tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
היא לעומת זאת נענית בשלילה ומדברת בחוסר כבוד ובביזוי לנזירון ומטיחה בו שאף פעם לא אהבה אותו.
נזירון יורה בגרציה למוות ומשאיר אותה ביער.
לאחר זמן מה מתנקש הרכוב על אופנוע יורה למוות בג'נטלמן ובכך, מצהיר ג'נארו על חזרתו ושליטתו הרשמית לסקונדיליאנו.
בינתיים לאותו מחסן נטוש מגיעים רוני והחתיך ולא מעכלים שצ'ירו חי.
צ'ירו, אנזו, פיטבול, החתיך ורוני כורתים ברית כנגד ג'נארו.
ג'נארו מקיים פגישה עסקית עם יזמים המחפשים הון על מנת להפעיל מחדש את הקונסורציום לבניית שדה התעופה.
נונציה, אשתו של ג'נטלמן מכינה את בעלה להלוויה ונשבעת לנקום בג'נארו.
רפאלה, הדובר של מיסטרל ושותף נוסף המכונה "המלך" נפגשים על מנת לקבל את הסמים שיחולקו בכיכרות אך לפתע אנשיהם נורים למוות משום מקום ופתאום מגיחים פיטבול ואנזו עם אקדחים ומצווים עליהם לרדת על ברכיהם.
המלך ורפאלה לא מבינים מה קורה עד שמגיע צ'ירו ויורה בשניהם למוות.
באותו לילה ג'נארו ומיסטרל מגיעים לשכונה החדשה שבה עבר לגור ג'נארו וכולם מביטים על כתובת קיר ענקית בה רשום "בן האלמוות חזר" ולצד הכיתוב גופותיהם של המלך ורפאלה תלויות בחבל.
רוני ואנזו נשלחים לגייס עוד אנשים לצבאו של צ'ירו.
בד בבד ג'נארו מכנס את אנשיו ומודיע על כך שצ'ירו אכן חי.
הוא מבקש מפרננדו, שהיה נאמן של צ'ירו בעבר להסתנן לכנופיה שלו על מנת להכין לו מארב.
נונציה שולחת את כרמלו לבדוק את הווילה בה שוכנים אזורה ופייטרו לנוכח תקיפה בקרוב.
אזורה רוצה לברוח מנאפולי, ומציעה קצת כסף לג'ובאני, אחד משומרי הראש המגינים על הווילה שלה, כדי להשיג דרכונים כוזבים שימושיים לגירוש עבורה ועבור פייטרו הקטן.
היא מכריחה את טיציאנה לתת לה יד אם היא לא רוצה ששמה וכל העבודה שנעשתה עד כה סביב הקונסורציום יסתיימו בחקירת התובע.
לכן היא מטילה עליה את המשימה העדינה של מכירת תכשיטים.
פרננדו זוכה באמונו של צ'ירו בכך שהוא מצביע על המקום שבו פרנקו, אחד מהאנשים של ג'ני, מגיע בדרך כלל כדי לגנוב את הרווחים שהושגו מאזורי העסקה שלו ומיד מגיעים לשם רוני והחתיך ויורים בפרנקו.
טיציאנה עוזרת לאזורה בווילה שלה כדי לכסות את הרווחים של למעלה ממיליון יורו עבור התכשיטים שנמכרו.
אנשיה של נונציה פורצים פנימה כדי להרוג אותה, אך היא מצליחה להימלט על ידי יצירת מגן עם טיציאנה, שמתה בירייה בגב בשתי יריות.
ג'ובאני מעדיף את בריחתה אבל גם הוא מת בידי כרמלו.
אזורה ופייטרו הקטן נאלצים למצוא מקלט בביתו של ג'ני.
מיסטרל וג'נארו מקבלים הודעה מפרננדו והם הולכים עם אנשיהם למקום שצוין על ידם למארב האחרון לצירו.
הם מוצאים את המקלט הריק עם פרננדו כבר מת בכיסא והטלפון שלו מצלצל בתוך הז'קט שלו.
ג'ני עונה וצ'ירו לועג לו במהלך השיחה.
בחזרה הביתה הוא מוצא את אשתו עדיין נסערת מההתקפה שספגו היא ופייטרו בנם.
לבסוף, בהוראתו הישירה, הוא מנקה את הווילה שלה מהגופות ומפצה את משפחות שומרי הראש המתים בכסף כדי להציל את חייהם.
ג'נארו מגיב למתקפה שספגה אשתו בכך שהוא הולך עם מיסטרל ושותף נוסף לחלקת הקבר של משפחת קריניאנו.
בתוכה הוא מוציא תחילה את ארונות הקבורה של בנה ובעלה של נונציה, ולאחר מכן הרס אותם והשליך את גופותיהם לפני החלקה.
צ'ירו, אנזו וחבריהם בורחים לפורצלה.
ג'ני שולח למקום את האחים מקארו עם שקית מלאה בכסף כדי לקבל מידע עליהם ובסופו של דבר את שיתוף הפעולה שלהם מהמקומיים במטרה לחסל אותם.
מי שמגלה את המתרחש הוא קנטונז, חבר לשעבר בכנופיה של אנזו שמיד בא להודיע על כך לאנזו וצ'ירו.
האחים מקארו מקבלים מידע כוזב על מקלט אויביהם ועם כמה אנשים הם הולכים למקום ומוצאים אותו ריק.
באותו רגע אנזו מציע את עצמו במקום המנטור שלו צ'ירו לדבר עם דונה נונציה לאור ברית אפשרית איתה.
זמן מה לאחר מכן, קוזימו ופדריקו מצליחים לקבל את מידע אמיתי על מקום המסתור של אויביהם ולשלוח כמה וכמה אנשים להתנקש בחייהם.
צ'ירו והאחרים מקבלים התראה בזמן על ידי קנטונז ומצליחים להימלט.
הם עושים את דרכם דרך יריות כדי להגיע למכונית המיועדת להוביל אותם מפורצלה.
במהלך הירי קנטונז מאבד את חייו בעודו מכסה את גבו לבעלי בריתו כדי לעזור להם להימלט.
האחים מקארו מגיעים מאוחר למקום וקוזימו נפצע בכתפו מכדור שנורה על ידי רוני.
צ'ירו מגיע לנונציה וזוכה לתמיכתה.
ג'ני כועס על האחים מקארו על כך שכשלו במשימתם ומציע להם את כל האנשים הזמינים לדעת מידע שונה על בני האלמוות ואז יחד עם מיסטרל הוא נוסע לאיגור כדי לקבל משלוח קוקאין שיגיע תוך כמה ימים.
הברוקר הקרואטי מציג בפניהם את האיש שהם יפגשו במשלוח המטען, ומציע לבוס גיליון עם המקום לאסוף אותו.
על לוח הזמנים, ג'ני ודון אנג'לו יקבלו הודעה טלפונית שעה אחת בלבד לפני קבלת העומס.
אזורה נפתחת בפני לוצ'אנה ומתוודת על דאגותיה ממעשי בעלה ומהמלחמה, לפיה הוא רכש יותר מדי אויבים במהלך השנים.
ג'ני ומיסטרל הולכים למקום שציין איגור אבל מוצאים את הפיקדון ריק.
חבריו של אנזו גנבו את המטען בהנחייתו ובהנחיית צ'ירו, לאחר שחטפו את הברוקר הקרואטי, קשרו אותו לכיסא כדי שיספר להם את כל המידע על כך.
עם המטרה שהושגה, נונציה נותנת לחלוטין את המושכות לצ'ירי, וגורמת להרוג את איגור שנרצח על ידי כרמלו.
צ'ירו יכול כעת לחמש את צבאו הודות להכנסות שיקבל מהמטען העומד לרשותו המלאה, בעוד שג'ני במקום זאת גובה מהם תבוסה נוספת.
ג'נארו מאבד משלוח נוסף לטובת יריביו ורוכש במהירות ממתווך סלובני כדי לחדש את השווקים שלו.
הוא שולח את נזירון לנהל משא ומתן על המחיר, חצי אחד מיד והשאר ישולם בהמשך, אך המתווך רוצה את מלוא הסכום ואת הבוס נאלץ לבקש נזילות מן השותפים העסקיים שלו.
צ'ירו מתחיל לספק את השטחים שלו ולהתחיל למכור אותם בזכות המטענים שנגנבו מג'נארו.
ואז בביתה של נונציה הוא זוכה לביקור יוצא דופן של לוצ'אנה, שמריחה בג'ני את ריח התבוסה במלחמה המתמשכת ומחליטה לנהל איתם משא ומתן על הסכם ללא ידיעתם של האחרונה ובעלה.
היא מודיעה להם על המהלכים האחרונים של הבוס וגם על ההלוואה שקיבל היזם עבור העומס החדש, ותמורת פרס כספי נכבד היא גם מוכנה להגיד להם את שמה.
ההצעה מפתה את צ'ירו ואנזו, אבל תמורת הסכום המבוקש על ידי האישה, הם רוצים את כל שמות היזמים איתם ג'ני משתף פעולה, ואילו לוצ'אנה כרגע מדווחת רק על מה שהיא יודעת, מה שלמדה מאנג'לו:דון פאולו הבעלים של תעשיית נייר.
אנזו הולך לרכבת התחתית כדי להחליף מידע עם לוצ'אנה: רשימת השמות בסכום של מיליון יורו.
בתום העסקה, הוא חוזר לרכב ומוצא תחילה את רוני מת, נשחט מדקירה בסכין, לאחר מכן הוא נחטף בטנדר ובתוכו האחים מקארו, אחראים כנראה למותו של חברו.
הודות לאשתו, ג'ני מגלה את ניסיון ההונאה של לוצ'אנה לרעתה, ושולח את מיסטרל ואת ג'אצ'יו להרוג את דון פאולו, שמת ראשון ולאחר מכן נתלה במחסני התעשייה שלו.
לבסוף, ג'נארו נפגש פנים אל פנים עם אנזו כשהוא כבול לכיסא.
הוא נוקם את נקמתו, לאחר הרצח הכפוי שהבוס לשעבר של פורצ'לה הטיל עליו על הסירה המפורסמת ההיא, לציון מותו לכאורה של צ'ירו די מרציו.
הוא מענה אותו בבעיטות, באגרופים ובמכות במוט ברזל.
אנזו שנותר גוסס, נזרק מטנדר נע מול המפקדה של בני האלמוות, שמודיעים על כך לצ'ירו ברגע שהסתיימה ארוחת ערב עסקית עם נונציה.
