tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מקור השם הוא הלחם של תחיליות המילה האנגלית "קורוזיה" (Corrosion) ושל המונח "מאמץ מתיחה" (Tensile strength).
הפלדות מסומנות בתקן האמריקאי 242 ASTM A 588 ASTM A ו-606 ASTM A עבור פחים דקים.
במשך השנים השתנו חלק מהמרכיבים, לדוגמה: הוספת 0.4% ניקל, הקטנת תכולת הזרחן עד כדי 0.04% ותוספות של מספר יסודות אחרים.
השינויים הביאו לחזוק עמידתה במאמצי מתיחה עד כדי מאמץ כניעה בשיעור 580 מגה פסקל כך שהיא מתאימה לשמש כפלדת מבנים.
יתרונה של הפלדה הוא ששכבת המגן מונעת את הצורך להגן עליה בצביעה חוזרת ונשנית ולכן היא שמשה לבנית גשרי פלדה ומכולות להובלה ימית כדי לחסוך בעלויות אחזקה.
נוסף לכך צבעה החלוד מושך את עיני אדריכלים ופסלים כאלמנט דקורטיבי לבניה ופיסול חוצות.
בוורלי פפר הייתה בין הראשונות שניצלו פלדה זו ליצירת פסלים.
עם השנים התבררו חסרונתיה של הפלדה:
הצטברות של מים בכיסים ובחיבורים גורמת להמשך תהליך השיתוך לעומק הפלדה ולגרימת כשל כמו בשיתוך רגיל
הפלדה אינה עמידה בנתזי מלח.
נתזים אלה יכולים להגיע בקרבה לים או במלח המפוזר בעת שלגים למניעת קפיאת הכבישים
עם זאת מבנים שנבנים על פי ההנחיות ההנדסיות נמצאו כעומדים בפני שיתוך שנים רבות (על פי סקר המבוצע מאז 1980 על גשרים בארצות הברית)
השכבה המחלידה עלולה ליצור כתמים רבים בסביבת המבנה העשוי פלדה זו
הפלדה מחלידה בדרך כלל בצורה אחידה, אולם אם יש צורך בניקוי מקומי (כמו במקרה של הסרת גרפיטי) נוצרים שינויי גוון.
פֶלדְהֶרְנְהַלֶה הוא מבנה היסטורי במינכן בכיכר אודאון (Odeonplatz).
חשיבותו בהיסטוריה של גרמניה נובעת מהתנגשות הדמים בין הנאצים ומשטרת בוואריה במה שכונה הפוטש בבית הבירה שהייתה סמוך לו ב-1923 ובעטיה הפך למקום מקודש על ידי הנאצים.
פירוש השם בגרמנית הוא: היכל המפקדים או הפילדמרשלים.
פלדהנהלה נבנה בשנים 1841–1844 לפי בקשתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה בצורה של לוג'יה, כהעתק של Loggia dei Lanzi בפירנצה.
בשער השמאלי הוצב פסל של קארל פון ורדה שפיקד על צבא בוואריה בקרבות נגד נפולאון ובימני הוצב פסלו של יוהאן ט'סרקלס פון טילי שפיקד על צבא בוואריה במלחמת שלושים השנים.
ב-1882 נקבע במרכז פלדהרנהלה פסל לציון הניצחון במלחמת פרוסיה - צרפת ואיחוד גרמניה.
ב-1905 הוצבו שני פסלי אריות במרכז הפדרהרנהלה.
ב-8 בנובמבר 1923 ניסו היטלר ועמיתיו הנאצים לארגן פוטש במרתף הבירה בירגרברויקלר במינכן.
למחרת, בבוקר ה-9 בנובמבר 1923 התארגנו כ-אלפיים אנשי פלוגות הסער בכיכר מריאנפלאץ והחלו לצעוד משם לעבר כיכר אודאון כשהם מניפים דגלים נאצים ובראשם היטלר, ארנסט רוהם, הרמן גרינג והגנרל אריך לודנדורף.
בהגיעם לפלדהרנהלה הם נעצרו על ידי 130 אנשי משטרת בוואריה שבקשו מהם להתפזר.
תוך זמן קצר התפתח קרב יריות שבסופו נהרגו שישה עשר נאצים וארבעה שוטרים.
היטלר הצליח להימלט והסתתר יומיים בבית של ידידים עד שנעצר ב-11 בנובמבר 1923.
