tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בין היתר נשא ונתן עם רבי יוסף טאיטאצאק, רבי אליהו קפשאלי, רבי יעקב בירב, רבי אליהו מזרחי, רבי יהודה בן שושן ורבים נוספים.
על פי ר' בנימין מוטאל כתב ר' תם ספרים רבים, ובהם פירוש גדול על התלמוד, פירוש על הרי"ף ("מעשה נסים"), ופירוש על הר"ן ("על הנסים"), מלבד אלפי תשובות ודרשות וספרים בחכמות העולם.
ספרו שו"ת "אהלי תם" הוא מקצת מתשובותיו שנותרו מ'מהדורה קמא' של המחבר.
נדפס בוונציה שנת שפ"ב בתוך הקובץ "תמת ישרים", בהשתדלות נכדו ועל ידי המדפיס ר' בנימין מוטאל.
מהדורה חדשה של הספר יצאה לאור בירושלים תשנ"ט על ידי "מכון הכתב".
הגהותיו על שו"ת הרשב"א נדפסו על ידי מכון אהבת שלום.
יוסף – רופא ומשנה לסולטאן סולימאן.
נהרג באחת המלחמות נגד פרס, אליה הצטרף.
גדליה – התגורר בסלוניקי ובאדירנה, ובשנת ה'ש"ח שב למולדתו קושטנדינא.
חיבר ספר "שבעה עיניים" – חקירות על דרכי המידות.
"תם ולא נשלם" הוא שיר של ההרכב המוזיקלי הישראלי עילי בוטנר וילדי החוץ.
השיר נכתב והולחן על ידי עילי בוטנר, הופק ועובד בידי גיא מנטש ויהל דורון ובגרסה המקורית שרו אותו חברי ההרכב אוהד שרגאי ואדר גולד.
השיר יצא לאור לראשונה כסינגל ב-12 באוגוסט 2012 ובמרץ 2013 נכלל באלבום האולפן הראשון של עילי בוטנר וילדי החוץ, "תם ולא נשלם".
השיר נכתב והולחן על ידי עילי בוטנר, הופק ועובד בידי גיא מנטש ויהל דורון, והוקלט באולפן של גיא ויהל.
השיר יצא לאור לראשונה כסינגל ב-12 באוגוסט 2012 ובמרץ 2013 נכלל כשיר הנושא כחלק מאלבום האולפן הראשון של עילי בוטנר וילדי החוץ, "תם ולא נשלם", אך הוא השלישי במספר לפי סדר יציאת שירי האלבום לאור.
השיר בוצע על ידי חברי הרכב "עילי בוטנר וילדי החוץ", גיא מנטש ויהל דורון, בליווי רוק גיטרות קצבי.
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב כי מבחינה מילולית נשמע השיר כהתפרצות במרומי חווית האהבה.
גיא בניוביץ' מ"כלכליסט" כתב כי ההצלחה של השיר מוכיחה שהקהל הישראלי מחבב את התמיסה הזאת שנרקחה בעבורו, שבה אין תו או עיבוד אחד שלא יושב במקום הבטוח.
תִּלְתָּן זוֹחֵל (שם מדעי: Trifolium repens) הוא צמח עשבוני רב-שנתי, קירח, שגובהו 10 עד 30 ס"מ.
זהו אחד מ-47 מינים, הקיימים בישראל מהסוג תלתן, המשתייך למשפחת הקטניות (בעבר שויך למשפחת הפרפרניים).
תפוצתו העולמית הפכה לקוסמופוליטית, לאחר שהתפשט מעבר לאזורי התפוצה הטבעיים שלו.
הפריחה ממושכת, ונמשכת מסוף פברואר ועד תחילת אוקטובר.
התפרחות (קרקפות) של תלתן זוחל הן דמויות סוכך.
כותרת הפרח היא פרפרנית ולבנה עם גוון ורדרד קל, ועל שלושת העלעלים מופיעים כתמים בהירים אופייניים.
לאחר ההפריה, הפרחים מתכופפים כלפי מטה, ואז התפרחת נראית מוזרה, חלק מן הפרחים זקופים וחלק מופשלים.
הגביע אינו נסגר לאחר הפריחה, ופתחו נותר חשוף.
הפרי, תרמיל שאינו בולט מהגביע ומכיל 3 או 4 זרעים חומים בהירים.
בישראל תלתן זוחל מאכלס מקומות לחים, ואדמות ביצה.
הוא בגולן, בבקעת חולה, בגליל העליון ובשפלה הצפונית, נדיר בשרון ובהרי יהודה, ונדיר מאוד בגליל התחתון, בעמק יזרעאל, בעמק עכו, בשומרון, בהר הנגב, ובערבה.
תחום התפוצה הטבעי, של תלתן זוחל כצמח בר, הוא אירו-סיבירי, ים-תיכוני או אירנו-טורני.
הוא נפוץ בעיקר באזורים הממוזגים במקרונזיה, בצפון-מערב אפריקה, ממצרים ועד זימבבואה, מאירופה ועד מונגוליה וההימלאיה.
תלתן זוחל נחשב כצמח מרעה חשוב שהוכנס לארצות רבות בכל העולם, וידוע בשמו העממי - "תלתן לבן".
הוא מופיע כעשב רע, פליט תרבות, בגינות ועל פני דשאים.
התפשט למקומות רבים והפך לקוסמופוליטי.
הוא התפשט באסיה מזרחה לאזורים במונגוליה, יפן, קוריאה, סין, בנגלדש וסרי לנקה ובאירופה לארצות בצפון ובמערב.
כמו כן, היא נכנסה לאוסטרליה, ולניוזילנד דרום אפריקה, לארצות הברית וקנדה, למרכז אמריקה והקריביים (האיים הקריביים, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה ופנמה) ובאמריקה הדרומית (ארגנטינה, בוליביה, ברזיל, צ'ילה, קולומביה, פרו, אורוגוואי).
תלתן זוחל התפשט למקומות רבים מסיבות שונות:
שימוש חקלאי נרחב: תלתן זוחל משמש כמזון לבעלי חיים בזכות תכולת החלבון הגבוהה שלו.
הוא נזרע במכוון בשדות מרעה ושדות חקלאיים במקומות רבים לצורך שיפור היבולים והפוריות של הקרקע בזכות יכולת קיבוע החנק שלו, מה שהוביל להפצתו מעבר לאזורי התפוצה הטבעיים שלו.
עמידות והתאמה לתנאי אקלים מגוונים: תלתן זוחל הוא צמח רב-שנתי שיכול לשרוד במגוון רחב של תנאי אקלים, מה שמאפשר לו לגדול הן באזורים ממוזגים והן באזורים אחרים בעולם.
עמידות גבוהה למגוון קרקעות: תלתן זוחל יכול לגדול במגוון סוגי קרקעות, החל מאדמות פוריות ועד לאדמות עניות בחומרים מזינים,
יכולת התפשטות מהירה: תלתן זוחל גדל במהירות ומתרבה בקלות, גם באמצעות זרעים וגם השתרשות הגבעולים במפרקיהם, מה שמקנה לו יתרון בתחרות עם צמחים אחרים.
תלתן זוחל הוא צמח רב-שנתי, שרוע וקירח, שגובהו נע בין 10 ל-30 ס"מ.
הגבעולים משתרעים וזוחלים, בעלי קנה-שורש, משתרשים במפרקים ומתפשטים.
העלים מסורגים, מורכבים-תלתניים (בישראל), כלומר העלים מורכבים משלושה עלעלים.
שלושת העלעלים דומים זה לזה בצורתם ובגודלם ויוצאים מנקודה אחת.
העלעלים דמויי ביצה הפוכה רחבים עד מעוגלים, קהים או מעט מחורצים בקודקודם, משוננים בחדות, עם עורקים צדדיים מקבילים המתפצלים לקראת השוליים.
על העלעלים כתם אופייני, מעוגל בהיר או כהה, הנמשך לאורך העורקים.
פטוטרות העלים ארוכות מאוד, ובבסיס הפטוטרת מצוי זוג לוואים, המעורים באופן חלקי בה.
הלוואים של העלה שונים באופן ניכר מהעלעלים בגודלם או בצורתם או בשניהם יחד.
הם קרומיים, רחבים בבסיסם ועם חלק עליון דמוי מרצע.
העורקים הצדדיים ישרים ואדומים או ירוקים, ושפתם תמימה.
התפרחות חיקיות (יוצאות מחיק העלים), דמויות סוכך כמעט כדוריות, בקוטר 1.5 עד 3.5 ס"מ.
הן מכילות 20 עד 40 פרחים ואינן צפופות במיוחד.
עוקצי התפרחות חסרי עלים, וארוכים מפטוטרות העלים שמחיקם הם יוצאים.
הפרחים פרפרניים, דו-מיניים, כולם פוריים, לבנים וריחניים, מכילים צוף, ונישאים על עוקצים ארוכים מאוד וזקופים.
החפיות קטנות, מוארכות, מחודדות, וקצרות מהעוקצים.
העוקצים באורך דומה או ארוכים יותר מצינור הגביע, והם מתכופפים אחורה וכלפי מטה לאחר ההפריה.
הגביע באורך מחצית מאורך הכותרת; צינור הגביע פעמוני, קירח ובעל 10 עורקים.
השיניים שוות באורכן לצינור הגביע, משולשות-איזמלניות, דמויות מרצע, עם שוליים בהירים.
שתי השיניים העליונות ארוכות יותר מהאחרות.
הכותרת לבנה, לבנבנה או ורדרדה, באורך של בערך פי שניים מהגביע; המפרש מוארך; המשוטים כמעט כמעט שווים לציפורן עלה הכותרת (claw) שהיא החלק התחתון והצר של עלה כותרת.
האוזנית (auricle), התוספת לאונה של עלה הכותרת, קצרה ורחבה; הסירה מעט קצרה יותר מהמשוטים וחרטומה קהה.
האבקנים עשרה, מתוכם תשעה מאוחים בזירים שלהם לצינור ואחד נותר מפורד (חופשי).
במרכז צינור האבקנים עולה עמוד שחלה נימי, חסר קבוצות שערות.
הפרי הוא תרמיל קרומי זעיר, באורך 4 עד 5 מ"מ, מוארך-מלבני, מכווץ בין הזרעים, וחבוי כולו או רובו בתוך צינור הגביע או הכותרת.