מגיע למקום צ'ירו, לאחר פרידה מרגשת, חונק את חברו בידו כדי להקל על סבלו.
למחרת ג'נארו מודיע למיסטרל על המשחק הכפול שתומרן על ידי אשתו, ומאלץ אותו להרוג אותה.
לאחר מכן הוא ממשיך לקבל הכנסה משותפיו העסקיים.
סירו מזיל דמעות מרות על אובדן חברו ותלמידו אנזו.
בליל הנצחתו, הוא כורת הסכם דם עם כל אנשיו, כולל דונה נונציה, הנאמן או פיטבול ועם החתיך, כעת השורד היחיד מהשבט הישן של פורצ'לה.
כרמלו נשלח להעיד בפני רוג'ירי על כך שלקח חלק בניסיון הרצח של אזורה ופייטרו הקטן.
ג'ני מודיע לאשתו על מותה של לוצ'אנה.
הבוס מתחיל לא לסמוך על מיסטרל ושולח את נזירון לעקוב אחריו, בשיקול דעת.
לאחר מכן, לאחר שהגיע המטען, הוא מכתיב את המדיניות הכלכלית שתינקט בכיכרות: מכירה בחצי מחיר כדי לעמת את התחרות מהאזורים השייכים לצ'ירו.
התוכנית של האחרון לקבור את ג'ני מתקדמת במהירות.
פקיד בית המשפט לנוער, בליווי שני שוטרים, אוסף את פייטרו מבית ספרו על מנת להכניסו לבית אומנה שמיקומו אינו ידוע.
ג'ני ואזורה מקבלים פסק דין שלילי מבית המשפט לנוער ואינם יכולים לעיין בו עד שיאומתו הן מעמדם ההורי והן סביבה בטוחה ומתאימה בה יוכלו לגדל את ילדם.
עורך הדין מזהיר אותם מהזמנים הארוכים, כשנה כדי שיוכלו לקבל את פייטרו הקטן בחזרה, ומזהיר את אזורה על פגישה שתתקיים עם רוג'ירי בגלל העדות שמסר כרמלו.
על פי חוק האישה מחויבת להתייצב בפני השופט לבדה, ללא עורך דינה.
ביום העימות, אזורה מסרבת לשתף פעולה עם רוגרי, ובחזרה הביתה יחד עם בעלה, היא מבינה את המלכודת שרקם צ'ירו מאחורי המפגעים הקשורים לבנם.
ג'ני מבטיח לתקן את הבעיה ולבקשתה להרוג את צ'ירו די מרציו מול עיניה.
ג'נארו מבקש ממיסטרל ונזירון לחטוף את סימון רוג'ירי הקטן, בנו של השופט וולטר, רק כדי להיסגר בביתם של האחים מקארו.
בינתיים, הם מגלים שדון אנג'לו חס על אשתו, ובכך לא ציית לצו ההוצאה להורג שמבוקש על ידי ג'ני, ושומר אותה מוסתרת במקלט קטן מחוץ לסקונדיליאנו.
קוזימו לוחץ על אחיו כדי שהבוס יגלה על הגילוי שגילו, אבל פדריקו חושב שעדיף לשמור את החדשות בסוד, כדי שניתן יהיה להדליף ברגע המתאים ביותר עבורם.
ג'נארו מנהל משא ומתן בסתר עם רוג'ירי לשחרור ילדיהם בהתאמה: מקום המסתור שבו סימון כלוא למקום בית המשפחה בו מתגורר פייטרו.
צ'ירו מתחיל במלחמה באזוריו של ג'נארו בלילה כדי לנקום על אנזו דם כחול.
אחד מאנשיו של צ'ירו מתחזה לקונה וזורק רימון יד לעבר אתר חלוקת הקוקאין ומאז מתחיל קרב ירי ללא חסימות.
הכיכר מוצתת ומיסטרל, נוכח לשמור על האזור, מבחין בצ'ירו באור מוזר בפניו במהלך הירי.
כשהוא רואה אז שותף בכיר של צ'ירו נהרג בידו, גאה במותו למען בן האלמוות הוא מבין שהקרב שהוא מנהל נגד הבוס שלו הוא לא כל כך מלחמת כוח או נקמה, אלא מסע צלב אמיתי, שנגדו נגזר להפסיד.
כך הוא מבין מדוע אשתו רצתה לקחת צד הפוך מזה של ג'ני.
לאחר המתקפה צ'ירו זוכה לשבחים מאנשיו.
ג'נארו, שמבין כעת שהוא איבד הכל, מארגן את עצמו בסתר על ידי קניית סירה ומסמכים כוזבים כדי להימלט עם משפחתו.
בינתיים נונציה לוחצת על צ'ירו שהיא רוצה את ראשו של ג'נארו.
נזירון מתקשר לרוג'ירי והאחרון עוקב אחר עמיתו מבית המשפט לנוער כאשר בסוף הוא מגלה את מיקום ביתו של פייטרו הקטן.
נזירון מגלה למיסטרל על תוכנית הבריחה של ג'ני וגם את האמת על אשתו, דונה לוצ'אנה, ששכנעה אותו לבגוד בג'נארו סבסטאנו.
מאסטרל הולך לדבר עם צ'ירו, וחושף את מיקומו של בית משפחתו של פייטרו הקטן.
צ'ירו ומאסטרל הולכים למקלט של או נזירון ואחיו כדי להכריח את הראשון לספר היכן הילד.
לאחר שגילה את המיקום, צ'ירו יורה והורג את מיסטרל.
דונה לוצ'אנה, שהייתה במעצר של צ'ירו, מנסה לשווא להימלט מהבית, כשהיא בורחת ונהרגת על ידי החתיך.
צ'ירו, בזכות ערמומיותו, מצליח להגיע לאזורה הודות לשותפותו של נזירון, מגלה לאזורה שהוא מכיר את מקום המחבוא של פייטרו, ומבקש ממנה לבגוד בג'נארו בתמורה לבנו.
עם החזרה הביתה, אזורה מגלה את הכל לג'נארו ופורשת לחדרה בוכה, במחשבה על הבגידה שהיא מצפה לבעלה.
באמצע ארוחת ערב ג'נארו מתמוטט אחרי שאזורה שמה לו כדור שינה חזק בכוס יין.
לאחר שמתעורר, ג'ני פוגש את בן האלמוות לאחר הפעם האחרונה שהשניים התעמתו איתו בריגה עם האחרון כלוא בכלא.
צ'ירו מכתיב את התנאים לחופש של הבוס ומשפחתו.
כבר מודע במשך זמן מה להכנות לבריחתו, צ'ירו ייקח את ג'ני לבית המשפחה שם יוכל לקחת בחזרה את בנו, ולאחר מכן לברוח, בתנאי שהבוס יכריז על תבוסה לעיני האנשים שלהם.
עם זאת, דונה נונציה מגיעה ובתום הפגישה יוצאת לחופשה, לוקחת את אזורה כערובה להזכיר לצ'ירו את ההבטחה שניתנה קודם לכן, כלומר, מותה של משפחת סבסטנו לנגד עיניה.
ג'ני מכריז על תבוסה כפי שהוסכם, מול צ'ירו ואנשיהם.
אחר כך יחד הם נוסעים במכונית לבית המשפחה, ובמהלך המסע עורכים השניים סיכום של חייהם, השאיפות שנעלמו כעת אך מעל לכל היחסים הסוערים ביניהם.
במהלך עצירה בתחנת דלק, צ'ירו לוקח על עצמו אשמה, אז ממשיך את המסע עם ג'ני שבו הוא שולח את נזירון לחטוף את פסקואלה סלרו, פקיד של בית המשפחה האומנת כדי להיות בני ערובה מוחזקים.
צ'ירו מתפרץ לבית המשפחה האומנת כאשר בן הערובה לא מצליח לשכנע את האחראי בתוך הבית להיכנס כדי לקחת את פייטרו.
ג'ני מגיע זמן מה לאחר מכן כשהוא מבין שבלקיחתו את בנו יש עיכוב בתוך הבית, והוא מחבק אותו שוב לאחר שהרג את נזירון, שנשאר לשמור עליו על ידי צ'ירו בתוך המכונית, עם האקדח שלו.
כשרואה את בנו שוב כרוך בשחרורו המיידי של סימונה הקטן יכול להתאחד עם אביו רוג'ירי, בעוד דונה נונציה שולחת את אנשיה לחוף תחילה, ולאחר מכן עוזבת אותם בנפרד עם אזורה על נקמתה המיוחלת.
אולם במהלך המסע, היא נעצרת על ידי מחסום דרכים מזויף שבו היא נרצחת יחד עם הנהג.
אזורה נאספת על ידי החתיך כדי להילקח בחזרה לחוף שם היא יכולה לחבק את משפחתה שוב.לצ'ירו יש הזדמנות לחסל את כל משפחת סבסטנו והוא מכוון את האקדח לפייטרו הקטן כשברקע תחנוניהם של ג'נארו ואזורה.
אבל הוא מיד לוקח באשמה על שהפסיד בעבר במהלך הסכסוך עם דון פייטרו את משפחתו.
הוא חושב על זה, מוריד את האקדח ומוביל אותם בסירה למקום מבטחים.
ג'ני, לעומת זאת, נשאר איתו לאחר שאנשיה של נונציה שנרצחה כעת פורצים לחוף שבו נוצר קרב יריות עקוב מדם ליד הים.
ג'נארו נפרד מאזורה כשאומר לה שהיא צדקה כשאמרה שהאדם היחיד שהיא צריכה להגן על עצמה מפניו זה הוא.
התוקפים מצליחים להרוג את החתיך ואת פיטבול.
ג'נארו מחפה על צ'ירו ואז משום מקום מגיח תוקף אחר שיורה בג'נארו למוות.
בזמן שצ'ירו מזיל דמעות בחושך על אובדן ידידו-אויבו הוא נורה בראשו למוות על ידי אחד התופים שנוכחותו אינה ידועה.
בפרק זמן של רגע, כששתי הגופות נוגעות זו בזו במרחק מטרים ספורים אחת מהשנייה, יש את האפילוג האחרון והעצוב שרואה את התמוטטותו של מלך והתפוררותו של מיתוס, זה של בן האלמוות.
גּוּמְבָּר טוֹרֵף (שם מדעי: Pomatomus saltatrix) הוא מין של דג גרם מסדרת הדקראים ומתת-סדרת דמויי-דקר והוא המין היחיד במשפחת הגּוּמְבָּרִיִּים (Pomatomidae).