כשעלו הנאצים לשלטון ב-1933 הם הפכו את פלדהרנהלה לאתר זיכרון לקדושי הפוטש.
הם הקימו בפינת רחוב רזידנץ וכיכר אודאון אנדרטת זיכרון ומשמר קבוע של שני אנשי אס אס.
כל מי שעבר שם נאלץ להצדיע במועל יד.
המתנגדים בחרו לעקוף את האנדרטה דרך סמטה סמוכה ולהימנע מהצדעה עד שהנאצים גילו זאת והכו את כל המשתמטים.
לזכרם של אלה נצבע פס אבנים בצבע זהוב באותה סמטה.
במקום היו מתקיימים טקסי זיכרון כל שנה ב-9 בנובמבר וטירוני אס אס היו נשבעים שם שבועת אמונים להיטלר בכיכר אודאון בחזית פלדהרנהלה.
לאחר המלחמה הוסרה האנדרטה הנאצית ובמקומה נקבעה לוחית זיכרון לארבעת השוטרים שנהרגו באירוע זה.
הפלדז'נדרמרי היו יחידות משטרה צבאית של צבאות ממלכת סקסוניה, הקיסרות הגרמנית וגרמניה הנאצית עד לסוף מלחמת העולם השנייה.
תקופת הקונפדרציה הגרמנית והקיסרות הגרמנית
מ-1810 ועד 1812 הקימו ממלכת סקסוניה, ממלכת וירטמברג, ממלכת פרוסיה וממלכת בוואריה כוח משטרה כפרית על בסיס המודל של הז'נדרמריה הצרפתית של נפוליאון.
כוח הז'נדרמריה הפרוסי הורכב מכוח חיילים ומש"קים מיומנים אשר סיימו את השירות הרגיל שלהם בצבא.
באופן רשמי הם עדיין היו אנשי צבא שצוידו וקיבלו משכורות משר המלחמה, אך בעיתות שלום היו תחת פיקודו של שר הפנים, ומתפקדים כמשטרה רגילה.
במקרה של תרגול, תנועת כוחות או מלחמה, 50% מכוחות ההז'נדרמריה יצרו את ליבת המשטרה הצבאית של הצבא, כוח זה נקרא "פלדז'נדרמרי".
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הפלדז'נדרמרי הורכבו מ-33 פלוגות.
בכל פלוגה היו כ-60 חיילים ו-2 מש"קים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פוזרו כל יחידות המשטרה הצבאית ולא הייתה נוכחות שלהן באזור רפובליקת ויימאר.
חיילים רגילים ביצעו את משימות המשטרה הצבאית.
עם עליית אדולף היטלר לשלטון ב-1933, הוכנסו כוחות הפלדז'נדרמרי לורמאכט.
היחידות החדשות קיבלו אימון חי"ר מלא והוענקו להן סמכויות משטרה נרחבות.
הוקם בית ספר למשטרה צבאית בפוטסדאם במטרה לאמן את חיילי הפלדז'נדרמרי.
כל המועמדים שירתו במפקדת הפלדז'נדרמרי לאחר התקופה הראשונה של הבחינות.
ההכשרה נמשכה כשנה ואחוז הנכשלים היה גבוה: ב-1935 רק 89 חיילים סיימו מתוך 219 מועמדים.
חיילי הפלדז'נדרמרי שולבו בתוך יחידות צבאיות וכן כיחידות עצמאיות תחת פיקוד חיל הצבא.
הם לרוב עבדו בשיתוף פעולה הדוק עם המשטרה החשאית, מפקדי המחוזות ומפקד האס אס והמשטרה.
ליחידות פלדז'נדרמרי ניתנו לרוב משימות בשטחים הכבושים שנמצאו תחת שליטתו של הוורמאכט.
בין השאר ביצעו משימות שיטור מעבר לקווים החל מהכוונת תנועה ושליטה על האוכלוסייה, ועד הוצאה להורג של פרטיזנים.
כאשר יחידות לוחמות נעו קדימה מחוץ לשטח, תפקיד הפלדז'נדרמרי היה מסתיים באופן רשמי שאז הסמכויות באזור היו עוברות לרשויות הכיבוש תחת שליטת המפלגה הנאצית והאס אס.
עם זאת, ידוע כי יחידות פלדז'נדרמרי סייעו לאס אס בביצוע פשעי מלחמה באזורים שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית.