לתרמיל בעל מגורה אחת, והוא אינו נפתח בעת ההבשלה, ובתוכו 3 או 4 זרעים.
הזרעים דמוי ביצה עד כליה, בצבע חום בהיר.
תמ"י (תנועת מסורת ישראל) הייתה מפלגה סקטוריאלית שפנתה לקהל יעד עדתי מזרחי-דתי, פעלה בשנות השמונים ובמרכז מצעה עמד רעיון שוויון ההזדמנויות.
המפלגה הוקמה ב-1981 על ידי שר הדתות מטעם המפד"ל אהרן אבוחצירא, אשר, לאחר שזוכה מתביעה שהוגשה נגדו, הודיע בסוף הכנסת התשיעית על כוונתו לרוץ בנפרד מהמפד"ל בבחירות לכנסת העשירית, וזאת עקב יחסים עכורים בינו ובין מנהיג המפד"ל יוסף בורג.
אל הרשימה החדשה הצטרף בן-ציון רובין, שהיה אף הוא חבר כנסת מטעם המפד"ל, וכעבור זמן גם אהרון אוזן - חבר מפא"י לשעבר.
המפלגה הפכה להפתעה הגדולה של הבחירות כשקיבלה שלושה מנדטים והכניסה נוסף על אבוחצירא, גם את רובין, ואת אהרן אוזן, שהיה בעבר חבר כנסת מטעם מפא"י בכנסת השישית, מזכיר תנועת המושבים ושר החקלאות בממשלת רבין הראשונה.
לאחר הבחירות, קיבל אבוחצירא את תיק הקליטה ואת תיק העבודה והרווחה.
ב-1982 התפטר אבוחצירא מהממשלה לאחר שבית משפט הרשיעו בקשירת קשר לביצוע פשע, הפרת אמונים, קבלת דבר במרמה ועוד.
הוא הוחלף על ידי מספר 2 בתנועה, אהרן אוזן.
בבחירות לכנסת האחת עשרה הצליחה המפלגה להכניס רק את אהרן אבוחצירא לכנסת, בגלל ריצתה במקביל למפלגת ש"ס, שהייתה בעלת אופי מזרחי חרדי, אשר קיבלה ארבעה מנדטים.
מפלגת תמ"י הביאה לחיים הפוליטיים את המזכיר הכללי שלה בנימין בן אליעזר, שלימים היה לשר ביטחון בממשלת אריאל שרון ולזמן מה יושב ראש מפלגת העבודה.
דוברת תמ"י הייתה הפעילה לזכויות המזרחיים בישראל, ויקי שירן, שטבעה את הסיסמה "בקומה זקופה".
ב-1988 התמזגה תמ"י אל תוך הליכוד ואבוחצירא היה לחבר כנסת מטעמה.
3 מנדטים: אהרן אבוחצירא, אהרן אוזן, בן-ציון רובין
מועמדי המפלגה לכנסת ה-13 (1992) במסגרת הליכוד
תמאש שנדור (בהונגרית: Tamás Sándor; נולד ב-20 ביוני 1974) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר.
את מרבית הקריירה עשה בקבוצת דברצן ו.ס.ק., ובישראל שיחק בקבוצת בית"ר ירושלים.
שנדור גדל בקבוצה ההונגרית דברצן ו.ס.ק., ושיחק תקופות קצרות בקבוצת טורינו האיטלקית ובקבוצת גנצ'לרבירליגי מטורקיה.
שנדור הגיע לישראל בשנת 1998 וחתם בבית"ר ירושלים, לאחר שזכתה באליפות שנייה ברציפות.
שנדור הגיע לקבוצה לאחר עזיבתו של אישטוון פישונט, והצטרף לאישטוון שאלוי ואישטוון האמר, שקיבלו את הכינוי "הלגיון ההונגרי" והיוו את רוב הזרים בקבוצה.
שנדור שיחק בבית"ר עד לעונת 2001/02, והפך לאחד מחביבי הקהל.
שנדור הסתמן כאחד מהזרים הטובים והבולטים ביותר ששיחקו בישראל ובבית"ר ירושלים בתקופתו.
הוא עזב את בית"ר ירושלים לאחר 4 שנים במועדון וחזר לקבוצת נעוריו, דברצן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל בדצמבר 2008.
לשנדור 11 הופעות במדי נבחרת הונגריה.
את משחק הבכורה בנבחרת ערך ב-1994 נגד נבחרת דנמרק.
ב-2018 הוזכר באלבומם של האחים צברי - "על תמאש ועל העוקץ", ובשיר הנושא מתוכו "תמאש", העוסק במסעם של קבוצת חברים אחר קלף הסופרגול של שנדור.
השיר זכה גם במקום השני ברשימת שירי השנה של רדיו הקצה לאותה שנה.
תוכנית המתאר הארצית לחיזוק מבנים קיימים בפני רעידות אדמה (תמ"א 38) היא אוסף של תקנות, שתפקידן העיקרי הוא טיפול בסיכונים הנובעים מרעידות אדמה בישראל.
התוכנית הוכנה ביוזמת המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, על ידי צוות גדול של מתכננים ויועצים שבראשו עמד האדריכל יונה פיטלסון.
היא אושרה על ידי ממשלת ישראל, ב-14 באפריל 2005.
התקן הישראלי לעמידות מבנים בפני רעידות אדמה, ת"י 413, נכנס לתוקף בשנת 1975 והיה למחייב החל מינואר 1980. לפי ההערכות, מרבית המבנים שנבנו בישראל עד שנת 1980 אינם עומדים בדרישות תקן זה.
לאור זאת, עלה חשש שבהתרחש רעידת אדמה חזקה בישראל, יגרום הדבר להתמוטטות מבנים רבים ולאלפי הרוגים.
עלות חיזוק המבנים והתאמתם לתקן גבוהה יחסית, ונדרש מנגנון למימון העבודות.
מטרתה של תמ"א 38 היא להעניק תמריץ כלכלי לחיזוק מבנים, על ידי הענקת זכויות בנייה מוגדלות וכן קיצור ההליכים הבירוקרטיים לקבלת היתר בנייה ובכך לעודד בעלי בתים לחזק את המבנים שבבעלותם.
זכאים לתוספת זכויות בנייה מכוח התמ"א בניינים שנבנו לפי היתר בנייה שהוצא לפני 1 בינואר 1980, ושנקבע על ידי מהנדס שאינם בנויים על פי תקן ישראלי 413.
לגבי מבנים שההיתר לבנייתם ניתן אחרי תאריך זה, אם נקבע על ידי מהנדס שלא נבנו על פי ת"י 413, כפי שהיה בתוקף במועד הוצאת ההיתר לגביהם, חלות הוראות התמ"א ללא תוספת זכויות בנייה.
התמ"א אינה חלה על מבנים הפטורים מתקן 413, כולל מבנים בני קומה אחת או שתיים בשטח של עד 400 מ"ר ומבנים שאינם מאוישים רוב הזמן, כמו מחסנים.
כמו כן התמ"א אינה חלה על מבנים המיועדים להריסה.
תמ"א 38 חלה גם על מבני מגורים וגם על מבנים לשימושים אחרים.
ע"פ נתוני הוועדה הבין משרדית לרעידות אדמה, עם החלת התכנית היו בישראל כ-80,000 מבנים עליהם התכנית חלה.
תמ"א 38 מאפשר קבלת היתר בנייה לחיזוק מבנה ללא צורך בהכנת תוכנית מפורטת.
עם זאת, קבלת זכויות בנייה מכוח התוכנית כפופה לאישור הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה.
זאת, כדי למנוע פגיעה אפשרית בחזות העיר או ברווחתם של תושבי האזור.
אולם, הסירוב אינו יכול להינתן אלא בגלל "טעמים מיוחדים" ולא בשל שיקולים תכנוניים רגילים.
תיקון שהתקבל בשנת ה'תשס"ח-2008 מאפשר להפעיל את תמ"א 38 בהסכמה של 2/3 מהדיירים, גם כאשר 1/3 מהדיירים מתנגדים לכך.
לגבי מבני מגורים הזכאים לזכויות הבנייה מכוח התמ"א, רשאית הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה לאשר את אחת או יותר מהפעולות הבאות:
חיזוק המבנה בלבד, ללא תוספות בנייה.
סגירה ומילוי של הקומה המפולשת לשם בניית דירות חדשות, או לשם הרחבת שטח הדירות שבקומה הראשונה.
הקמת עד שתי קומות בהן ניתן לבנות דירות חדשות או להרחיב את שטח הקומה שמתחת, או הקמת אגף נוסף בשטח של שתי קומות טיפוסיות בבניין הקיים לשם בניית דירות חדשות.
הקמת קומה חלקית נוספת בשטח של עד מחצית משטח הקומה שמתחתיה.
השטח יכול לשמש להוספת יחידות דיור או להרחבת הדירות שבקומה מתחת.
חיזוק המבנה והרחבת יחידות הדיור הקיימות (עד 25 מ"ר ברוטו לכל דירה); התוספת חייבת לכלול ממ"ד (12 מ"ר ברוטו ו-9 מ"ר נטו).
כמו כן בנוסף לממ"ד, יכולה להתווסף גם מרפסת חדשה לדירה.
בבניינים שאינם בנייני מגורים, רשאית הוועדה המקומית לאשר תוספת קומה אחת או תוספת אגף בשטח קומה טיפוסית.
כמו כן מאפשרת התמ"א להרוס את הבניין הקיים, אשר דורש חיזוק לפי התמ"א, ולהקימו מחדש לפי זכויות הבניה של התוכניות החלות במקום, בתוספת זכויות הבניה אותן ניתן לקבל מכוח תמ"א 38.
התמ"א מתייחסת בין היתר גם לנושאים הבאים:
מעלית – התוכנית מאפשרת תוספת מעלית, גם באופן החורג מקווי הבנייה הרגילים של הבניין.
חנייה – התמ"א דורשת הצגת פתרון חנייה, לשביעות רצונו של מהנדס הוועדה המקומית, וזאת עבור הדירות החדשות והשלמת חניות שנגרעו עבור הדירות הקיימות.
עם זאת הוועדה המקומית רשאית לפטור את הבניין מכך אם הדבר אינו אפשרי, בתנאים כפי שמפורטים בתמ"א.
עיצוב הבניין – במקרה של תוספות בנייה, עיצוב התוספות צריך להתאים לעיצוב הקיים של הבניין.