הגומבר הוא דג הנפוץ לאורך כל האוקיינוסים הממוזגים והסובטרופיים, למעט בצפון האוקיינוס השקט.
הגומבר מגיע גם לחופי ישראל.
גומבר טורף מגיע לאורך של 20–60 סנטימטר בבגרותו ולמשקל של 9 קילוגרם.
הפרטים הגדולים ביותר שנתפסו שלו הגיע לאורך 120 סנטימטר ושקלו מעל 18 קילוגרם.
במראהו הוא מזכיר דג בס והוא בעל זנב רחב מאוד, סנפיר גב קוצני נמוך וסנפירי חזה קצרים אך סנפירי שת חדים וגדולים המתעקלים אחורה ודומים לסנפירי הטונה.
הראש גדול עם עיניים צהובות ולסתות גדולות.
צבע הדג אפור-כחלחל עם קשקשים כסופים ובטן לבנה.
משך חייו של הגומבר הוא תשע שנים.
הגומבר הוא טורף הניזון בקבוצה מלהקות דגים שונים כמו סרדיניים, קולייסיים, מסריים וגממיתיים.
הוא יטרוף גם חסילונים, דיונונים ואפילו פרטי גומברים קטנים יותר.
להקת דגים רעבה יכולה להוביל את טרפה לאזורי מים רדודים ואז להסתער על הטרף ביחד.
הם עצמם נטרפים בידי כרישים, בטאים, דולפינים, פוקניים, דגי טונה, מפרשניים, טורפים ימיים ובצעירותם גם מדגי לברק, מסריים גדולים ואף גומברים אחרים.
גם דייגים חובבים נוהגים לצוד אותם אך הם יכולים לגרום לפציעות חמורות ותקפו אנשים שהאכילו אותם.
גומבוץ (בהונגרית: Gömböc) הוא גוף תלת-ממדי וקמור בעל צפיפות הומוגנית שכאשר מניחים אותו על משטח שטוח יש לו רק שתי נקודות שיווי משקל: אחת יציבה והשנייה רופפת.
בכך לגוף כזה יש תכונה ייחודית - יכולת יציבה אבסולוטית - כלומר, במילים אחרות, ישנו מנח יחיד בו הוא יכול להימצא באמת במצב סטטי.
קיומו שוער לראשונה ב-1995 על ידי המתמטיקאי הרוסי ולדימיר ארנולד, והוכח ב-2006 על ידי המדענים ההונגרים גאבור דומוקוש ופטר ורקוני, שתיארו משפחה של גופים בעלי התכונה הזאת.
השם גומבוץ הוא כינוי מקטין למילה "גומב" (gömb) - "כדור" בהונגרית.
מאז שנתגלה, צורתו עזרה להסביר את מבנה הגוף של צבים יבשתיים, בהקשר של יכולתם הטבעית לחזור לתנוחת שיווי משקל לאחר שהופכים אותם על גבם.
בגאומטריה, גוף עם תנוחה יציבה יחידה נקרא מונוסטטי, בעוד המונח מונו-מונוסטטי נטבע כדי לתאר גוף אשר בנוסף לכך יש לו נקודת שיווי משקל רופף יחידה.
כדור שמשקלו מפולג ככה שמרכז המסה שלו מוסט ביחס למרכז הגאומטרי שלו הוא גוף מונו-מונוסטטי.
דוגמה נפוצה יותר היא זו של נחום תקום .
בשיווי משקל, מרכז המסה שלו ונקודת המגע נמצאים על ישר שניצב לקרקע.
כאשר הצעצוע מוטה במקצת, גובה מרכז המסה שלו עולה ובנוסף מתרחק אופקית מהישר הזה.
הדבר מפיק מומנט התיישרות אשר משיב את הצעצוע למנח היציב שלו.
הדוגמאות שהוזכרו מקודם של גופים מונו-מונוסטטיים הן בהכרח לא הומוגניות, כלומר, בדוגמאות אלו צפיפות החומר ממנו עשוי הגוף אינה אחידה.
הקמירות פירושה שכל קו ישר שמחבר שתי נקודות על הגוף נמצא כולו בתוך הגוף, או, במילים אחרות, שבמשטח אין שקעים אלא רק בליטות כלפי חוץ (או שהוא לכל הפחות שטוח) בכל נקודה.
בשנה בה העלה ארנולד את השערתו כבר היה ידוע, מההכללה הטופולוגית והגאומטרית של משפט ארבעת הקודקודים הקלאסי, שלעקומה מישורית יש לפחות ארבע נקודות קיצון של העקמומיות, ובאופן ספציפי יותר, לפחות שתי נקודות מקסימום מקומי ושתי נקודות מינימום מקומי.
כיוון שהתנאים ליציבות של גוף דו־ממדי עבור נקודת מגע נתונה הם שמרכז המסה יהיה בדיוק מעל נקודת המגע, ושמרכז המסה יימצא מתחת למרכז העקמומיות (שגובהו הוא רדיוס העקמומיות), נובע איפה שיציבות מקומית של הגוף נקבעת על פי מיקום מרכז המסה ביחס לאוולוט של העקומה.
למעשה, נקודת שיווי משקל יציב תיתכן רק כאשר מרכז המסה יימצא מעל נקודת מינימום מקומי של העקמומיות.
כיוון שחייבות להיות לפחות שתי נקודות מינימום כאלו, כל עקומה מישורית תהיה בעלת לפחות שתי תנוחות יציבה; פירוש הדבר שלא קיימים גופים קמורים מונו-מונוסטטיים בשני ממדים.
המצב בשלושה ממדים סבוך בהרבה, שכן ישנה עקמומיות נורמלית שונה (של חתכים נורמליים שונים) עבור כל כיוון הטיה של הגוף (ולפיכך גם היסט אנכי שונה של מרכז המסה), אולם בתקופתו של ארנולד מקובל היה לחשוב שגם בשלושה ממדים לגוף בהכרח יהיו לפחות ארבע נקודות קיצון.
בניגוד לסברה הקיימת, ארנולד שיער שניתן להקטין את המספר הזה.
הבעיה נפתרה בשנת 2006 על ידי גאבור דומוקוש ופטר ורקוני.
דומוקוש פגש את ארנולד ב-1995 בכנס מתמטי גדול בהמבורג, שם הציג ארנולד הרצאה במליאה שהמחישה שלרוב הבעיות הגאומטריות יש ארבעה פתרונות או נקודות קיצון.
אולם כששוחחו השניים, תהה ארנולד אם זו אכן דרישה לגופים מונוסטטיים תלת־ממדיים, ועודד את דומוקוס לחפש דוגמאות עם פחות נקודות שיווי משקל.
את ההוכחה של הפתרון ניתן למצוא בהפניה לעבודותיהם.
התוצאה היא שגוף קמור (מונו-מונוסטטי) הומוגני תלת־ממדי, שיש לו נקודת שיווי-משקל אחת יציבה ונקודת שיווי משקל אחת רופפת, קיים ואינו ייחודי.
צורתו של גוף כזה רגישה לשינויים קלים, ומעבר להם הוא כבר אינו מונוסטטי.
לדוגמה, הפתרון הראשון של דומוקוש וורקוני דומה מאוד לכדור, עם סטיית צורה של בלבד.
הפתרון הזה לא יושם בשל הרגישות הרבה של הפתרון.
הדוגמה הראשונה שנוצרה פיזית פחות רגישה; ובכל זאת יש לה סובלנות לשינוי צורה של כ- , כלומר 0.1 מ"מ לגודל של 10 ס"מ.
דומוקוש פיתח מערכת סיווג לצורות המבוססת על נקודות שיווי המשקל שלהן על ידי אנליזה של חלוקי נחל וציון נקודות שיווי המשקל שלהם.
דומוקוש ואשתו בדקו כ-2000 חלוקי נחל שנאספו בחופי האי היווני רודוס ולא מצאו ביניהם אף גוף מונוסטטי, מה שממחיש את הקושי למצוא או לבנות גוף כזה.
נקודת שיווי המשקל הרופפת של הגומבוץ מתקבלת על ידי הצבת הגומבוץ במנח היציב שלו ואז סיבוב שלו ב-180 מעלות סביב ציר אופקי.
מעשית, גם אם מניחים את הגומבוץ בדיוק על נקודה זו, ההפרעה הקטנה ביותר תחזיר אותו למצב שיווי המשקל היציב.
לכל הגומבוצים מאפיינים דמויי כדור.
דומוקוש ופטר ורקוני מעוניינים למצוא פתרון פוליהדרלי עם משטח המורכב ממספר מינימלי של מישורים שטוחים.
קיים פרס לכל מי שמוצא את המספרים המינימליים של F, E ו-V פאות, מקצועות וקודקודים עבור פוליהדרון כזה, שמסתכם ב-$10,000 מחולק בסכום C = F + E + V - 2.
"גומות ונוס" הן שתי שיניות (indentations) סימטריות במישור החיצי (הסגיטלי) שלעיתים ניתנות להבחנה על פני הגב התחתון האנושי, מעל השסע הבין-גלוטאלי.
הן מופיעות בדיוק על פני השטח של שני מפרקי העצה והכסל, המיקום שבו מחוברת עצם העצה לעצם הכסל (ilium) של האגן.
המונח "גומות ונוס", אף שהוא לא פורמלי, הוא שם מקובל מבחינה היסטורית בתחום המקצוע הרפואי לטופוגרפיה השטחית של מפרקי העצה והכסל.
השם הלטיני הוא fossae lumbales laterales ("שיניות מותניות צידיות").
שיניות אלו נוצרות על ידי רצועה קצרה הנמתחת בין קוץ הכסל האחורי העליון (PSIS) של האגן לעור.
הן קרויות על שם ונוס, אלת היופי הרומית, ולעיתים מקושרות לסמל של יופי ושל אסתטיקה.
ניתן להבחין בהן הן בגב הנשי והן בזה הגברי, אך הן נפוצות יותר ובולטות יותר בקרב נשים.
שימוש נוסף במונח "גומות של ונוס" באנטומיה כירורגית מתייחס לשתי שיניות סימטריות בחלקה האחורי של עצם העצה, המכילות גם תעלה ורידית.
הן משמשים נקודת ציון למציאת ההיבטים המפרקיים העליונים של עצם העצה כנקודת מכוון להצבת בירגי גבעול בניתוחי עמוד השדרה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפכו גומות ונוס למיקום פופולרי בקרב נשים לפירסינג.
מחוז גומבה (באנגלית ובסוואהילי: Gomba) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה.
