגלה על ידי המפיקים המוזיקליים ניק מירה וטאז טיילור מהלייבל אינטרנט מאני , הוא שינה את שמו לאיאן דיור.
הוא צבר פופולריות במהרה, כשהוציא רצועות כמו "Emotions", שצברו מאות אלפי השמעות ב-SoundCloud תוך מספר שבועות.
לאחר מכן, המשיכו שיריו של דיור לצבור הצלחה, והוא חתם על חוזה תקליטים עם החברות אינטרנט מאני , TenThousand פרוג'קטס וקרוליין רקורדס .
מספר חודשים לאחר מכן, הוא הוציא את הלהיט "Gone Girl", בשיתוף עם הראפר טריפי רד, שצבר למעלה מ-100 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
במאי 2019, הוא הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, Nothings Ever Good Enough, ולאחר מכן באותה השנה את אלבום הבכורה שלו, Industry Plant.
ביוני 2020, הוציא את המיני-אלבום I'm Gone.
ביולי של אותה השנה, התארח בשירו של הראפר 24kGoldn, "Mood", שהיה ללהיט, תוך שזכה להצלחה בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, ואף הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100.
דיור נכלל ברשימת פורבס 30Under30 לשנת 2022.
איאון הוא דיאלוג סוקרטי שכתב הפילוסוף היווני אפלטון.
החיבור נחשב לאחד מן "הדיאלוגים המוקדמים" שכתב אפלטון.
בדיאלוג סוקרטס דן עם אייאון, שמקצועו הוא "מדקלם שירי גבורה" (רפסוד), מומחה ביצירותיו של הומרוס, בשאלה האם המדקלם, מבצע שירה, מתוך מיומנותו וידיעותיו או מכוח השראה האלוהית.
זהו אחד הדיאלוגים הקצרים ביותר של אפלטון.
בדיאלוג זה הוא מטיל ספק במהותה של אמנות ושל השראה אלוהית.
איאון מאפסוס - הרפסוד והגנרל הצבאי.
בשירה התמחה ביצירותיו של הומרוס.
העיר אפסוס הייתה בשליטת אתונה בתקופה זו ואתונה איבדה רבים מהגנרלים שלה במסעות המלחמה לסיציליה האחרונה.
אתונה הייתה בתהליך שכירת שכירי חרב זרים, ולכן הצעתו של סוקרטס כי איאון ישמש כגנרל לחיילים האתונאים איננה משונה כפי שנדמה, בהתחשב בנסיבות אלו.
איאון הגיע זה עתה מפסטיבל אסקלפיוס בעיר אפידאורוס, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות "מדקלמי שירי העלילה הגדולים".
בדיאלוג שבין השניים, הם עומדים על ידיעותיו של איאון אודות הומרוס, שלטענתו הוא מבין טוב יותר מכל אדם בחיים.
סוקרטס תמה על דבר זה, שהרי הומרוס מתייחס לנושאים רבים בדומה למשוררים אחרים כהסיודוס, נושאים כגון מלחמה או ניבוי עתידות, וכי אם מישהו בקיא בכל אחד מאלה הוא אמור להיות מסוגל להבין מה ששני המשוררים הללו אומרים, וכיצד איאון בקי בנבכי שירת הומרוס אך לא בזו של הסיודוס.
לאחר שסוקרטס מנה מומחים בעולם היווני בשירה, פיסול או נגינה, הוא מסיק מהדיון עד כה כי לאיאון אין שום מיומנות אמיתית, אלא ידיעותיו על הומרוס מגיעות מתוך כוח אלוהי.
"אני רואה איאון, ואני מזמן לעצמי להראות לך מה פירוש הדבר לדעתי, כי כפי שאמרתי זה עתה, לא מומחיות היא בידך להיטיב שיח על הומירוס, אלא כוח אלוהי הוא שמניעך.
מעין הכוח ההיא שאיוריפידס קורא לה מגנט, ובפי כל העולם נקראת היראקליאה".
סוקרטס מציע מטאפורה של מגנט כדי להסביר כיצד "המדקלם" מעביר את ההשראה המקורית של המשורר מהמוזה לקהל.
הוא אומר שהאל מדבר תחילה עם המשורר, ואז נותן "למדקלם" את המיומנות שלו, וכך מתקשרים האלים עם בני האדם.
סוקרטס טוען כי איאון חייב לצאת מדעתו כשהוא פועל, מכיוון שהוא יכול לבכות למרות שלא איבד דבר, ולחשוש מפחד כשהוא מול קהל מעריץ.
איאון אומר שההסבר לכך הוא פשוט מאוד: ההבטחה לתשלום היא שמעוררת את הניתוק המכוון שלו מהמציאות.
איאון אומר שכשהוא מסתכל על הקהל ורואה אותם בוכים, הוא יודע שהוא דווקא יצחק משום שבכי הקהל יהפוך אותו לעשיר יותר, וכשהם יצחקו הוא יבכה על הפסד הכסף (535e).
איאון אומר לסוקרטס שהוא לא יכול להיות משוכנע שהוא מאבד את דעתו או שהוא נתון בדיבוק כשהוא מופיע (536d, e).
לאחר מכן סוקרטס מדקלם קטעים מהומרוס אשר עוסקים באמנויות שונות כמו רפואה, גילוי, דיג וביצוע מלחמה.
הוא שואל את איאון אם כישורים אלה נבדלים מאמנות הדקלום שלו.
איאון מודה שבעוד שהומרוס דן בכישורים רבים ושונים בשירתו, הוא מעולם לא מתייחס למלאכה של המדקלם.
סוקרטס לוחץ עליו לגבי האופי המדויק של המיומנות שלו, ואיאון טוען כי הידע שלו הופך אותו לגנרל צבאי בעל יכולת, אך קובע שכאשר הוא מדקלם קטעים הנוגעים לעניינים צבאיים, הוא אינו יכול לדעת אם הוא עושה זאת במיומנות של גנרל, או במיומנות של מדקלם.
סוקרטס מבחין כי איאון משנה את עיסוקו.
תחילה הוא היה מדקלם ואז הפך לגנרל.