תוספת מרחבים מוגנים – התמ"א מאפשרת תוספת מרחבים מוגנים למבנים הן בצורת ממ"ד (מרחב מוגן דירתי) והן בצורת ממ"ק (מרחב מוגן קומתי).
באזורים שבהם ערך הקרקע גבוה יצרה תמ"א 38 גל של יוזמות, כך שבעלי דירות ובתים מקבלים הצעות רבות לחיזוק מבנים במסגרת תוכנית המתאר.
עם זאת, עד לינואר 2008 חוזקו רק מבנים בודדים במסגרת תמ"א 38; זאת, בין היתר, עקב קשיים ביישום תוכנית המתאר, בעיקר בשלושת המישורים הבאים:
התמריץ הכלכלי שמעניקה תוכנית המתאר לא תמיד מספיק כדי לממן את החיזוק.
זאת כיוון שהתוכנית מעניקה זכויות בנייה בפריסה כלל-ארצית, מתוך כוונה לשלב בין התמריץ (כלומר הענקת זכויות הבנייה לבעלי הבתים), לבין השאיפה להימנע מפגיעה ברקמות עירוניות בנויות.
כיוון שכך זכויות הבנייה ניתנו למעשה במשורה.
הענקת הזכויות ברמה של תוכנית מתאר ארצית, בהיקף גדול יותר, ללא ביצוע בחינה מקומית של נושאים שונים כגון מצב התשתיות, מבני ציבור, חניה, צפיפות אוכלוסין וכדומה, עלולה לגרום לבעיות אורבניות חמורות.
בהתבסס על תפיסה זו, מאפשרת תוכנית המתאר (סעיף 23) הכנת תוכניות מפורטות לחיזוק מבנים ליישוב או לחלק ממנו כדי להתאים את הוראות התוכנית לתנאים הייחודיים של היישוב.
הליכי הרישוי בהתאם לדרישות התוכנית ארוכים יחסית.
זאת כיוון שנדרשת בחינה של הוועדה המקומית כדי לוודא שתוספות הבנייה מתאימות לתנאים המקומיים וכדי לוודא שפתרון החיזוק שהוצע אכן מבטיח את עמידותו בדרישות התקן.
הקושי במתן ביטחונות לבנק כתנאי למימון פרויקט.
מאחר שמדובר בזכויות בנייה ולא בזכויות על הקרקע עצמה, מתקשים היזמים לתת ביטחונות אחרים לשעבוד.
הפתרון שנמצא לבעיה זו ואשר מיושם בחלק מהמקרים, קובע יצירת יחידת רישום חדשה בדרך של תיקון צו בית משותף, שלאחריו תיווצר תת-חלקה חדשה, אשר יכולה לשמש כבטוחה לטובת הבנק.
החל משנת 2008 החלו לצאת לפועל פרויקטים על פי התמ"א, כאשר במספר מקומות גדל מאוד מספר הפרויקטים שיצאו לדרך.
בין היתר החלו הקמת פרויקטים בערים בת ים, אשדוד, ראשון לציון, הרצליה, רעננה, תל אביב, רמת גן ובירושלים.
בשנת 2019 הצהירה ראש מנהל התכנון דלית זילבר כי התוכנית תבוא לסיומה באוקטובר 2022, מתוך ראייה שהתוכנית אינה משיגה את מטרותיה (חיזוק מבנים בפריפריה ופיתוח התחדשות עירונית).
באפריל 2022 אושרה הארכת התוכנית בשנה נוספת לאחר שחלופה לתוכנית שהוצעה על ידי שרת הפנים איילת שקד ומוסדות התכנון, אושרה בקריאה ראשונה בלבד ונמצאת עדיין בהליך הכנה.
ביוני 2022 אישרה הכנסת בקריאה שנייה ושלישית את "חלופת שקד".
עד כה הוכנסו בתמ"א 38 שלושה תיקונים, נכון לפברואר 2015 הורתה המועצה הארצית לתכנון ולבניה על עריכתו של תיקון מספר 4 לתמ"א.
תיקון מס' 1 משנת 2007 עניינו בהוראות פרשנות מבהירה לכמה הוראות בתוכנית המקורית, ובעיקר בסוגיית היחס שבין תוכניות בניין עיר מפורטות לבין תמ"א 38.
תיקון מס' 2 של התוכנית משנת 2010 עיקרו בהוספת האפשרות ליהנות מתוספת זכויות הבניה על פי התמ"א גם במסגרת פרויקט של הריסה ובניה מחדש של הבניין ("פינוי בינוי").
תיקון מס' 3 לתמ"א ממאי 2013, הרחיב את סל הזכויות מכוח תמ"א 38 (2.5 קומות במקום קומה אחת שהייתה בתוכנית המקורית), וכן החיל את ההקלות בקווי בניין וסל הזכויות המורחב גם על פרויקטים של הריסה ובניה מחדש ושינויים נוספים.
תיקון מס' 3א' לתמ"א מנובמבר 2016, קבע נוסחה חדשה לסל זכויות הבנייה (בהריסה ובניה מחדש של הבניין): 1.5 קומות נוספות עבור בניין בן קומה אחת, 2.5 קומות נוספות עבור בניינים בני 2 קומות, 3 קומות עבור בניינים בני 3 קומות ו-3.5 קומות עבור בניינים בני 4 קומות ומעלה.
תיקון מס' 4 לתמ"א שההחלטה לגבי הכנתו ניתנה לאחרונה על ידי המועצה הארצית לתכנון ובניה, נועד לעודד ולתגבר את השימוש בתמ"א גם על מבני ציבור ובאזורי פריפריה, וכן לצורך עידוד השיפור של אמצעי המיגון בבניינים שנבנו לאחר 1980 אך קודם ל-1992, שאז נקבעה חובת הקמת מרחבים מוגנים לדירות.
לעידוד נוסף של חיזוק מבנים קיימים בפני רעידות אדמה אושרו מספר תיקוני חקיקה:
חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 62 – הוראת שעה), התשס"ח-2008 לפיו מוענק פטור מתשלום מס שבח ומס מכירה במכירה שתמורתה מושפעת מזכויות בנייה לפי תמ"א 38, פטור ממס שבח וממס רכישה במכירת זכות במקרקעין שהיא רכוש משותף במבנה שלגביו ניתנו זכויות בנייה לפי תמ"א 38, בתנאים המפורטים בחוק.
חוק התכנון והבנייה (עידוד חיזוק מבנים בפני רעידות אדמה) (הוראת שעה), התשס"ח – 2007 לפיו נקבע שיעור מופחת של היטל ההשבחה ואגרה לעניין מתן היתר לפי סעיף 145 לחוק התכנון והבנייה, בתנאים כפי שמפורט בחוק.
תיקון מס' 2 לחוק משנת 2012, קבע הוראות מקלות גם ביחס לפרויקט של הריסה ובניה מכח תמ"א 38, ובמקרה כזה נדרש רוב של בעלים של 80% מהדירות בבניין שאליהן צמודים 80% מחלקי הרכוש המשותף.
חיזוק בתים משותפים במסגרת תמ"א 38
האחריות לחיזוק מבנים מוטלת על בעלי הדירות.
באופן עקרוני, יכולים בעלי דירות בבתים משותפים לממן את חיזוק הבניין מכספם.
תמ"א 38 מציעה, כאמור, פתרון למימון החיזוק.
אם נבנות דירות חדשות מכוח התמ"א, הדירות האלה יהיו בבעלות כלל בעלי הדירות הקודמים וההכנסות ממכירותיהן יתחלקו ביניהם.
בפועל, יש להניח שמרבית הבתים שבהם ייבנו דירות חדשות יחוזקו על ידי התקשרות הדיירים עם גוף חיצוני כגון: "יזם" או "חברת מנהלת".
אותו גוף חיצוני יכול להיות אחראי על הצדדים החוקיים והסטטוטוריים, כמו קבלת הסכמת הדיירים, הכנת בקשה להיתר בנייה, קבלת היתר בנייה מאת הוועדות המקומית לתכנון ובנייה.
הוא יכול להיות אחראי גם על הבנייה בפועל ולממן אותה.
בתמורה לכך, הוא מקבל מבעלי הדירות את הדירות החדשות שבנה מכוח התמ"א.
היתרון המרכזי של התקשרות עם גוף חיצוני כזה הוא מימוני: בעלי הדירות אינם צריכים לשלם מכספם על הבנייה (אבל גם אינם מקבלים חלק מהתמורה ממכירת הדירות).
פרטי ההתקשרות בין בעלי הדירות ליזם או חברת מנהלת נתונים למשא ומתן בין הצדדים.
על הצדדים להעריך את ההכנסות הצפויות ממכירת הדירות החדשות, מצד אחד, ואת עלויות החיזוק הצפויות, מצד שני.
כאשר הרווח ממכירת הדירות מספיק, יכול ההסכם לכלול התחייבות של היזם לביצוע פעולות נוספות, שאינן מחויבות מהתמ"א, כמו שיפוץ חדר המדרגות, הוספת מעלית או שיפוץ פנימי בדירות.
אפשרות אחרת במקרה זה היא לחלק את ההפרש בין בעלי הדירות במזומן.
בשנת 2008 אישרה הממשלה תקציב של 3.5 מיליארד ש"ח על פני 25 שנים לחיזוק מבני ציבור (בתי חולים, בתי ספר ומתנ"סים).
על פי התכנית, אמורים היו להתבצע חיזוקים ב-4 בתי חולים וב־80 בתי ספר ומתנ"סים מדי שנה בעלות של 140 מיליון ש"ח כל שנה.
התכנית החלה להתבצע כעבור שנתיים, עד שבשנת 2012 נעצרה לגמרי עקב ויכוחים בין משרד האוצר למשרדי הבריאות והחינוך, שמחצית התקציב אמורה הייתה לבוא מתקציבם, והמחצית האחרת מתקציב מיועד על ידי משרד האוצר.
אחת הבעיות הנפוצות היא עיכוב של שנים רבות במימוש הפרויקטים מרגע החתימה על חוזה, כך שדיירים נשארים בלא יכולת לקבל את שהובטח להם ולא לממש את הדירה הקיימת, עד כדי 20 שנות המתנה.
הסיבות לעיכוב נפוצות ומגוונות, כגון התנגדות לבניה, לרבות של חלק מהדיירים עצמם, הליכים מול רשויות, קריסת חברות יזמות, קריסת קבלנים, ואף חוזים בעייתיים מלכתחילה.