רבים מתושבי המחוז עוסקים בחקלאות, ומגדלים מקנה לצורך עצמי.
המחוז גובל במחוז מיטיאנה מצפון מזרח, במחוז קסנדה מצפון, במחוז בוטמבלה ממזרח, במחוזות קלונגו, בוקומנסימבי וסאמבאבולה מדרום ובמחוז מובנדה מצפון מערב.
עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קאנוני.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 1.43% בשנה.
גולשן ביירקטאר צ'ולאקואולו (בטורקית: Gülşen Bayraktar Çolakoğlu; נולדה ב-29 במאי 1976) היא זמרת-יוצרת ומלחינה טורקייה.
את הקריירה שלה החלה בשנת 1996, כאשר הוציאה את אלבום הבכורה שלה Be Adam.
גולשן היא אחת מהאמנים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים, תוך שהיא גם אחד מהאמנים הטורקיים עם מספר הלהיטים הרב ביותר ועם מספר המכירות הגבוה ביותר וזאת, בנוסף לעובדה שהיא מחזיקה באלבום , שנחשב לאחד מהאלבומים הטורקיים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
גולשן הפכה לאמן הראשון בהיסטוריה שהצליח לשהות למעלה מ-40 שבועות בצמרת מצעד טורקיה טופ 20; המצעד החשוב ביותר בעולם המוזיקה הטורקי.
כמו כן, הפכה גם לאמן הראשון שחצה את רף 50 ו-60 השבועות בצמרת המצעד.
בנוסף לכך, שירה "Bangır Bangır", הוא השיר הראשון במצעד שהצליח לשהות בצמרת הפסגה שלו במשך 13 שבועות.
בשנת 2019, היא הוציאה את הלהיט "Bir İhtimal Biliyorum", שהצליח לשהות בפסגת המצעד במשך 13 שבועות גם כן.
בשנת 2015 הוציאה את אלבומה Bangır Bangır, שנחשב לאחד מהאלבומים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים, עם מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים בחודשים בודדים.
כבר בצאתו, כבש האלבום את פסגת מצעד האלבומים של טורקיה, תוך שהפך שם לאלבום זהב בפרק זמן קצר.
שיר הנושא שלו "Bangır Bangır", שבר שיא היסטורי במצעד טורקיה טופ 20, בכך ששהה בפסגת המצעד במשך 13 שבועות.
השיר "Dan Dan", שנכלל גם הוא באלבום, היה ללהיט בין-לאומי.
גולשן, המכונה "מדונה של טורקיה", החלה את הקריירה שלה בשנת 1996, כאשר הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Be Adam.
מתוך האלבום יצא השיר "" שזכה להצלחה בין-לאומית בגרסה מחודשת שהוקלטה בידי הזמרת הטורקייה צ'אלה בשנת 2018. האלבום זכה להצלחה מתונה ובהמשך הוציאה את , שהפך לימים לאחד מהאלבומים הטורקיים המצליחים והנמכרים ביותר בכל הזמנים.
בין הלהיטים שנכללו באלבום ניתן למנות את "", "Sakıncalı", "Nazar Değmesin" ו-"Sarışınım".
בין לבין, הוציאה את האלבום Erkeksen, שזכה להצלחה מתונה ואת האלבום Şimdi, מתוכו יצא קליפ אחד בלבד, לשיר "İhanet", עקב המשבר הכלכלי שפקד את טורקיה בסמוך לצאתו.
Albümü ve Remixler, שזכה להצלחה נאה בעולם.
אלבום האולפן החמישי שלה Yurtta Aşk Cihanda Aşk, יצא לאור בשנת 2006 ודורג במקום הראשון ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר של D&R.
מכירותיו בטורקיה עמדו על למעלה מ-171,000, מה שגרם לאיגוד תעשיית ההקלטות הטורקי (Mü-Yap) להעניק לו את תואר הזהב.
מתוך האלבום יצאו קליפים לשירים "Ya Tutarsa", "Yurtta Aşk Cihanda Aşk" ו-"Canın Sağolsun", תוך שהראשון מביניהם הפך ללהיט ונכנס לחמישייה הפותחת בטורקיה טופ 20. השני הפך ללהיט, וכבש את פסגת המצעד.
"En Şahanesinden" זכה להצלחה רבה גם במצעד, כאשר דורג במקום הרביעי והפך לאחד משיריה המצליחים ביותר של גולשן באותה העת.
בשנת 2007, יצא אלבומה Ama Bir Farkla.
מכירותיו של האלבום אינן ידועות, אך הופנו כלפיו ביקורות שונות.
לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21, הוציאה את האלבום המצליח Önsöz.
השיר "Bi' An Gel", שנכלל באלבום הפך ללהיט ענק בטורקיה תוך שהיה בפסגת מצעד השירים של המדינה במשך שלושה שבועות רצופים.
בעקבות "Rüya" של זינט סאלי, הוא הודח מהמקום הראשון וירד למקום השני למשך שבוע אחד.
ב-26 במאי 2011, כבש להיטה "Yeni Biri" את פסגת המצעד גם כן, שם שהה במשך שבוע אחד.
כבר באותה השנה, הוציאה להיט נוסף: "Sözde Ayrılık", שכבש את פסגת מצעד השירים של המדינה גם כן, במשך ארבעה שבועות רצופים.
לאחר שני עשורים של קריירה מוצלחת, הצליחה גולשן לחדש את הצלחתה בכמה רמות מההצלחה לה זכתה באותם העשורים, כאשר הוציאה בשנת 2013 את האלבום .
הסינגל הראשון מתוכו "Yatcaz Kalkcaz Ordayım", נחשב לאחד מהלהיטים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים וזאת, בנוסף לכך שהוא שהה בפסגת מצעד טורקיה טופ 20 במשך שבעה שבועות רצופים.
הקליפ שלו צבר למעלה מ-22 מיליון צפיות.
הסינגל השני "Kardan Adam", שיחזר את הצלחת קודמו כאשר נשאר בפסגת המצעד במשך שבעה שבועות רצופים גם כן.
הקליפ שלו צבר למעלה מ-8.5 מיליון צפיות והוא אחד משיריה המצליחים ביותר של גולשן.
האלבום עצמו נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים בטורקיה בלבד, ונחשב לאחד מהאלבומים הטורקיים הנמכרים ביותר בעשור השני של המאה ה-21. בשנת 2014, הוציאה גם את הסינגל "İltimas", ששהה בפסגת המצעד במשך 12 שבועות והיה לשיר הראשון שהצליח לעשות זאת באותם הזמנים, עד שגולשן עצמה הצליחה להרחיב את השיא פעמיים.
בשנת 2015, יצא אלבומה המצליח ביותר של גולשן ואחד מהאלבומים הטורקיים המצליחים ביותר בכל הזמנים, Bangır Bangır.
הסינגל הראשון מתוכו "Bangır Bangır", הפך לשיר הראשון בהיסטוריית מצעד טורקיה טופ 20 שהצליח לשהות בפסגה במשך 13 שבועות.
מעבר להצלחתו חסרת התקדים במצעד, הוא הפך לקליפ הסולו הטורקי הראשון שחצה את רף 300 מיליון הצפיות.
כיום, נחשב "Sen Olsan Bari", של אליינה טילקי לקליפ הסולו הטורקי הנצפה ביותר בכל הזמנים.
הסינגל "Dan Dan", הפך ללהיט בינלאומי גם כן, כאשר צבר למעלה מ-140 מיליון צפיות ביוטיוב.
בתחילת שנת 2019, ארבע שנים לאחר שלא כבשה את פסגת מצעד טורקיה טופ 20, הוציאה גולשן את הלהיט "Bir İhtimal Biliyorum", שהצליח לשהות בפסגת המצעד במשך 13 שבועות רצופים.
שיא שהחזיקה בו עם שירה "Bangır Bangır", ששהה בפסגת המצעד במשך 13 שבועות גם כן.
הקליפ שלו זכה להצלחה גם כן, כאשר צבר למעלה מ-140 מיליון צפיות.
כמו כן, הוא הפך לרביעי שלה שחוצה את רף 100 מיליון הצפיות.
באוגוסט 2022 נעצרה גולשן בעקבות תיעוד שלה בסרטון מאפריל 2022 כשהיא מתבדחת על כך שאחד המוזיקאים שלה סובל מ"סטייה" כיוון שלמד בבית ספר דתי מוסלמי, כמו זה שבו התחנך הנשיא ארדואן.
לאחר הפצת התיעוד היא צייצה בטוויטר שהתבדחה עם עמיתיה, ושהבדיחה פורסמה על ידי אלו שמבקשים לפלג את החברה.
לדבריה, היא מגנה על החופש שהיא מאמינה בו, ורואה עצמה מושלכת אל עבר הסוף הקיצוני שממנו הזהירה בעבר.
עם זאת, היא התנצלה בפני כל מי שנפגע מדבריה בסרטון.
בעבר כבר עוררה גולשן זעם בקרב חוגים אסלאמיסטיים בטורקיה, כשהניפה באחת מהופעותיה את דגל הגאווה לאות תמיכה בקהילת הלהט"ב, הסובלת מדיכוי בטורקיה
גולשים על הירח (בספרדית: Atrapa la bandera,"תיפסו את הדגל") הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת ספרדי, מסוגת מדע בדיוני, הרפתקאות וקומדיה, שהוקרן לראשונה ב-25 באוגוסט 2015. את הסרט ביים אנריקה גאטו, והוא הופץ על ידי חברת סרטי פרמאונט.
הסרט היה זוֹכֵה בפרס גויה לסרט האנימציה הטוב ביותר לשנת 2015.
בישראל הסרט הוקרן לראשונה בבתי הקולנוע בדיבוב עברי ב-3 בדצמבר 2015.
מסעות בחלל הם מסורת במשפחת מייק גולדווינג.
כשהילד בן ה-12 החוצפן מגלה שמיליארדר אקסצנטרי הולך לירח לחקור את משאבי הטבע העשירים שלו ולהשמיד את הדגל האמריקני שהשאירו שם אסטרונאוטים של אפולו 11 במשימת חלל אגדית, ברור שהוא לא יהיה סרק בבית.
מייק, סבו, החברים הכי טובים איימי ומרטי וחבר חכם, הזיקית, יוצאים למשימה פרטית לירח כדי לסכל תוכניות מיליארדר לא הוגן, לתפוס דגלים ולאחד את המשפחה המסוכסכת.