הבנייה במסגרת התמ"א מתירה הוספת קומות נוספות, וכן התקרבות לקווי הגבול של המגרש מעבר למה שמתירות התקנות בדרך כלל.
המשמעות של הקטנת המרחקים והוספת הקומות היא הגדלת הצפיפות בין הבתים, דבר שעלול לפגוע באיכות חיי התושבים ובחזות העיר.
בפרט תיתכן פגיעה באיכות החיים ובערך הדירות של בניינים שכנים לבניינים המשופצים, ובכלל זה של בניינים חדשים שאינם יכולים להיות משופצים במסגרת התמ"א.
עם זאת, בנייה במסגרת תמ"א 38 מחייבת שיפוץ חזיתות הבניין ותוכנית גינון.
משמעות הדבר היא שיפור חזות הבניין.
חיזוק של מבנים ישנים כנגד רעידות אדמה אמנם משפר את עמידותם, אך לא בהכרח עד כדי הנדרש בתקן – לפעמים אף לא קרוב לכך.
מקובל כי למבנים מסוגים רבים, ובעיקר למבני מגורים, יש תוחלת חיים מסוימת, שבסיומה על המבנים להיהרס ובמקומם לבנות חדשים.
בעיה זו קריטית במיוחד עבור מבנים טוריים ("בניני רכבת") הפגיעים במיוחד לרעידות אדמה בגלל המרווח הקטן בין חלקי הבניין הטוריים, המאפשר לחלקי הבניין לפגוע זה בזה ולהרוס זה את זה כשהם רועדים ברעידת אדמה.
המרווח אינו ניתן להגדלה בבניין בנוי ואילו חיזוק סטטי (עיבוי) מחמיר את הבעיה בהוספת חלקים נוספים לבניין שגם בהם המרווח בין חלקי הבניין קטן.
התקנים בעולם שונו בהתאם אחרי רעידת אדמה קטלנית במקסיקו סיטי ב-1985 בה נהרגו רבבות, כי עד אז הבתים נבנו כשהם נוגעים זה בזה.
תקן ישראלי 2413 אוסר על חיזוק בניין על ידי הוספת חלקים חדשים, אבל הוא אושר כהמלצה לפני שנים ועדיין אינו מחייב.
הפתרון נמצא החל מ-2012 בתמ"א 38 סימן 3 על ידי החלת הטבות תמ"א 38 גם על הריסה ובניה מחדש של מבנים טוריים.
החסרון הוא שחיזוק סטטי (עיבוי) של מבנים טוריים לא נאסר בישראל וההטבות עדיין חלות גם עליו, למרות שהוא איננו מחזק את המבנה הטורי נגד רעידת אדמה אלא מחלישו.
הבחירה האמורה להיות בידי הדיירים ובעלי הדירות נעשית לרוב על ידי היזם או הקבלן, משיקולים כלכליים ולא משיקולי עמידות ברעידת אדמה, ואפילו נגד דרישת הדיירים.
הפעלת תמ"א 38 לצורך חיזוק מבנים בפריפריה היא בעייתית, כפי שנאמר בדברי ההסבר של התוכנית.
בהחלטת הכנסת מינואר 2008, נקבע שהממשלה יכולה להקצות תקציבים לסיוע בשיפוץ מבנים במסגרת התמ"א בפריפריה, אך טרם הוקצו תקציבים כאלה בפועל.
מבקר המדינה פרסם במרץ 2011 דו"ח על "עמידות מבנים ותשתיות ברעידות אדמה – תמונת מצב".
בדו"ח נאמר כי אין באמצעי העידוד הכלכליים והמנהליים שניתנו בתמ"א 38 משום תמריץ לחיזוקם של מבני מגורים באזורי הפריפריה.
מהדו"ח עולה גם שנכון לתחילת שנת 2010 גם באזורים שבהם השתלם ליישם את תמ"א 38, התקדם היישום רק מעט, וחוזקו במסגרתה רק מעט מאוד מבנים.
גם בדו"ח המבקר שפורסם ב־15 בינואר 2024 מצא מבקר המדינה דאז, מתניהו אנגלמן, כי תוכנית תמ"א 38 אינה משיגה את מטרתה, וכי ביישובים הסמוכים לשבר הסורי־אפריקאי קצב מימוש התכנית אינו מעשי.
במוסדות חינוך, רק כ־5% מכ־1600 המבנים הטעונים חיזוק חוזקו עד כה.
תֶּמֶד או תְּמָד הוא משקה אלכוהולי מותסס המיוצר בהתססת דבש, בדומה לבירה המותססת מדגנים ויין המותסס מענבים.
יש המוסיפים לתמד תבלינים כגון ציפורן, קינמון או אגוז מוסקט ולעיתים רחוקות גם קמומיל, אורגנו, פירות או לבנדר.
התמד מכונה לעיתים "יין דבש", ומשמש לצד היין המתובל כמשקה מסורתי המוגש בחגים נוצריים, בעיקר בחג המולד ובראש השנה.
משמעותו המקורית של המונח "תמד", כפי שהוא נזכר ב ובספרות חז"ל היא יין שהופק ממים שנוצקו על שיירי ענבים, ולכן נחשב ליין נחות שנועד לפועלים והותר לשתייה לנשים בגלל קלילותו היחסית.
במוצא התגלה חותם של יינן יהודי מימי בית שני שעליו המילים "להושע תמד".
בעברית ישראלית אומץ המונח עבור משקה אלכוהולי המופק מדבש, בשל הדמיון הצלילי למילים המקבילות בשפות הסלאביות (miod או med) או בשפות הגרמאניות הקדומות (meduz), שמשמען "דבש".
מילה עבור „תמד" היא אחת המילים בשפה המשוחזרת פרוטו-הודו-אירופית ולכן מקובל לשער שדוברי השפה שתו תמד.
התמד מוזכר בריגוודה (אחד מכתבי הקודש ההינדואיסטיים) שמקורו ב לערך.
כן היה התמד משקה פופולרי ביוון העתיקה.
אריסטו דן בתמד בספרו "מטאורולוגיה" ופליניוס הזקן מזכיר את התמד בספרו "היסטוריה של הטבע" ומבדיל בין יין שמומתק בדבש לבין התמד ("יין הדבש").
התמד מוזכר ב"שירת התמד" הוולשית מאת המשורר טאלייסין משנת 550, וכן מהווה התמד משקה הגיבורים באולם התמד "האורוד" המוזכר בשירה ביאוולף משנת 700 לספירה, וכן בשירה האפית הוולשית "אי גודודין".
התמד היה המשקה הפופולרי ביותר של השבטים הגרמאניים בצפונה של אירופה החל מהתקופה הרומית ועד לאחר ימי הביניים.
חוקים המגבילים כמות אלכוהול במשקה (לצורכי מיסוי) הביאו לירידה בפופולריות של המשקה במערב אירופה בראשית העת החדשה.
בפולין וברוסיה נותר המשקה פופולרי עד סוף המאה ה-19 והוא מוזכר בכתביהם של גוגול, דוסטויבסקי ולב טולסטוי.
התמד שימש בצפון אירופה כמשקה הנשתה באירועים חגיגיים.
היה מנהג לפיו נהגו לספק לבני הזוג הנישאים אספקה של יין תמד לחודשיים על מנת להבטיח את פוריות נישואיהם - ומכאן הביטוי "ירח דבש" (מצרפתית: lune de miel).
לתמד טעמים שונים ורבים, כתלות בסוג הדבש (והפרחים ממנו מייצרות הדבורים את הדבש) וכן כתלות בתוספים שונים (כגון פירות ותבלינים) הנוספים לתמד, ובסוגי השמרים המתסיסים את התמד.
יש להבדיל בין התמד המסורתי, לבין יין לבן בתוספת דבש הנמכר לעיתים כתמד, אולם טעמו שונה.
טעמו של יין התמד מתוק, והוא מוגש כיום כיין קינוח.
בין סוגי התמד ניתן למנות:
אומפקומל (Omphacomel) שילוב שהיה נפוץ בימי הביניים, של דבש עם ורג'וס.
אוקסימל (Oxymel) - ייצרו תמד על ידי שילוב דבש עם חומץ.
בראגוט (Braggot) - שילוב של דבש ושל שעורה מותססים.
גוורק (Gverc) או מדווינה (Medovina) - תמד קרואטי המכיל תבלינים.
דוויניאק (Dwójniak) - תמד פולני העשוי כמויות שוות של דבש ומים.
צ'וורניאק (Czwórniak) - תמד פולני העשוי שלוש יחידות מים לכל יחידת דבש.
טג' (Tej) - תמד אתיופי המכיל גשו (Rhamnus prinoides).
טרויניאק (Trójniak) - תמד פולני המכיל כמות כפולה של מים לכל כמות דבש.
מולסום - תמד שהיה נפוץ במטבח הרומאי, אשר ייוצר בשילוב של דבש עם יין בעל ריכוז אלכוהול גבוה.
מלומל (Melomel) - שילוב של תמד עם מיצי פירות.
פוטוראק (Półtorak) - תמד פולני העשוי כמות כפולה של דבש לכל כמות מים.
צ'ושאן (Chouchen) תמד המיוצר בברטאן.
צ'ייסר (Cyser) - התססת דבש ומיץ תפוחים.
קפסיקומל (Capsicumel) - תמד בשילוב פלפל צ'ילי.
רודומל (Rhodomel) - תמד המכיל פרחי ורדים או שמן ורדים.
תמד שחור - שילוב של תמד עם אוכמניות.
בימי הביניים התמד שימש כמשקה באירועים חגיגיים כגון חתונות ובחגים דתיים (חג המולד וסילבסטר).
כיום משמש התמד כמרכיב טקסי בטקסים הגרמניים הנאו פגניים.
פסטיבל התמד הבינלאומי נערך מדי שנה בסוף השבוע שלפני יום ולנטיין בדנוור קולורדו שבארצות הברית.
תֵּמָה – "לשים במקום") היא נושא, מסר או רעיון מרכזי ביצירה אמנותית (בספרות, אמנות פלסטית, מוזיקה, אדריכלות וכיוצא בזה), במחקר, בדיון, או ברעיון.
בספרות תמה היא רעיון או נקודת מבט מרכזית בסיפור שאפשר בדרך כלל לסכם במלה אחת (למשל מאבק, אהבה, בגידה).
דוגמאות טיפוסיות לתמה מהסוג הזה הן קונפליקט בין היחיד לחברה, אהבה נכזבת, מרד נעורים, השאפתנות ומחירה, מוסר וצביעות.
התמה לרוב אינה מצוינת במפורש ביצירה, והיא ניתנת להסקה מבחינת הרעיונות השונים העולים מן היצירה.
את התמה ניתן להסיק מבחינת השילוב בין העלילה, הרקע ומיקום העלילה, הדמויות (מהותן ואופיין) והקונפליקט ביצירה.
התמה מהווה רקע לסיפור, וכולו מתבסס עליה ומשולב בה.
כך, לדוגמה, מחזהו של ויליאם שייקספיר, "רומיאו ויוליה", המבוסס על ספרו של מטאו בנדלו, "ההיסטוריה הטראגית של רומיאו ויוליה" מבוססים על תמות חוצות-תרבות של "הסכנות באי-ציות למשפחה/לחברה", "הסכנות העולות מחוסר יושר" ו"מורכבות הקונפליקט בין המוסר האישי לנורמה החברתית".
מרבית יצירות האמנות ויצירות הספרות מבוססות על תמות על-תרבותיות אלה, ולכן בני תרבויות שונות מסוגלים להבין ולהתקשר רגשית אל יצירות שנוצרו בתרבויות אחרות ובתקופות אחרות.
ישנן מספר טכניקות ספרותיות המשמשות להדגשת התמה שבבסיס הסיפור:
לייטוורטשטיל (מגרמנית: Leitwortstil) הוא שימוש מכוון במשפטים החוזרים על עצמם או במוטיב החוזר על עצמו - כך, לדוגמה, החזרה המצויה ב"אלף לילה ולילה" ומופיעה בראשית כל פרק ובסיומו מדגישה את התמה שבבסיס העלילה ומקשרת את הסיפורים השונים לתמת מסגרת אחת.
מבנה תֵּמָטִי הוא מבנה ספרותי בו נושא מרכזי חוזר ומופיע שוב ושוב ברכיבים וחלקים שונים במהלך העלילה או בתוך יסודות ספרותיים שונים של המלל.
ובמלים אחרות זהו שימוש במוטיב מסוים החוזר באלמנטים שונים או באירועים שונים בעלילה.
לדוגמה: מוטיב החוזר ונשנה בכל אחד מ"סיפורי אלף לילה ולילה" הוא "אומץ" וגם "נאמנות".
מוטיבים אלה מהווים תמה בבסיס הסיפור, וביחד - תמה לאוסף כולו.
לפיכך סיפורים אלו כתובים במבנה תמתי, שנושאיו הם אומץ ונאמנות.
תמה יכולה להיות רעיון הנמצא בבסיסו של מבנה אדריכלי מסוים או אף בבסיסו של תכנון אורבני אזורי.
התמה משלבת בתוכה את הרעיונות השונים המרכיבים את המתחם ולרוב אינה גלויה על פניה.
לדוגמה: בניין בית המשפט העליון בירושלים, בנוי בסגנון האופייני לתקופת בית המקדש השני, אולם בבסיס המבנה שלוש תמות: הקשר ההיסטורי לירושלים, הקשר הרוחני לצדק - תמה של הצדק כפי שהוא מופיע בפסוקים שונים בתנ"ך, ותמה אוניברסלית של צדק.
תמה זו משתקפת באלמנטים שונים של המבנה ומבחירת מיקום החלונות והעיטורים של המבנה, ומשפיעה על מראהו הכללי של המבנה ועל הסגנון בו נבנה.
תמאש איאן (בהונגרית: Aján Tamás) הוא עסקן ספורט הונגרי, בעבר היה נשיא הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות וחבר הוועד האולימפי הבינלאומי.
ד"ר איאן סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת זמלווייס ב-1964 וקיבל דוקטורט בחינוך גופני.
הוא עבד במספר משרות במחלקת הספורט בממשלה, כמו גם במספר משרות אקדמאיות.
איאן הוא נשיא הפדרציה הבינלאומית להרמת משקולות (IWF) משנת 2000, חבר מועצה בסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA), וכן שימש כסגן נשיא האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבינלאומיות (GAISF).
תמאש דארני (בהונגרית: Darnyi Tamás; נולד ב-3 ביוני 1967).
הוא שחיין עבר הונגרי, אלוף אולימפי, אלוף עולם, אלוף אירופה ושיאן עולם בסגנון מעורב אישי.
אחד מגדולי השחיינים בכל הזמנים.
אביו, פועל במפעל פלדה שלח אותו ללמוד לשחות בגיל 6. מאוחר יותר הוא הצטרף למועדון המרכזי לספורט בהדרכת המאמן המצליח תמאש סצ'י.
בשנת 1982 הוא נפגע בפניו על ידי כדור שלג ונזקק לארבעה ניתוחים בלייזר על מנת לחבר את הרשתית שלו ולהציל את ראייתו.
למרות זאת ראייתו בעין שמאל נפגעה והיא קיימת ב-50%.
תחילת הקריירה הבינלאומית שלו החלה בסופיה, בולגריה באליפות אירופה בשחייה בשנת 1985 שם זכה לראשונה בשתי מדליות זהב במשחים ל-200 מטר ו-400 מטר מעורב אישי.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 דארני זכה בשתי מדליות זהב במשחי מעורב אישי.
ב-200 מטר מעורב אישי הוא קבע תוצאה של 2:01.57 דקות לפני שיאן העולם השחיין הקנדי אלכס באומן ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי הוא קבע תוצאה של 4:18.98 דקות לפני השחיין הרוסי ואדים יארושצ'וק והשיאן העולמי אלכס באומן.
שנה מאוחר יותר בשנת 1987 במסגרת אליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת הוא שוב ניצח בשני משחי מעורב אישי, והפעם לראשונה שבר את השיאים העולמיים.
באולימפיאדת סיאול (1988) דארני המשיך להוכיח עליונות במשחי מעורב אישי כשזכה בשתי מדליות זהב ובשני שיאי עולם.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון, גרמניה בשנת 1989 הוא המשיך במסורת המדהימה שלו וזכה בשלוש מדליות זהב.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' אוסטרליה בשנת 1991 הוא זכה שוב בשני משחי מעורב אישי בתוצאות נפלאות של שיאי עולם חדשים.
ב-200 מטר מעורב אישי היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שיורד מתחת לגבול 2 דקות וקבע תוצאה של 1:59.36 דקות וב-400 מטר מעורב אישי תוצאה של 4:12.36 דקות.
הוא השתתף גם במשחה ל-200 מטר פרפר וזכה במדליית הארד בתוצאה של 1:58.25 אחרי השחיינים מלווין סטיוארט האמריקאי (1:55.69 דקות) והגרמני מייקל גרוס (1:56.78 דקות).
דארני המשיך להפגין יכולת מרשימה ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) וזכה שוב בשתי מדליות זהב במשחי מעורב אישי.
הוא היה לשחיין הראשון בהיסטוריה שניצח בשתי אולימפיאדות רצופות, משחים אלו.
הקריירה שלו הסתיימה במדליית זהב נוספת באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1993 ב-400 מטר מעורב אישי.
דארני ללא ספק יזכר כאחד השחיינים הטובים ביותר בכל הזמנים בגלל יכולתו המופלאה בשחיית מעורב אישי, שליטה בכל ארבעת הסגנונות וכן לאורך זמן שליטה של 7 שנים מ-1985 ועד 1992.
דארני שיפר את השיא העולמי 7 פעמים.
3 פעמים ב-200 מטר מעורב אישי, 3 פעמים ב-400 מטר מעורב אישי ופעם אחת ב-200 מטר גב.
שיאו העולמי ב-200 מטר מעורב אישי נשבר על ידי השחיין הפיני יאני סייבינן ונקבע על 1:58.16 דקות בשנת 1994 באליפות העולם ברומא, איטליה.
שיאו העולמי ב-400 מטר מעורב אישי נשבר על ידי השחיין האמריקאי טום דולאן ונקבע על 4:12.30 דקות (שיפור של 6 מאיות השנייה), בשנת 1994 באליפות העולם ברומא, איטליה.
דארני זכה פעמיים בתואר שחיין השנה בעולם בשנים 1987 ו-1991.
דארני זכה שלוש פעמים בתואר שחיין השנה באירופה בשנים 1987, 1988 ו-1991.
בשנת 2000 זכה דארני להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
תמ"א 22 היא תוכנית מתאר ארצית ליער ולייעור בישראל.
היא התקבלה בשנת 1995, ומאז עברה מספר שינויים.
התוכנית כוללת נספח המפרט את רשימת היערות, וסדרה של 52 מפות בקנה מידה 1:50,000 עליהן הם מסומנים.
בסך הכל מגינה התוכנית על יערות בשטח כולל של 1,606 קמ"ר.
התוכנית מבחינה בין מספר סוגי יערות, הזוכים לדרגות שונות של הגנה:
יעדי התוכנית הם להגדיר ולקבוע את שטחי היער בישראל, ולקבוע את הפעולות המותרות בשטחי יער.
ההגנה העיקרית על יערות נובעת מהקביעה כי רק 5% משטח היער (או במקרים מסוימים עד 10%) ניתן לשינוי ליעוד אחר מאשר יער, וזאת לאחר תהליך תכנוני ראוי.
עם זאת מותר לעשות שימוש כלשהו בשטח יער לצורכי ביטחון, ומותר גם לבנות ביער מתקני תשתית כולל דרכים.
תמביין (געז: ተምቤን) מחוז היסטורי בחבל תיגראי שבצפון אתיופיה.
גבולותיו נהר ווראי עם עדווה בצפון, במערבו בנהר התכזה, בדרומו בנהר הגבגרב ובמזרחו באנדרתה.
על פי המסורת המקומית אנשי תמביין הם צאצאי שבט לוי.
בעברו מחוז תמביין היה חלק מממלכת אקסום ולו תפקיד חשוב בהיסטוריה הנוצרית של אתיופיה.
במאות ה-18 וה-19 היה למחוז חשוב בתוך האימפריה האתיופית ולאזור שבו נולד וצמח הקיסר יוהנס הרביעי.
בחלוקה המנהלית של שנות ה-40 של המאה ה-20 המחוז היה לנפה בתוך מחוז תיגראי.
כיום שטחו של המחוז מחולק בין הנפות תמביין עלית, תמביין תחתית ואברגלה כחלק ממדינת תיגראי.