דני רובירה – ריצ'רד קרסון
מישל ג'נר – איימי גונזלס
קמילו גרסיה – פרנק גולדווינג
חאווייר קסאן – ביל גאגס
קרמה קלוול – מייק גולדווינג
חוויאר באלאס – מרטי פאר
טוני מורה – סקוט גולדווינג
מרתה ברברה – סמנתה גולדווינג
דן קיזלר – ביל גאגס
יהונתן מגון – סטיב גיגס
צביקה פורמן – ג'יין למון
הסרט זכה לציון של 48% על ידי Rotten Tomatoes, על סמך 23 הביקורות ודירוג ממוצע של 4.9/10.
גומורה: בן האלמוות הוא סרט פשע איטלקי, שיצא לאקרנים ב-2019. הסרט מהווה פריקוול לסדרת הפשע "גומורה".
הסרט בוים על ידי מרקו דמורה, בסרט מככב מרקו דמורה, בתור צ'ירו, שברח ללטביה כעבור העונה השלישית, הסרט מהווה המשך לאירועים שהתרחשו בסדרה.
לאחר שגנ'ארו סבסטאנו ירה בצ'ירו די מרציו על הסירה במפרץ נאפולי, צ'ירו שורד ומקבל טיפול רפואי.
כעבור זמן מה דון אניילו פסטורה מציע לו עבודה בלטביה, דון אניילו מקושר למאפיה הרוסית, יורי דובשנקו- הבוס של המאפיה, פוגש את צ'ירו ומכניס אותו לעסקיו, לאחר מכן ארגון לטבי מקומי חוטף את צ'ירו ומאיים עליו שיפסיק את עסקיו עם הרוסים ושיסחור עם הלטבים.
צ'ירו פוגש את ברונו, מי שהדריך אותו לפשע כשהיה בגיל צעיר, ברונו מראה לו את העסקים שדון אניילו שלח לו לפקח עליהם, עסקי בגדים זולים והפיכתם ל"בגדי מותגים",
ברונו מכיר לצ'ירו את שאר העובדים האיטלקיים ומשפחותם ומספק אירוח חם לצ'ירו.
צ'ירו משקר ללטבים שהוא בא לסחור איתם בקוקאין, ומסיע את הסמים לפגישה שלהם.
כשהלטבים פותחים את דלת המשאית של הסמים, הרוסים יוצאים מהמשאית והורגים את הלטבים.
לאחר ההצלחה, ברונו מעביר לרוסים את הסמים.
הרוסים מחבבים את צ'ירו ומעניקים לו הרבה כסף על עבודתו.
צ'ירו מגיע לפגישת המשפחות האיטלקיות ומצהיר שמי שיעבוד איתו ירוויח, וירג'יליו- פועל של ברונו במפעל מספק לצ'ירו על המצב בנאפולי ועל ג'נארו.
צ'ירו מספר לו שהוא ביקש מג'נארו לירות בו.
שנה לאחר מכן, ברונו מודיע לצ'ירו כי ברצונו לחזור לנאפולי, יום למחרת, הלטבים פשטו על המפעל ולקחו את הסמים הם פצעו את העובדים האיטלקיים והרגו ארבעה מהם,
ברונו לא התנגד במהלך הפשיטה.
הבוס הרוסי לקח את העובדים כבני ארובה וציווה על צ'ירו להחזיר את הסמים, כדי להוכיח את דבריו הבוס ירה בוירג'יליו, ואיים להרוג את כל המשפחות האיטלקיות.
צ'ירו לוקח את ברונו לנהל משא ומתן עם הלטבים, צ'ירו משקר ללטבים שהוא בצד שלהם.
הוא חוזר ומייעץ לנשים של העובדים מה לעשות, הוא מבקש את עזרתה של ורה (אשתו של וירג'יליו) צ'ירו שוב לוקח את ברונו להיפגש עם הלטבים, הם נוסעים כולם בשיירת מכוניות; כל המכוניות הלטביות מתפוצצות.
צ'ירו אומר לברונו שהוא יודע שברונו גרם לפשיטה הלטבית.
ברונו מאשים את צ'ירו שכל החיים צ'ירו נהיה אדם שברונו לא הצליח להיות.
צ'ירו מספר על ששנא את ברונו כשהיה קטן בעקבות מה שקרה לסטלה, חברתו של ברונו, אך צ'ירו מסרב להרוג אותו, הרוסים מגיעים עם ורה ומשחררים אותה, וברונו ברח ליער.
הבוס הרוסי אומר לצ'ירו שתמיד צריך להרוג אויבים; צ'ירו מסכים ויורה בבוס הרוסי, ואומר לשאר הרוסים שעכשיו הם חופשיים.
בסוף הסרט צ'ירו מקבל משלוח אישי, ומרחוק מגיעה מכונית, ג'נארו יוצא מהמכונית ומביט בצ'ירו.
מרקו דמורה – בתור צ'ירו די מרציו.
סלבטורה ד'אונופריו – בתור ברונו.
ג'וזפה איאלו – בתור צ'ירו די מרציו הילד.
ג'ובאני ווסטארלה – בתור ברונו הצעיר.
מריאנה רובוסטלי – בתור ורה.
גומא הוא גידול רך, לא סרטני, הנובע מהשלב השלישוני של עגבת (ופטלת).
גומאות נמצאות לרוב בכבד (gumma hepatis), אך ניתן למצוא אותן גם במוח, בלב, בעור, בעצם, באשך וברקמות אחרות, מה שמוביל למגוון של בעיות פוטנציאליות כולל הפרעות נוירולוגיות או מחלת מסתמי הלב.
לגומאות יש מרכז נמק מוצק המוקף ברקמה דלקתית, היוצרת מסה חלבונית אמורפית.
המרכז עשוי להפוך לחלקו היאליני (חומר היאליני הוא חומר בעל מראה זגוגי).
אזורים מרכזיים אלה מתחילים למות באמצעות נמק קרישה, אם כי הם שומרים גם על חלק מהמאפיינים המבניים של רקמות תקינות בעבר, מה שמאפשר הבחנה מהגרנולומות של שחפת, שבהן נמק קשתי מחסל מבנים קיימים.
מאפיינים היסטולוגיים נוספים של גומאות כוללים אזור התערבות המכיל תאים אפיתליים עם גבולות לא ברורים ותאי ענק מרובי גרעינים, ואזור היקפי של פיברובלסטים ונימים.
ניתן לראות חדירת לימפוציטים ותאי פלזמה גם באזור ההיקפי.
עם הזמן, גומאות עוברות בסופו של דבר ניוון סיבי, ומשאירות אחריהן צלקת לא סדירה או גוש סיבי עגול.
גידולים בעלי מראה של גומא מתוארים כגומאטיים.
בעגבת, הגומא נגרמת מתגובה לחיידקי ספירוקאטים ברקמה.
נראה שזו הדרך של גוף האדם להאט את פעולת החיידק הזה; זוהי תגובה חיסונית ייחודית המתפתחת בבני אדם לאחר שמערכת החיסון לא מצליחה להרוג את העגבת.
היווצרות גומאטה נדירה במדינות מפותחות, אך שכיחה באזורים חסרי טיפול רפואי הולם.
גומאות עגבת נמצאות ברוב המקרים, אך לא בכל המקרים, של עגבת שלישונית, ויכולות להופיע ביחיד או בקבוצות.
נגעי חניכיים יכולים להיות בדרך כלל זיהום עגבת ארוך טווח, מאוחרת שפירה.
גוֹמֶא הירקון הוא זן של זרע אנדמי לחלקים מדרום אמריקה, אפריקה, המזרח התיכון ומערב אסיה.
המין תואר לראשונה על ידי הבוטנאי כריסטן פריס רוטבול בשנת 1772. גומא הירקון הוא עשב רב-שנתי גבוה.
גומא הירקון פורח ממאי עד ספטמבר.
גומא הירקון גדל בגדות-נחלים ובביצות במישור החוף ובצפון בקעת הירדן.
תפוצתו העולמית היא בעיקר טרופית.
גומא הירקון הוא גומא רב-שנתי שגבעוליו זקופים, מתנשאים לגובה של 100–180 ס"מ.
הצמח גדל בגוש רחב בבסיסו (זהו קנה-שורש מורחב) הנושא 10–20 קנים בלתי מתפצלים וחסרי עלים.
הקנה עגול בבסיסו ומשולש בחלקו העליון.
העלים יוצאים מבסיס הצמח והם דמויי סרגל, שטוחים וצרים מ-10 מ"מ.
התפרחת סוכך רפה בראש הקנה, ולו 4–12 קרנות ארוכות (עד 10–22 ס"מ), בלתי שוות.
עלי המעטפת העוטרים את הסוכך קצרים מהסוכך במידה ניכרת.
רוחבם 5 מ"מ וצורתם סרגלית.
בראש כל קרן-סוכך יש צבר של שיבוליות ארוכות, שטוחות, וצרות.
השם העברי של הצמח מטעה במקצת.
אמנם הוא נמצא לראשונה בירקון, אך מאז הוא נכחד שם ועיקר תפוצתו בישראל כיום היא בעמק החוּלה.
השורש של הצמח משמש ליצירת חומר מרפא מעודד הקאות (Contraceptive), וכן מכינים ממנו קמח למאכל.
גומא הירקון גדל בעבר בשלוש גלילות ושורד כיום רק באחת: נכחד מנחל שורק, נכחד ממקורות הירקון בשרון.
נאסף בעמק החוּלה בעין תאו ובביצת החוּלה עד שנות החמישים של המאה ה-20, ונכחד לאחר מכן.
שרד רק במעיינות המזרחיים של הבקעה הבוקעים בבסיס המורדות של הגולן – עין דרדרה (נחל יַדְבִּיר) ועין נוֹטֵרָה (טינה).
באתר האחרון גדלה אוכלוסייה יציבה הנצפית מאז 1979; ב-1990 נצפו במקום עשרה גושים של גומא הירקון וב-1998 רק שלושה.
הצמחים מראים חיוניות טובה ופורחים בשפע במשך כל הקיץ.
בפלורה פלשתינה ניתן המין גם מבקעת כנרות, אולם לא הצליחו למצוא לכך סימוכין.
שולי נחלים ופלגים היוצאים ממעיינות שמימיהם זכים.
גומא הוא סוג ענק הכולל 300 (יש החושבים 600) מיני צמחים, הנפוצים על פני כל יבשות העולם, בעיקר באזורים טרופיים וסוב-טרופיים.