מטרתה המוצהרת של התוכנית היא לקדם יצירת מערכת תחבורה משולבת בעלת התכונות הבאות: יעילות, קיימות, עידוד פיתוח כלכלי, עידוד שימוש יעיל בקרקע, קידום צמצום פערים חברתיים, איכות הסביבה.
ב-6 באוגוסט 2019 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה את התמ"א.
קטע כביש בכביש 4 שיעקוף מערבית את הקטע שעובר בשטח הבנוי של פוריידיס.
כביש 40 יעקוף את באר שבע מדרום-מערב במקום קטע של כביש 25, שעובר בין רחובות טוביהו ויגאל אלון בבאר שבע.
יוקם כביש עוקף לכפר תבור במקום כביש 65 שעובר בתוך היישוב.
בנוגע לסוגיית תוואי מנהור המסילות בסביבת חיפה, אם בכלל, תמ"א 42 משאירה את הנושא לדיון והכרעה במסגרת התכנית להכפלת מסילת החוף (תת"ל 65):
התוואי בסביבת בנימינה וחדרה גם הוא עתיד להיקבע סופית במסגרת התכנית להכפלת מסילת החוף.
תמאם סאיב סלאם הוא פוליטיקאי לבנוני שכיהן כראש ממשלת לבנון בשנים 2014–2016, ושימש נשיאה בפועל של המדינה בין מאי 2014 לאוקטובר 2016, בהיעדר נשיא.
בעבר כיהן כשר התרבות בממשלת לבנון.
באפריל 2013 הוטלה על סלאם מלאכת הרכבת ממשלת לבנון.
אף על פי שהיה לאחד מהפוליטיקאים הסונים המקורבים למחנה הפרו-סורי במדינה, הפך סלאם מקורב יותר למחנה ה-14 במרץ, התומך בעצמאות לבנון ומתנגד להשפעה הסורית בה.
עם זאת שמר על יחסיו הטובים עם מחנה ה-8 במרץ, המזוהה עם סוריה, וב-15 בפברואר 2014 הקים ממשלת אחדות בראשותו.
סלאם נולד ב-1945 בביירות, למשפחה סונית עשירה ובעלת השפעה פוליטית רבה.
הוא בנו הבכור והילד השלישי של סאיב סלאם, שכיהן בעבר פעמים חוזרות כראש ממשלת לבנון, ולו שני אחים יותר קטנים ושתי אחיות יותר גדולות.
סבו, עלי סלאם עלי, כיהן בתפקידים ציבוריים בכירים בתקופת השלטון העות'מאני והצרפתי במדינה, בין השאר כנציג ביירות בפרלמנט העות'אמני וכראש עיריית ביירות.
תמאם סלאם למד בתיכון הפרטי ברומאנה, השייך לעדת הקווייקרים ואחר כך באוניברסיטה הפרטית הארמנית "הייגזיאן" בביירות.
מחזיק בתואר בכלכלה וניהול מלימודים נוספים באנגליה.
בתחילת דרכו, לאחר סיום לימודיו, עבד כאיש עסקים.
בנוסף עסק בפעילות בארגון צדקה.
סלאם היה מועמד בבחירות לפרלמנט הלבנוני ב-1992, אך משך את מועמדותו כמחאה על השפעתה של סוריה בלבנון.
ב-1996 נבחר לראשונה לפרלמנט, כחלק מרשימתו של רפיק אל-חרירי.
בהמשך הגיעה לסיומה שותפותו עם חרירי, ובבחירות שנערכו בשנת 2000 איבד את מקומו בפרלמנט.
ב-11 ביולי 2008 מונה סלאם לשר התרבות בממשלתו של פואד סניורה, ובבחירות שנערכו ב-2009 נבחר לפרלמנט.
בעקבות התפטרותו של ראש ממשלת לבנון, נג'יב מיקאתי, ב-23 במרץ 2013, עלה שמו של סלאם כמועמד המוסכם על הגושים השונים בפרלמנט הלבנוני להחליפו בתפקיד.
ב-6 באפריל 2013 הוטלה עליו מלאכת הרכבת הממשלה, בתמיכתם של 124 מתוך 128 חברי הפרלמנט.
ב-15 בפברואר 2014 הציג את ממשלתו החדשה, ממשלת אחדות המונה 24 שרים.
בנוסף לתפקידו, שימש סלאם כנשיאה בפועל של לבנון החל מ-25 במאי 2014, עקב סיום תקופת כהונתו של הנשיא הקודם, מישל סלימאן, ולאחר שלא הושגה הסכמה על בחירתו של נשיא חדש.
בראש צוות התכנון של התוכנית עמדו האדריכל שמאי אסיף והגאוגרף ומתכנן הערים והאזורים אריה שחר.
עיקרי התוכנית הן חיזוק הערים והמטרופולים הקיימים, הימנעות מפרבור, צעדים של עירוניות מתחדשת כמו עירוב שימושי קרקע ובאופן כללי יותר חידוש עירוני, חיזוק התחבורה הציבורית, בנייה מרקמית, ועוד.
התוכנית רואה בחופים נכס ציבורי, וקוראת לשמירה על אזורי חיץ ירוקים בין הערים והימנעות מהפיכת ישראל לעיר אחת גדולה.
כמו כן, התוכנית ממליצה לא להקים עוד יישובים חדשים בישראל.
על מנת לנסות לקדם את השגת מטרות התוכנית ולצורך יישום עקרונות התכנון שלה, צורפו לתוכנית שורה של אמצעי מדיניות משלימים כמו מדיניות כלכלית-חברתית, חידוש וחיזוק הערים, שימור וטיפוח השטחים הפתוחים, חיזוק שיתוף הפעולה בין רשויות ועוד.
בהחלטת הממשלה נקבע כי גופי הממשלה השונים יפעלו להטמעת אמצעי המדיניות המצורפים לתוכנית בפעולותיהם וידווחו לממשלה מדי שנה על יישומם.
בהיותה תוכנית מתאר ארצית, תמ"א 35 מהווה ברוב המקרים את הבסיס לכל יוזמות הפיתוח והבנייה בישראל, ותוכניות מתאר אזוריות ומקומיות אמורות להתבסס על העקרונות שגובשו במסמך, ולא אמורות לחרוג מהגבולות שמוצבים על ידי התוכנית.
אחד החידושים החשובים בתמ"א 35 הוא שינוי השפה התכנונית על ידי השימוש במושג מרקמים.
הרעיון שהנחה את כותבי התוכנית להשתמש בשפת המרקמים, טען כי יש לייצר גמישות בתוכנית המתאר הארצית, על מנת לא לחסום ולבטל רעיונות תכנוניים מקומיים ולאפשר לתוכנית המתאר הזו להישאר רלוונטית שנים קדימה.
רעיון המרקמים הרך והגמיש יותר, החליף את שפת שימושי הקרקע הנוקשה, שהייתה מתאימה לשלטון תכנוני ריכוזי יותר כפי שהיה עד אז.
התוכנית מחלקת את המדינה לחמישה סוגי מרקמים שונים, שבכל אחד מהם מדיניות פיתוח שונה:
מרקם עירוני – שמטרתו לאכלס את מרבית הפיתוח העתידי.
האזורים הללו יפותחו תוך הבטחת תשתיות הכבישים, המים והחשמל.
הפיתוח ברובו עירוני קומפקטי, תוך הבטחה על שמירת שטחים פתוחים עירוניים ובין עירוניים.
מרקם כפרי – פיתוח יישובים כפריים, שטחי תעסוקה, שטחים לחקלאות ושטחים לתיירות ובלבד שיישמר האופי החקלאי של המקום.
מרקם שמור ארצי – שימור מרחבים גדולים ורציפים של שטחים פתוחים בעלי ערכי טבע, חקלאות ונוף.
בעיקר במטרה לעודד פעילות פנאי ונופש.
מרקם שמור משולב – שילוב של התיישבות ומורשת תוך יצירת שדרה ירוקה מצפון לדרום כולל חיצים פתוחים לאורך ערוצי הנחלים הראשיים.
פיתוח מוגבל במרכז וזהיר בפריפריה.
מרקם חופי – שימור החוף והעורף החופי.
מיועד לשמור את החוף פתוח ברובו לציבור.
הפיתוח ייעשה בזיקה נופית ותפקודית לים.
תוכנית המתאר הקודמת הייתה תמ"א 6. עם התקדמות העלייה מברית המועצות בשנות ה-90, הגיעו המתכננים במועצה הארצית לתכנון ולבנייה למסקנה שתמ"א 6 לא תספק מענה לגידול המשמעותי באוכלוסיית מדינת ישראל.
בשל דחיפות הנושא, גובשה בשנת 1993 תוכנית זמנית בשם תמ"א 31 שעיקריה היו המשך בנייה מואצת באזור משולש בעל קודקודים בירושלים, נתניה ואשדוד.
תוצאות תמ"א 31 כוללים את כביש 6 והעיר מודיעין, אשר שניהם מדגישים תכנון מוטה רכב פרטי ופרבור.
במקביל, בין השנים 1992–1998, צוות בראשות האדריכל ומתכנן הערים אדם מזור הכין את תוכנית "ישראל 2020", שנועדה להתוות תפיסה כלכלית, חברתית וסביבתית משולבת לפיתוח של ישראל לקראת המאה ה-21, ולזהות את אמצעי המדיניות להגשמתה.
תחילתה של העבודה על התוכנית הייתה ביוזמה משותפת של אגודת האדריכלים ומתכנני הערים בישראל והפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון; והמשכה במאמץ משותף של עשרה משרדי ממשלה, הסוכנות היהודית, מינהל מקרקעי ישראל ונציבות המים.
בתכנון תוכנית "ישראל 2020" נטלו חלק למעלה מ-250 אנשי מקצוע, מבכירי הקהילה האקדמית והמקצועית בישראל, תוך שיתוף מומחים בין-לאומיים ידועי שם.
תוכנית "ישראל 2020", לא הייתה תוכנית מתאר רשמית אלא תוכנית רעיונית שביקשה להציג פתרונות לשלוש הבעיות העיקריות של מדינת ישראל לקראת המאה ה-21: גידול אוכלוסייה מואץ, מחסור בקרקע וסגירת הפער הכלכלי בין ישראל למדינות המפותחות.