ככל שעולים צפונה במעלות הרוחב מתמעט מספר מיני הגומא ומתרבה מספר מיני הכריך, שהוא בעיקרו סוג צפוני.
בישראל 21 מיני גומא ובכל אירופה רק 27 מינים.
רוב מיני הגומא הם צמחי מים עשבוניים עם קני-שורש מעובים.
במינים אחדים משמש קנה-השורש מקור לפחמימות או לחומרי מרפא.
הידועים ביותר מבין מיני הגומא הם גומא הפפירוס וגומא הפקעים, הנחשב לעיתים כעשב הרע המזיק ביותר בעולם.
ייתכן שהאוכלוסיות של גומא הירקון בישראל שייכות לתת-מין מיוחד; מומחה לגומאיים אשר בדק את הצמחים בישראל מצא שאורך קרנות התפרחת באוכלוסיות הירקון ובאוכלוסיות עין נוטרה ארוך בהרבה מהגודל הטיפוסי.
מבחינת החזות הוא שייך לקבוצת גמאים עם קנים זקופים וחסרי עלים, המתנשאים לגובה של מעל 1 מטר.
הוא דומה מאוד לגומא הפרקים, אולם אין לו פרקים בקנה.
הוא נבדל ממינים דומים גם בכך שגבעולו משולש בחלק הקנה העליון, ושבבסיס סוכך התפרחת ישנם עלי מעטפת ברורים.
מגומא הפפירוס הוא נבדל בסוכך פשוט ובשיבוליות ארוכות מאוד.
שרדו רק שני אתרים מתוך שישה.
בית-גידול פגיע ביותר עקב שאיבת מים והרס הפלגים אשר הוא גדל לאורכם.
רק אתר אחד (עין נוטרה) כלול בשמורה.
גדל בתחום רחב של האזור הטרופי באסיה ובאפריקה.
במזרח התיכון גדל רק בחלק החם והביצתי של דרום עיראק.
באסיה גדל בהודו, מדינות הודו-סין ובסין, ומגיע בתפוצתו עד יפן.
גדל גם בארצות אפריקה ודרום-אמריקה המַשְוֶוניות.
הגומבה (באנגלית Goomba) הם מין בדיוני דמוי פטרייה מהזיכיון מריו של נינטנדו .
הם הופיעו לראשונה במשחק הווידאו NES Super Mario Bros.
בתור המפגש הראשון של שחקני האויב, חלק מצבא Bowser's .
הם הופיעו מחוץ למשחקי וידאו, כולל בקולנוע ובטלוויזיה.
הם בדרך כלל חומים עם גבות שחורות ארוכות, ניבים חדים כלפי מעלה, פלג גוף עליון שזוף, כפות רגליים חומות כהות, והם לרוב נראים מסתובבים ללא מטרה, לעיתים קרובות כמכשול, במשחקי וידאו.
הם נכללו מאוחר בפיתוח של Super Mario Bros.
המין נחשב לאחד המרכיבים האייקוניים ביותר בסדרת סופר מריו, מופיע כמעט בכל משחק בסדרה, ולעיתים קרובות מדורג בין האויבים המפורסמים ביותר במשחקי וידאו.
בשנת 2009, CraveOnline תיאר אותה כ"כל אדם " של הסדרה.
גלגול משחק הווידאו נעשה למספר צעצועי קטיפה .
הגומבה הפכה לאייקון של סדרת מריו, במראה שלהם לעיתים קרובות מתייחסים אליו כאחד המרכיבים המרכזיים של האחים סופר מריו המקוריים הגומבה הופיע במספר חלקים של סחורה, כולל צעצוע של Happy Meal כחלק ממבצע Super Mario Bros.
גומה היא עיר מרכזית במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, על גבול רואנדה.
המצב בעיר הושפע דרמטית בעקבות רצח העם ברואנדה, והמתחים התפרצו במלחמת קונגו הראשונה ובמלחמת קונגו השנייה.
מיליציית M23 כבשה את העיר מספר פעמים, לרבות במתקפה על גומה בפברואר 2025.
גומוקו, הנקרא גם חמש בשורה, הוא משחק לוח מסוג משחק אסטרטגיה מופשט.
באופן מסורתי הוא משוחק עם כלי גו (אבנים שחורות ולבנות) על לוח גו בגודל 15×15, בעוד שבעבר לוח בגודל 19×19 היה הסטנדרט.
כיוון שכלי גו בדרך כלל לא מוזזים או מוסרים מהלוח, ניתן לשחק גומוקו גם כמשחק עט ונייר.
במשחק שני שחקנים המניחים לסירוגין אבן בצבעם על צומת ריק.
המנצח הוא השחקן הראשון שייצור שורה רצופה של חמש אבנים בצבעו - אופקית, אנכית או אלכסונית.
בחלק מהכללים, שורה זו חייבת להיות באורך של חמש אבנים בדיוק; שש אבנים או יותר ברצף אינן נחשבות כניצחון.
אם הלוח מלא לחלוטין ואף אחד לא יצר שורה של חמש אבנים, המשחק מסתיים בתיקו.
כללים בסיסיים אלה מקנים יתרון משמעותי לשחקן הראשון.
אליפויות בגומוקו השתמשו בעבר בכלל הפתיחה "pro", שחייב את השחקן הראשון להניח את האבן הראשונה במרכז הלוח.
מיקום האבן של השחקן השני לא היה מוגבל.
האבן השנייה של השחקן הראשון הייתה צריכה להיות ממוקמת לפחות שלושה מרחקים מהאבן הראשונה של השחקן הראשון.
כלל זה שימש באליפויות העולם של 1989 ו-1991. כאשר חושב יחס הניצחונות-הפסדים של שתי אליפויות אלו, השחקן הראשון (שחור) ניצח ב-67% מהמשחקים.
זה נחשב כלא מאוזן עבור משחק טורנירים, ולכן גומוקו בטורנירים אימץ את פרוטוקול הפתיחה של Swap2 בשנת 2009. ב-Swap2, השחקן הראשון מניח שלוש אבנים, שתיים שחורות ואחת לבנה, על הלוח.
השחקן השני בוחר באחת משלוש אפשרויות: לשחק כשחור, לשחק כלבן ולהניח אבן לבנה נוספת, או להניח שתי אבנים נוספות, אחת לבנה ואחת שחורה, ולתת לשחקן הראשון לבחור את הצבע.
יחס הניצחון של השחקן הראשון חושב כ-52% באמצעות פרוטוקול הפתיחה Swap2, מה שמאזן במידה רבה את המשחק ומאזן במידה רבה את היתרון לשחקן הראשון.
תיעודים היסטוריים מצביעים על כך שאת מקורות המשחק ניתן לייחס לאמצע המאה ה-18 בתקופת אדו.
נאמר כי הדור העשירי של קוואניה בומון, סוחר שביקר לעתים קרובות את משפחת ניג'ו, היה מיומן מאוד במשחק זה, אשר לאחר מכן התפשט בקרב העם.
בסוף תקופת אדו, בסביבות 1850, פורסמו ספרים על גומוקו.
הספר המוקדם ביותר שפורסם על גומוקו שניתן לאמת הוא אוסף גומוקו ג'וסקי (五石定磧集) משנת 1856.
השם "גומוקו" מגיע מהשפה היפנית, בה הוא מכונה גומוקונארבה (五目並べ).
גו פירושו חמש, מוקו היא מילת נגד לחתיכות ונארבה פירושה שורת קבוצות.
המשחק פופולרי בסין, שם הוא נקרא ווזיקי (五子棋).[9] וו (五 wǔ) פירושו חמש, זי (子 zǐ) פירושו כלי, וצ'י (棋 qí) מתייחס לקטגוריית משחקי לוח בסינית.
המשחק פופולרי גם בקוריאה, שם הוא נקרא אומוק (오목 [五目]) בעל מבנה ומקור זהים לשם היפני.
במאה התשע עשרה המשחק הובא לבריטניה שם נודע בשם גו באנג, שנאמר שהוא שיבוש של המילה היפנית גובן, אשר עצמה עיבוד מהמילה הסינית קי פאן (qí pán) שמשמעותה "לוח גו".
המשחק צבר פופולריות מסוימת, ובשנות ה-20 הוא יוצר באופן מסחרי.
גומפותריום (שם מדעי: Gomphotherium; משמעות שמו: "בהמה מרותכת".
בעבר היה ידוע גם בשמות טרילופודון וטטרבולודון) הוא סוג יונק בן לסדרת הפילאים, אשר חי בתקופת המיוקן.
התפתח מיצור קדום יותר הקרוי מריתריום.
מאובניו נמצאו באירופה (צרפת, גרמניה, אוסטריה), צפון אמריקה (קנזס), אסיה (פקיסטן) ואפריקה (קניה).
בניגוד לפיל המודרני, היו לו ארבעה חטים - שני חטים דמויי את חפירה על הלסת התחתונה, ושני חטים על הלסת העליונה - שהיו מצופים באמייל, בניגוד לפילים בני זמננו.
נראה שהחטים התחתונים שימשו אותו כדי לאסוף צמחי מים בביצות בהן חי.
גומי (שנקרא גם גומי יפני, גומי סיני או גומי הולנדי) הוא משחק ילדים, העושה שימוש בטבעת ארוכה (מספר מטרים) של גומי גמיש מאוד ("גומי תחתונים").
למשחק דרושים לפחות שלושה משתתפים.
לפחות שניים מן המשתתפים פוסקים את רגליהם מעט, ומשמשים כעמודים, המחזיקים את טבעת הגומי הנמתחת ביניהם.
המשתתף הפעיל קופץ על הגומי לפי תבנית קבועה מראש, עד שהוא מחמיץ קפיצה, והתור עובר למשתתף הבא בתור.
בהגיע שוב תורו של המשתתף שנפסל, הוא ממשיך מאותה נקודה, כלומר ניצב מול אותו אתגר שהוצב בפניו קודם לכן.
שלבי המשחק, המכונים "ראשון", "שני" "שלישי" וכן הלאה (במלעיל), הם בדרך כלל: גומי בגובה הקרסוליים, אמצע השוק, ברך, אמצע הירך, מותן, בית השחי, צוואר.
אחת מתבניות הקפיצה היא לקפוץ על הקו הראשון של הגומי, לקפוץ אל בין פסי הגומי, לקפוץ על הקו השני, מעבר לו, לקפוץ על הראשון ולצאת.
תבניות קפיצה אחרות כרוכות בפיתול שני פסי הגומי בין הרגליים באמצעות קפיצה סיבובית.
רמה בסיסית - מתוארת לעיל
רמה שנייה - נקראת גם "צמצום" או "צמודים", כאשר המשתתפים האוחזים בגומי מצמידים רגליהם ובכך מצמצמים את מרחב המשחק לשחקן הפעיל.
רמה שלישית - נקראת גם "צמצום רגל", כאשר המשתתפים האוחזים בגומי מוציאים רגל אחת מחוץ למרחב המשחק.
על המשתתף הפעיל לאחוז בצד אחד של הגומי על מנת שיוכל להכניס אחת מרגל למרחב המשחק.
רמה רביעית - נקראת גם "רגל", כאשר המשתתף הפעיל מבצע את כל השלבים (ראשון והלאה) באמצעות קפיצה על רגל אחת.
רמה חמישית - נקראת גם "דום", כאשר המשתתף הפעיל עומד במקום לקפוץ, במצבי הביניים בהם לא נדרש לדלג מעל פס הגומי.
רמה שישית - נקראת גם "קיפי", כאשר המשתתף הפעיל מבצע את כל השלבים בעיניים עצומות.
בהיעדר מספר המשתתפים המינימלי, ניתן להשתמש בכיסא או כל דבר אחר סביבו ייכרך הגומי, בגבהים מקבילים לחלקי הגוף בשלבים השונים.
המשחק נפוץ בעיקר בקרב בנות.
הוא מצריך מיומנות, יכולת פיזית ודיוק מוטורי.
גֻּמְחָה או נִישָׁה אקולוגית (Ecological niche) הוא מונח המתייחס למקומו היחסי של מין או אוכלוסייה במערכת האקולוגית, בעודו אמור לתרום לתקינות המערכת בתפקיד ספציפי נבדל ממינים אחרים.
הגומחה של המינים מתעצבת על פי הברירה הטבעית, תוך שהמינים נאלצים להתאים עצמם לשינויים בסביבתם, ולא יתמעטו וייכחדו.
עם זאת בסביבות בהם התחלפו מינים שונים מוצגים מינים בעלי אבולוציה מתכנסת, המותאמים למלא את אותה גומחה.
בראשית המחקר האקולוגי הוגדר בית גידול כסביבה האופיינית למין מסוים.
במהרה הבחינו אקולוגים כי הגדרה זו אינה מספקת, וכי כדי לחקור לעומק את המערכת האקולוגית יש להגדיר את מיקומו של המין, לא רק במובן הפיזי (בית גידול), אלא גם ביחס למינים אחרים – ביחסי הגומלין עימם, וביחס לסביבה – התנאים והמשאבים הנדרשים למחייתו והתרבותו.
לכן, בתחילה הגדירו גומחה אקולוגית ככלל המאפיינים האקולוגיים וצרכי ההישרדות והרבייה של מין מסוים.
הגדרה זו כוללת את כל הגורמים האביוטיים – התנאים והמשאבים, והביוטיים – יחסי הגומלין עם מינים אחרים, שמין זה דורש או מקיים, וכן זמנים בהם הוא מתקיים (זמני נביטה, תרדמה, עונות רבייה וכדומה) ונתונים דמוגרפיים של אוכלוסיית המין (כגון שיעורי לידה ותמותה).
כפי שקל לראות הגדרה זו כה כוללנית, עד שאינה שימושית.
הגדרות נוספות התפתחו, אך גם הן היו מעורפלות למדי, והיה קשה להשתמש בהן לצורכי המחקר האקולוגי.
למרות העירפול, הגדרות אלה עדיין משמשות במקרים מסוימים להסבר מושג הגומחה.
מרחב רב-ממדי שבו מתקיים המין.
המרחב מוגדר על פי התנאים, המשאבים, זמני הפעילות ויחסי הגומלין שהפרטים של המין מקיימים עם סביבתם.
ההגדרה המקובלת ביותר בקרב אקולוגים כיום למושג גומחה, היא זו שהציע האקולוג ג'ורג' הצ'ינסון.
על פי תפישה זו, יש להתייחס לכל גורם כציר או ממד במרחב, אשר חלק ממנו מאפשר את הישרדותו והתרבותו של המין.
נוצרת, אם כן, מערכת צירים של גורמים.
התחומים המאפשרים את קיומו של המין יוצרים נפח רב ממדי המגדיר את תחומי הגומחה.
למרות שבאופן גרפי ניתן להציג רק שלושה ממדים של הגומחה, באופן תאורטי הגומחה היא אוסף של ממדים רבים שכל אחד מהם מייצג גורם סביבתי.
במודל מורכב יותר של גישה זו מתייחסים גם למידת הצלחתו של מין בכל תחום מתחומי הגומחה.
מתוך גישה זו, ניתן לחלץ גרסה מופשטת יותר להגדרת הגומחה: גומחה היא תחומי התנאים, המשאבים והזמנים בהם מין מסוים יכול להתקיים.
ניתן לראות שהגדרה זו לא כוללת התייחסות ישירה לגורמים ביוטיים, דהיינו ליחסי הגומלין של המין עם אורגניזמים אחרים.
על-אף שההגדרה לא מתייחסת ליחסי גומלין ישירות, הצ'ינסון כלל בהגדרתו את הגורם החשוב הזה.
הוא עשה זאת על ידי הבחנה בין גומחה בסיסית לגומחה ממומשת.
גומחה בסיסית (theoretical niche) זהה בהגדרתה להגדרת הגומחה והיא למעשה הגומחה הפוטנציאלית של המין.
זוהי הגומחה שהייתה מוגדרת למין אם היה נתון במערכת אקולוגית היפותטית נטולת השפעות מצד מינים אחרים.
במילים אחרות, זוהי הגומחה ללא גורמים ביוטיים – ללא יחסי גומלין.
גומחה ממומשת (realized niche) לעומתה, היא הגומחה בפועל.
במקרה זה הגומחה הבסיסית מצטמצמת בעקבות השפעתם של אורגניזמים אחרים.
יחסי הגומלין, אם כן, הם הקובעים את הגומחה הממומשת של המין.
לדוגמה, נניח שמין א', יכול לחיות בטווח טמפרטורות שבין 20 מעלות צלזיוס ל-40 מעלות.
אלו תחומי הטמפרטורה של הגומחה הבסיסית שלו.
אך ייתכן וישנו טורף שהטמפרטורה האופטימלית למחייתו היא בטווח של 30–40 מעלות צלזיוס, אשר ניזון ממין א'.
במקרה כזה, רמת הישרדותו של מין א' בטווח הטמפרטורות שבין 30 ל-40 מעלות תפחת, וגומחתו תצטמצם.
הגומחה המצומצמת הנוצרת היא הגומחה הממומשת של מין א'.
יש לשים לב שהגומחה הממומשת כוללת גם את הטמפרטורות 30–40 מעלות (בהן הטורף מתקיים), ומין א' מתקיים בטווח זה, אך ברמה נמוכה הרבה יותר מבגומחה הבסיסית.
במילים אחרות, אם רמת הישרדותו בגומחה הבסיסית הייתה דומה בכל הטמפרטורות, הרי שבגומחה הממומשת יתקיימו פרטים רבים יותר בטווח שבין 20 ל-30 מעלות מאלה שיתקיימו בטווח של 30–40 מעלות.
הוזכר כי בדרך כלל הגומחה הממומשת קטנה יותר מהגומחה הבסיסית.
ישנו יוצא מן הכלל, והוא מקרה של יחסי מקור-מבלע.
ביחסי מקור-מבלע ישנן שתי אוכלוסיות: באחת, אוכלוסיית המקור, ישנו מספר רב יותר של פרטים הנולדים בפרק זמן מסוים, מאשר פרטים המתים בפרק זמן זהה.
בשנייה, אוכלוסיית המבלע, ישנו מספר רב של מתים מנולדים בפרק זמן מסוים.
נראה כי התנאים בסביבתה של אוכלוסיית המבלע אינם מתאימים לה.
אז כיצד אוכלוסייה זו ממשיכה לשרוד ולא נכחדת?
פרטים רבים מאוכלוסיית המקור מהגרים אל אוכלוסיית המבלע דרך קבע, וכך "מחזיקים" את האוכלוסייה בחיים.
מכאן שלמרות שגומחתה הבסיסית של אוכלוסיית המבלע לא כוללת את תחום התנאים והמשאבים שבסביבה בה היא חיה, הגירה מאוכלוסייה שכנה מאפשרת את הישרדותה.
הגירה זו קובעת למעשה את תחומי הגומחה הממומשת של האוכלוסייה, אשר רחבים מתחומי הגומחה הבסיסית.
קשה להגדיר את היחס שבין בית הגידול לגומחה.
מחד גיסא, בבית גידול אחד אנו מוצאים מינים רבים.
לכל אחד מהמינים גומחה האופיינית לו ושבה הוא מתקיים.
לא נמצא באותו בית גידול שני מינים בעלי גומחה זהה לחלוטין.
זאת על פי עקרון הדחיקה התחרותית, הקובע ששני מינים שהתנאים והמשאבים הדרושים לקיומם (תחומי הגומחה) דומים יתר על המידה ונמצאים זה במחיצת זה, יקלעו לתחרות כה עזה שתוביל להכחדתו של אחד מהם.
מאידך גיסא, גומחתו של מין מסוים כוללת תמיד את ממד בית הגידול – מיקומו של המין במרחב אשר מאפשר לו לשרוד.
כך שלמרות שבית הגידול כולל גומחות, גם הגומחה כוללת את בית הגידול ולא ניתן להצביע על היררכיה ביניהם.
גומי הוא פולימר אלסטי המורכב מתת יחידות של איזופרן ומכיל גם כמות קטנה של חלבונים, שומנים, סוכרים ומינרלים.
גומי טבעי מיוצר משרף של עצים טרופיים שונים ומספר צמחים נוספים.
ראיות ראשונות לשימוש בגומי טבעי נמצאו בחפירות ארכאולוגיות במרכז אמריקה ודרום מקסיקו ומתוארכות לתקופה של 1500 לפנה"ס.
לגומי טבעי שימושים רבים בתחום תעשיית הרכב, המכשור הרפואי, תעשיות איטום ובידוד ותעשיות רבות נוספות, והוא מהווה חומר גלם חשוב ביותר.
גומי טבעי הוא בין מוצרי היצוא של תאילנד, ניגריה, אינדונזיה, קמרון ומקומות שונים על גדות האמזונאס.
הגומי מסמל גמישות והשימוש במונח גומי מתייחס גם לאדם גמיש (איש גומי, נערת גומי) בגלל גמישותו.