השאלה המרכזית הייתה איך לעמוד בהיקפי פיתוח עצומים כאלה מבלי לגרום לקריסת מערכות, בלי לחולל הרס בסביבה, בלי לגרום לפגיעה חמורה באיכות החיים שתוביל להעמקת הקיטוב החברתי והכלכלי בין מי שייהנו מהפיתוח ובין מי שהפיתוח יפסח עליהם.
התוכנית קראה לחיזוק הערים הקיימות, לבנייה של בנייני מגורים של 6–8 קומות, ולהימנע מפרבור ומבנייה של מגדלים גבוהים שאומנם יכולים בתאוריה לסייע לשיכון יותר אנשים בשטח קרקעי נתון, אבל הם גם יקרים לבנייה ולתחזוקה, ומתאימים לקבוצה קטנה ועשירה באוכלוסייה או הופכים למשכנות עוני.
תוכנית "ישראל 2020" שינתה את תפיסת "הפיזור המפוזר" ששלטה בתכנון הישראלי מאז תוכנית שרון (תכנון פיסי בישראל), שתכנן אריה שרון בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 – התפיסה שלפיה צריך לבנות עוד ערים ויישובים בכל מקום, כדי לבסס את הריבונות הישראלית על השטח.
היא הציעה "פיזור מרוכז" של הפיתוח בשלושה מרחבים עירוניים צפופים – סביב באר שבע בדרום, תל אביב במרכז וחיפה בצפון – וביניהם מרחבים של פיתוח דליל, ושמירה על ערכי טבע ונוף.
תמ"א 35 שתוכננה בעקבות תוכנית "ישראל 2020" אימצה את המסקנות העיקריות שלה.
עם הזכייה הציג הצוות ההצעה לחלק את מדינת ישראל למתחמי תכנון חדשים, בין 25 עד 30 מתחמי תכנון תת-מחוזיים ועל-מקומיים.
במקומות התייחסות כוללת ל-6 מחוזות ישראל, אלא התייחסות נקודתית למתחמי תכנון קטנים.
בדרך הזו הציעו שניתן יהיה לפתור בעיות של אזורים נקודתיים.
בנוסף, ביקשו להתמודד עם האיום של יצירת רצף עירוני בנוי והאפשרות של התחברות ארבע המטרופולינים הגדולים חיפה, ירושלים, תל אביב ובאר שבע.
למניעת התופעה, הציעו יצירת גבולות התפשטות למטרופולינים והקמת שטחים פתוחים ביניהם.
בתקווה שגישה זו תעודד את תהליכי הפינוי והבינוי בתוך הערים.
על פי לוח הזמנים המקורי, הכוונה הייתה לפרסם מכרז לתמ"א 35, ולהשלימה בתוך שנתיים או שלוש לכל היותר, אך אישורה נמשך כשבע שנים.
לעיכוב הגדול היו מספר סיבות, ביניהם חילופי הממשלות והצורך להציג את התוכנית לשלושה שרי פנים שונים.
בנוסף הוגשו מאות הערות והשגות על ידי ועדות התכנון המחוזיות, משרדי הממשלה וארגוני איכות הסביבה.
ראש מנהל התכנון באות התקופה הייתה דינה רצ'בסקי שקידמה את התוכנית.
בנוסף הופעלו לחצים פוליטיים בעיקר מצד ראשי רשויות מקומיות.
בין מתנגדיה היו ראשי מועצות אזוריות, שסברו שהיא פוגעת בזכויותיהם להפשרת קרקע חקלאית לבנייה, וראשי ערים שהתנגדו לתכנון ברמת המטרופולין, שמפחית מכוחו של היישוב הבודד ונותנת עוצמה לתכנון מרחב גדול יותר כמקשה אחת.
שרי פנים אלי סויסה ונתן שרנסקי נענו ללחצים ונקדו סחבת בקידום ואישור התוכנית.
אחר כך הודיע במרץ 2001 שר הפנים החדש, אלי ישי, כי הוא מקפיא את הליך האישור התוכנית, כי ברצונו ללמוד את התוכנית תחילה.
ביולי 2001 שלובו שורת עקרונות והוראות לצמצום הפערים החברתיים בתוכנית, בהוראת אלי ישי.
בנובמבר 2001, לאחר לחצים של הלובי החקלאי בראשות יו"ר מרכז המועצות האזוריות, שמואל ריפמן, בוטלה ישיבת המועצה הארצית לתכנון ובנייה שהייתה אמורה לאשר את התוכנית.
במקומה הורה שר הפנים אלי ישי ליו"ר המועצה הארצית לתכנון ובנייה, עמרם קלעג'י, לקיים את הדיון מבלי להגיע להחלטה.
במקום זאת, התוכנית תועבר לוועדות התכנון המחוזיות, לשם קבלת הערות.
אף על פי שכבר עברה קודם לקבלת הערות מוועדות התכנון המחוזיות.
כתשובה למתנגדים החליט צוות התכנון להכניס בתמ"א 35 מספר שינויים, ביניהם קביעת מנגנון מעקב ועדכון תקופתי, אחת לשנתיים או שלוש שנים, שמטרתו לאפשר פתרון קונפליקטים בין התכנון הקבוע בתמ"א, לבין הדרישות המשתנות בשטח.
שינויים נוספים כוללו מתן עדיפות גדולה יותר לגליל ולנגב, על-ידי הקטנת המרקמים העירונים באזור המרכז, והרחבת היישובים בפריפריה, בעיקר בנגב, תוך מתן אפשרות ליישובים הכפריים לגדול עד ל-500 יחידות דיור.
שינוי נוסף הוא ביטול "המרקם העירוני כפרי", והמרתו ל"מרקם שמור".
משמעות הדבר היא, שיישובים הנמצאים במרקם זה יוכלו לגדול על-פי מה שמייעדת להם תוכנית המתאר, תוך התחשבות זהירה בסביבה וברגישותה הנופית, בשל הימצאותם באזורים מוטי שימור.
ב-3 בינואר 2005 אושרה התוכנית במועצה הארצית לתכנון ובנייה, וממשלת ישראל אישרה אותה ב-26 בנובמבר 2005.
בשנים שלאחר אישורה של תמ"א 35, בעקבות שיקולים פוליטיים, התוכנית לא יושמה כמתוכנן.
מרבית הבנייה החדשה נעשתה בעיקר בשטחים פתוחים, התכנון היה מוטה לרכב פרטי ולא לתחבורה ציבורית ומגמת הפרוור התחזקה.
השיקול פוליטי היה הרצון להציף את אזור המרכז במהירות בקרקעות לבנייה, מתוך מחשבה שהדבר יביא להוזלת מחירי הדיור.
ושבפועל אחוז מיצוי העתודות הללו נע בין 5% ברמת הגולן ל-20% בלבד ברחובות.
בתל אביב ניצולת עתודות הקרקע הגיעה ל-13% בלבד, ואילו בשרון ובפתח תקווה היא הגיעה לקצת פחות מ-18%.
כלומר היו באותה עת מספיק עתודות קרקע לפיתוח ללא צורך לבנות בשטחים פתוחים או חקלאיים.
בנובמבר 2013, אף קידם מינהל התכנון במשרד הפנים שורת שינויים בתוכנית, במטרה לאפשר הרחבה ניכרת של בנייה בשטחים פתוחים, כחלק מהמאמצים ליצור עתודות קרקע נוספות לבנייה ולהגדיל את היצע הדירות.
שיקול פוליטי נוסף שעמד בניגוד לתוכנית, היה הרצון להקמת יישובים חדשים.
עוד בעת הליך אישור תמא 35, ביולי 2002, אישרה הממשלה החלטה על הקמת הקמת 14 יישובים חדשים – מהגליל התחתון ועד הערבה.
בספטמבר 2011, ממשלת ישראל החלה לקדם הצעת החלטה הקובעת להקים עשרה יישובים חדשים באזור ערד באוקטובר 2013, בעקבות החלטת הממשלה, החל משרד הבינוי והשיכון בתכנון הקמת חמישה יישובים חדשים לאורך כביש באר שבע־דימונה.
בנובמבר 2013, הממשלה אישרה את הקמת היישוב חירן ליד ערד.
בשנת 2013, חידשה החטיבה להתיישבות את תוכנית "ייהוד הגליל" ("תוכנית המצפים בגליל") ויצירת איזון דמוגרפי עם האוכלוסייה הערבית.
על ידי הקמת יישובים חדשים והרחבת יישובים קיימים, מעבר למגבלות שנקבעו בתמ"א 35. התוכנית הוקפאה אך נעשה ניסיון לחדשה שלוש שנים אחר כך.
גורם נוסף שפעל נגד יישום תמ"א 35 היה מועצת מקרקעי ישראל, שהתנגדה להגבלות שכופה התוכנית על בניית הרחבות קהילתיות ליישובים חקלאים (במטרה להגן על השטחים הפתוחים בישראל), והעבירה החלטות להגדלת מספר ה"נחלות" ביישובים אלו, כדי לאפשר את הרחבתם.
בסוף 2012 יזם מינהל התכנון במשרד הפנים מהלך של עדכון התוכנית.
זאת לאחר החלטת ממשלה בעקבות המחאה החברתית בישראל ב-2011, לנסות להוריד את מחירי הדיור באמצעות הגדלת השטחים הזמינים לבנייה, בעיקר במרכז הארץ.
העדכון כלל שלושה שינויים מרכזיים:
שינוי באופן שבו מגדירה התוכנית אזורים עם חשיבות של ערכי טבע ונוף, בעלי ערכים וחשיבות היסטורית, לאומית וחינוכית.
תמ"א 35 מטילה מגבלות רבות על בנייה ופיתוח אזורים אלו, והצעת השינוי הייתה להסיר חלק מהמגבלות ולהגדיל את השטח הכולל של מכלולי הנוף.
את השינוי קידם מנהל מינהל מקרקעי ישראל בנצי ליברמן.
לאחר שנים שבהן הגביל המינהל את מימוש זכויות הבנייה למגורים במושבים, הוא ביטל את כל המגבלות לבנייה החלות על חלקת המגורים בנחלה.
לטענת המינהל, תיקון פשוט זה של תמ"א 35, ישחרר לבנייה 100 אלף יחידות מגורים, ללא צורך בהפשרת קרקע חקלאית וללא פגיעה בשטחים פתוחים, אלא בהגדלת הצפיפות בשטח הקיים כבר היום בייעוד "מגורים".
עם זאת הוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים ושר הפנים גדעון סער התנגדו לשינוי.
השינויים המוצעים עוררו מחלוקת בין תומכים ומתנגדים, גררו ביקורת קשה מצד ארגוני איכות הסביבה ואנשי תכנון, ואף גרמו למחלוקת קשה במינהל התכנון, ובין משרד הפנים למשרד השיכון.
ראש עיריית חיפה יונה יהב התקיף את שינוי בתמ"א 35 שכלל הסטת עיקר מאמץ התכנון למרכז הארץ.
עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל אף פנתה לבג"ץ בבקשה לדחות דיון בתמ"א 35 במועצה הארצית.
בהתאם להחלטה גם אישרה את הרחבת העיר רחובות ב-1,000 דונם על חשבון שטחי הפרדסים שהקיפו אותה.
ביוני 2018, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את המתווה המאפשר למשקי העזר במושבים להוסיף יחידת דיור נוספת שאינה נספרת בתמ"א 35, ולקדם בנייה של בית מגורים נוסף בנחלה.
באוגוסט 2019, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה שינוי בלוח הצפיפויות של תמ"א 35, בין השאר בערים מעל 200 אלף תושבים, הצפיפות תעלה ממינימום של 14 נפש לדונם ל-20 נפש לדונם.
המטרה של הציפוף היא להוסיף יחידות דיור על שטח נתון, וליצור סביבה עירונית טובה יותר שמציעה יותר שירותים קרובים ומתבססת על תחבורה ציבורית יעילה יותר.
תמ"א 16 היא תוכנית המתאר הארצית (תמ"א) לסילוק אשפה שאושרה בממשלת ישראל בשנת 1989. התוכנית קבעה את ההליך התכנוני הנדרש להקמת אתרי פסולת, קבעה סטנדרטים גבוהים להקמת תשתיות טיפול בפסולת וסייעה בסגירת אתרים שלא עמדו בסטנדרטים אלו.
תוכנית המתאר הארצית לסילוק אשפה (תמ"א 16 המקורית) נכתבה בשנות השבעים על מנת להסדיר את הטיפול בפסולת בארץ.
התכנית מסייעת בסגירת אתרי הטמנה בלתי מוסדרים והקמה של אתרי הטמנה גדולים ומרכזיים שהחליפו את האתרים שנסגרו.
תוכנית זו נועדה להמשיך ולאפשר את הסדרת הטיפול בפסולת המוצקה בישראל כחלק מיישום תוכנית האב לטיפול בפסולת המוצקה אשר אומצה על ידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה באוגוסט 2006.
התוכנית מתבססת על שילוב אמצעים ושיטות טיפול וסילוק פסולת וזאת במטרה לצמצם את כמויות הפסולת המיועדת להטמנה, בהתחשב בשיקולים כלכליים וחברתיים: צמצום כמויות, שימוש חוזר, מיחזור, הפקת אנרגיה מפסולת והטמנה.
התוכנית כוללת תשריטים כלליים ל-28 אתרים:
באתרי הטיפול יכולה להתבצע כל פעילות שמטרתה טיפול וצמצום כמויות הפסולת המיועדת להטמנה: מתקני מיון, מפעלי מחזור, אתרי קומפוסטציה, מפעלי פסולת לאנרגיה.
הקמת אתרים חדשים תתאפשר כאשר מתוך התשריטים יגזרו תוכניות מפורטות בליווי תסקיר השפעה על הסביבה.
תיקון מאוקטובר 2011 שנועד להתאים את המדיניות הממשלתית למציאות הסביבתית העדכנית.
מטרת התיקון היא יצירת מסגרת תכנונית להקמת אתרי פסולת וייעול ההליכים הסטטוטוריים להקמת מתקני טיפול, וכן קביעת הוראות והנחיות לעריכת תוכניות מפורטות והיתרי בנייה לאתרי הפסולת תוך שמירה על בריאות הציבור, איכות הסביבה, איכות מים עיליים ומי תהום, שטחים פתוחים, ערכי טבע ונוף ושמירת משאבי הקרקע לדורות הבאים.
חיוב אתרי הטמנה קיימים בשיקום: תמ"א 16 מחייבת אתרי הטמנה שכבר קיימים ופעילים בישראל להכין תוכנית שיקום מקיפה שתאפשר עם סיום יישומה לאחר שנים שימוש אחר ובטיחותי מכל הבחינות בקרקע.
זאת בנוסף להנחיות שיקום כלליות שינוסחו ויקודמו במסגרת תוכנית המתאר הארצית.
ייעול הליכי תכנון למתקני טיפול בפסולת במגזר התעשייתי: תמ"א 16 כוללת סעיפים הנוגעים לייעול ושיפור תהליכי התכנון והאישור להקמתם של מתקנים חדשים לטיפול בפסולת באזורי תעשייה למיניהם.
התמ"א תאשר קבלת היתר בנייה על סמך אישור של ועדה מקומית בלבד וללא צורך בשינוי תוכניות.
חלק זה יבוצע באופן ספציפי לכל אתר ומתקן אחרי ביצוע בדיקה מקיפה ומקצועית לגבי היתכנות נזקים חריגים והשפעות סביבתיות (סקר סביבתי) של המתקן וכמובן פרסום ההקמה לידיעת הציבור.
ועדות משנה לטיפול בפסולת במסגרת הוועדות המחוזיות: תוקמנה ועדות משנה במסגרתן של הוועדות המחוזיות וועדות משנה אלו יופקדו על טיפול בפסולת והסדרת העניין בכל אזור רלוונטי.
בכך תמ"א 16 הופכת גם את מוסדות התכנון המחוזיים לחלק מהפתרון ומונעת מצב שבו הרשויות המקומיות ורשויות התכנון יפטרו את עצמן מטיפול במפגעים ואתרי פסולת בתירוץ שזוהי הבעיה והאחריות של המשרד להגנת הסביבה.
כל תוכנית הרחבה תחייב פתרון לטיפול בפסולת: תמ"א 16 קובעת כי כל תוכנית להרחבה משמעותית של יישובים או אזורי תעשייה תחייב מתן פתרון מוסכם ומאושר לטיפול בפסולת – בתוכניות מקומיות ותוכניות להרחבות.
במיתולוגיה הנורדית, תמד השירה (בנורדית עתיקה: skáldskapar mjaðar) או התמד הפואטי (בנורדית עתיקה: Suttungmjaðar) הוא משקה מיתולוגי אשר מקנה לשותה ממנו את היכולת "להיות חוקר או מלומד", לצטט כל מידע ולפתור כל שאלה.
המיתוס סופר על ידי סנורי סטורלוסון.
המשקה הוא מטפורה להשראה פואטית, המזוהה לעיתים קרובות עם אודין אל ה"רכוש", באמצעות זעם ברסרקר או בהשראה פואטית.
יצירת תמד השירה ורצח קבסיר
לאחר מלחמת האסיר-ואניר, האלים חתמו על הסכם שביתת אש באמצעות יריקה של כל אחד מהם לבור.
מן הרוק שלהם נוצר אדם בשם קבסיר.
הוא היה כל כך חכם שיכול היה לענות לכל שאלה, ונסע ברחבי העולם כדי לשתף בידע שלו.
יום אחד הוא ביקר אצל הגמדים פג'אלאר וגאלאר.
הם הרגו אותו ושפכו את דמו לשני בורות וגם לסיר.
את הדם ערבבו עם דבש וכך נוצר התמד אשר גרם לכל מי ששתה אותו להיות "משורר או מלומד".
הגמדים הסבירו לאלים שקבסיר נחנק ומת.
פג'אלאר וגאלאר רצחו את הענק ג'ילינג ואת אשתו.
בנם, סאטונגר, חיפש את הוריו ואיים על האחים הגמדים.
השניים הציעו לו את התמד הקסום בתמורה להבטחה שלא יפגע בהם.
סאטונגר לקח את התמד והחביא אותו במרכז ההר ועל המשמר עמדה בתו, גונלו.
אודין החליט בסופו של דבר להשיג את התמד.
במשך כל הקיץ הוא עבד עבור באוגי, אחיו של סאוטונגר, ולאחר מכן ביקש לגימה קטנה מהתמד.
באוגי קדח לתוך ההר ואודין שינה את צורתו לנחש והחליק פנימה.
בפנים פיתה אודין את גונלו ששמרה על התמד ושכנע אותה לתת לו שלוש לגימות; אודין המשיך ושתה את כל התמד.
הוא שינה את צורתו לנשר ונמלט.
תמאש קדאר (בהונגרית: Tamás Kádár; נולד ב-14 במרץ 1990) הוא כדורגלן הונגרי המשחק במ.ט.ק.
הוא מתפקד הן כמגן מרכזי והן כמגן שמאלי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון זלאגרסגי ט.א.
תמאש נולד בעיר וֶספּרֵם שבמערב הונגריה.
כשגדל עברה המשפחה לזאלַאֶגֶרסֶג והוא שיחק במועדון הנוער של זלאגרסגי ט.א..
את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של זלאגרסגי ט.א.
עשה בשנת 2006 שנתיים לאחר מכן הוא זומן לליגת העל האנגלית ושיחק בניוקאסל יונייטד ובהאדרספילד טאון, לפני שעבר לליגת העל ההולנדית למשך עונה אחת.
הוא חזר להונגריה ובשנת 2015 עבר ללך פוזנן הפולנית ובעקבות התעניינות דינמו קייב מליגת העל האוקראינית עבר אליה בשנת 2017 וחתם על חוזה עד שנת 2020.
הוא זומן לסגל הנבחרת הלאומית של הונגריה בשנת 2010 והיה גם חלק מהרכב הנבחרת ליורו 2016 שאומנם העפילה מהמקום הראשון בשלב הבתים אך הודחה כבר בשלב שמינית גמר הטורניר.
תוכנית המתאר הארצית האחודה (תמ"א 1 או תמ"א אחת) מאחדת את מרבית תוכניות המתאר הארציות, לתוכנית אחת.
התוכנית הוכנה על פי החלטת ממשלת ישראל מיום 18 במרץ 2012, ובהוראת המועצה הארצית לתכנון ולבנייה.
תמ"א 1 נערכה בידי המתכנן מוטי קפלן וצוותי עבודה במנהל התכנון במשרד האוצר, ומומחים נוספים מקרב משרדי הממשלה, רשות מקרקעי ישראל, רשויות המים, הגז, ארגון הגג של הגופים הירוקים ומרכז המועצות האזוריות.