גומי טבעי מיוצר בכ-7,500 מיני צמחים המשתייכים לכ-300 סוגים ושמונה משפחות.
המוהל החלבי הנובע מפצעים בצמחים ממשפחת החלבלוביים, התותיים, ההרדופיים, המורכבים, האסקלפיים והפרגיים הוא למעשה צֶמֶג (לטקס) – תרחיף של חלקיקי גומי בתמיסה מימית.
התפקיד הביולוגי של צמג בצמח אינו לגמרי ברור, אך חוקרים סבורים שהוא משמש כחומר קרישה בפצעים כדי למנוע חדירה של חרקים אל תוך רקמת השיפה של הצמח.
מתוך מגוון הצמחים המייצרים צמג רק מעטים שימשו במהלך ההיסטוריה להפקה של גומי טבעי, כאשר המקור העיקרי להפקת גומי מהמאה התשע עשרה ואילך הוא עץ הגומי הוואה ברזילאית Hevea brasiliens.
מקורות נוספים להפקת גומי הם העץ פיקוס הגומי Ficus elastica, עץ הגוטה-פרצ'ה, צמח הַוּוַאיוּלִי Parthenium argentatum וצמח השינן הרוסי Taraxacum koksaghyz.
הראיות הקדומות ביותר לשימוש בגומי נמצאו בחפירות ארכאולוגיות במרכז אמריקה.
באזור דרום מקסיקו של היום נמצאו הממצאים הראשונים המתוארכים לתקופת תרבות האולמק (Olmec), תרבות ששגשגה בין השנים 1500–400 לפנה"ס.
בני האולמק הפיקו גומי טבעי מעץ הגומי באמצעות ביצוע חתכים חוזרים ונשנים בקליפת העץ בגרזן אבן, והצמג שטפטף מן הפצע בקליפה נאסף בכלים מחרס או בעלים שהוצמדו לגזע.
יש לציין שבאזור מרכז אמריקה ודרום מקסיקו גומי הטבעי הופק בתחילה מעץ הגומי המקסיקני Castilla elastica ממשפחת התותיים, היות שהתפוצה הטבעית של הסוג Hevea מוגבלת לאגן האמזונאס.
לגומי הטבעי היו שימושים רבים בקרב התרבויות העתיקות של ארצות מרכז אמריקה: הגומי הטבעי היווה חומר בסיס לתמיסות ומשחות רפואיות, שימש כחומר בערה בדומה לשומן מן החי באירופה ושימש כמנחה בטקסים דתיים.
על מנת להקנות לגומי עמידות רבה יותר הוסף לגומי לאחר הפקתו מהעץ מוהל מצמח מטפס ממשפחת החבלבליים (Morning glory), ולאחר תהליך ייצוב זה הגומי שימש גם לעיצוב פסלונים.
עם זאת השימוש החשוב ביותר של גומי טבעי היה בייצור כדורי גומי למשחק הכדור הטקסי טלאצ'טלי.
למשחק הכדור היה מעמד מקודש בתרבות בני האולמק וארכאולוגים סבורים כי הוא שימש חלק מפולחן אל הגשם.
זירות משחק הכדור מוקמו באזורים פוריים ושופעי מים, בהם נמצאו גם עצמותיהם של קורבנות לאל הגשם ומנחות טקסיות שונות.
בקרקעית ביצה באזור El Manati שבדרום מקסיקו נמצאו מנחות המתוארכות לשנים 1700–1500 לפנה"ס המכילות עצמות ילדים, גרזני אבן, חרוזים וגם כדורי גומי בקוטר 15 ס"מ.
באופן רגיל גומי טבעי מתפרק במהירות לאחר חשיפה לאוויר, אך התנאים האנאירובים בקרקעית הביצה סייעו לשימורו במשך אלפי שנים.
במשך 250 שנה לאחר גילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס, הגומי נודע באירופה בתור קוריוז ותו לא.
אמנם כבר בשנת 1531 לספירה הובאו ילידים מקסיקנים אצטקים לחצר המלוכה הספרדית על מנת להדגים את משחק הכדור ולשעשע את האצולה, אך הפוטנציאל הגלום בחומר האלסטי לא מומש עד המאה השמונה עשרה.
השימוש הראשון באירופה עבור הגומי הטבעי התגלה בשנת 1770 על ידי הכימאי האנגלי ג'וזף פריסטלי, שמצא שפיסות גומי קטנות יכולות למחוק סימני עיפרון כאשר משפשפים אותן על הנייר.
עד היום, למרות אין ספור שימושים נוספים וחשובים לעין ערוך, המינוח בשפה האנגלית עבור גומי הוא Rubber על שם אותם מחקי גומי.
בשפות גרמנית וצרפתית המינוח עבור גומי הוא תעתיק של ההגייה הילידית לשם עץ הגומי קאוצ'וק, ואילו בפורטוגזית המינוח הוא Borracha או "שיכורה" – כינוי שקיבלו מטילי הגומי שהגיעו מברזיל בגלל צורתם הדומה לבקבוק יין.
לקראת סוף המאה השמונה עשרה ותחילת המאה התשע עשרה התווספו עוד כמה שימושים לגומי טבעי.
האחים ז'וזף מישל וז'ק אטיין מונגולפייה (Montgolfier) ערכו בשנת 1783 בוורסאי את ניסיונות התעופה הראשונים המתועדים באמצעות כדור פורח העשוי מבד משי מצופה בגומי טבעי.
גומי טבעי שימש גם לראשונה ליצירת בדים אלסטיים והחליף באופן חלקי את מחוכי עצמות הלווייתן שהיו אופנתיים בפריז של המאה השמונה עשרה ותחילת המאה התשע עשרה.
שימוש נוסף לגומי היה ייצור נעליים גמישות ורכות: נעלי כותנה נשלחו לברזיל, שם צופו בצמג נוזלי ונשלחו חזרה לאירופה.
עם זאת מספר בעיות הגבילו מאוד את השימוש בגומי טבעי באותה תקופה.
גומי טבעי לא מעובד נוטה להיות נוקשה ושביר בטמפרטורות נמוכות ודביק מאוד בטמפרטורות גבוהות.
תכונות אלו גרמו לכך שנעליים ובדים שהכילו גומי נטו להידבק אל הגוף במזג אוויר חם או בחשיפה לשמש, וסחורות גומי שאוחסנו באזורים בעלי אקלים חם מדי נהרסו לחלוטין.
בעיה נוספת היא שגומי טבעי מתחיל להתפרק ימים ספורים לאחר חשיפה לחמצן ומדיף ריח חריף בתהליך, דבר המהווה בעיה בייחוד בתחום ההלבשה.
תהליך הגיפור נתגלה לראשונה בשנת 1839, אז ערך הממציא האמריקני צ'ארלס גודייר סדרת ניסיונות שמטרתם הייתה שיפור תכונות הגומי הטבעי באמצעות הוספת חומרים כימיים שונים.
במהלך אחד הניסויים נשכחה תערובת של גומי טבעי וגופרית בכבשן למשך הלילה ולמחרת בבוקר החומר שנמצא היה עמיד בטמפרטורות גבוהות, עמיד באור ובעל אורך חיים ממושך בהרבה מגומי לא מעובד.
גודייר ערך ניסויים נוספים בכיוון זה עד שהושג תהליך תעשייתי – הוולקניזציה.
התהליך נקרא בשם זה, על שם הנפח ואל האש במיתולוגיה הרומית וולקן בזכות החום הרב שהוא דורש.
לאחר תהליך הוולקניזציה גומי נשאר מקובע בצורה בה הוא נתון וניתן לעצב אותו רק באמצעות חיתוך או שיוף.
גילוי תהליך הוולקניזציה גרם לתנופת מחקר ופיתוח של שימושים חדשים לגומי כאשר ביניהם המצאת הצמיג והבידוד החשמלי שחוללו מהפכה של ממש בתחום התחבורה והתעשייה העולמית.
מעבר לייצור תעשייתי של גומי
עד ראשית המאה העשרים, גומי נאסף ברובו מעצים שגדלו באופן טבעי ביערות הגשם בברזיל ובדרום מקסיקו, ולא נעשו ניסיונות מוצלחים לגדל אותו במטעים.
בשנת 1876 נשלח איש העסקים הבריטי-ברזילאי הנרי וויקהאם (Henry Wickham) מטעם הממשלה הבריטית להשיג זרעים מעץ הגומי על מנת להתחיל לפתח גידול תרבותי של עץ הגומי מחוץ לאגן האמזונס.
וויקהאם חכר ספינת משא בריטית והצליח לאסוף כ-70,000 זרעים של Hevea brasiliensis, כולם מעצים בריאים המניבים כמות גדולה של גומי, מאזור הנמצא במעלה נהר הטפז'וס שבברזיל.
על מנת להימנע מעיכובים ביורוקרטים הנוגעים להוצאה של צמחים מברזיל, וויקהאם טען בפני מושל המחוז שמטען הספינה הוא צמחים אקזוטיים המיועדים לגני קיו שבלונדון, וכך הצליח להבריח את הזרעים אל מחוץ לברזיל.
מתוך אותם 70,000 זרעים שנאספו ונשלחו לגני קיו בלונדון, 2,700 נבטו ונשלחו לסינגפור, מלזיה, אינדונזיה, דרום הודו ומספר אתרים נוספים בעלי אקלים טרופי במזרח אסיה.
במקביל לנטיעת מטעי עץ הגומי בארצות מזרח אסיה פותחו שיטות חדשות ויעילות יותר להפקת הגומי מהעץ שהעלו את התפוקה מכל עץ והאריכו משמעותית את חיי העצים.
בראשית המאה העשרים היו גם מספר ניסיונות כושלים לנטיעה של מטעי עץ הגומי באגן האמזונס.
הסיבה העיקרית לכישלון הייתה התפרצות של מחלת כמשון העלים הדרום אמריקאית (South American Leaf Blight – SALB) שהשמידה את כל היבול במטעים.
כל הזרעים שוויקהאם העביר לגני קיו לא הכילו נבגים של הפטריה Microcyclus ulei גורמת המחלה, וכך תפוצת המחלה נשארה בגבולות דרום ומרכז אמריקה.
בזכות שיטת הגידול המרוכז ושיטות ההפקה היעילות יותר עלה במהירות ייצור הגומי במטעי המזרח הרחוק, בעוד שכמות הגומי שנאספה מעצי בר באגן האמזונס נשארה זהה.