ההיסטוריון אנטוני ביוור סקר חלק מהמקרים המתועדים היטב של השתתפותם בפשעי מלחמה בספרו "סטלינגרד".
כמו כן יחידות פלדז'נדרמרי לקחו חלק פעיל ברדיפת יהודים, כולל במערב אירופה.
ב-1943 עם שינוי תוצאות הקרבות לרעת גרמניה הנאצית, ניתנה לפלדז'נדרמרי המשימה לשמור על משמעת צבאית בקרב חיילי הוורמאכט.
חיילים רבים שנחשבו עריקים הוצאו להורג ללא משפט על ידי הפלדז'נדרמרי.
הדבר העניק להם את כינוי הגנאי Kettenhunde (הכלבים בשלשלאות) על שרשרת הצווארון שענדו על המדים שהלם.
כינוי הגנאי השני Heldenklauer (חוטפי הגיבורים) הוענק להם מפני שהם חיפשו אחר עריקים פוטנציאלים בין פליטים והסעות בתי חולים, והצוותו להוציא להרוג גם מי שהיה חשוד בהתחזות לחולה.
בוצעו בדיקות גם על חיילים אחרים במטרה לראות שיש להם אישור להיעדר מהחזית.
הפלדז'נדרמרי היו אחראיים גם על פלוגת עונשין לחיילים שנאסרו לאחר שהורשעו בבית דין צבאי וביצוע ההוצאה להורג שלהם נדחה.
במהלך קריסת הרייך השלישי בימי המלחמה האחרונים, נשלחו לפלוגת העונשין גם חיילים או מגויסים שביצעו עבירות קלות.
האס אס-פלדז'נדרמרי לבשו את אותם מדים כמו כוחות היבשה של הוורמאכט אבל היה להם סרט שרוול המציין כי הם כוחות משטרה צבאית.
באופן כללי הם ביצעו את אותם תפקידים משטרתיים, אך הם גם ביצעו פעולות השמדה ביחד עם האיינזצגרופן כנגד יהודים, פרטיזנים ואלה שנקבעו כ"אויבי הרייך".
יחידות אס אס אלה היו ידועות בשל הקפדה מלאה על החוק הצבאי.
הם כונו Kopf Jäger (ציידי ראשים), והם חיפשו ואיתרו את העריקים והענישו אותם.
בינואר 1944 הצבא האדום החל להתקדם בחזית המזרחית, וכוחו של הפלדז'נדרמרי הוחלש עם הקמת הפלדייגרקורפס (Feldjägerkorps).
הם היו כפופים ישירות לפיקוד העליון של הוורמאכט ותפקידם היה לשמור על משמעת צבאית בכל זרועות הוורמאכט (כולל הפלדז'נדרמרי).
לפלדייגר גויסו קצינים ומשק"ים מעוטרי אותות ועם ניסיון בקרבות.
ניתנה להם הסמכות של הפיקוד העליון לעצור ולהוציא להורג קצינים וחיילים מהוורמאכט והאס אס בשל עריקות, תבוסתנות ואי קיום חובות אחרות.
על אף כניעת כל הכוחות הגרמניים במאי 1945, הרשו בעלות הברית לחלק מיחידות הפלדז'נדרמרי והפלדייגרקורפס באזורי הכיבוש בגרמניה לשמור על נשקם, בגלל המספר הגבוה של שבויי מלחמה שהיה נדרש לטפל בהם.
לדוגמה, הגיס השמיני הבריטי שבסיסו היה בשלזוויג-הולשטיין, השתמש ברגימנט שלם של מתנדבים מהפלדז'נדרמרי במטרה לאכוף את המשמעת במרכז שחרור החיילים ופירוק מנשקם שהקים.
כוחות משטרה אלה שהופעלו מחדש, וקיבלו קצבאות מזון נוספות כשכר, זוהו על ידי סרט השרוול Wehrmachtordnungstruppe (צו גייסות הכוחות המזוינים).
יותר משנה לאחר סיומה הרשמי של מלחמת העולם השנייה, הפכו הפלדז'נדרמרי ליחידות הגרמניות האחרונות שנכנעו ומסרו את נשקם ביוני 1946.
הפלדז'נדרמרי היו תחת הפיקוד הישיר של ה-OKH (הפיקוד העליון של זרוע היבשה).
קצין בדרגת מיור גנרל היה אחראי על כל כוחות הפלדז'נדרמרי שהיו בוורמאכט.
הגדודים צוידו באופנועים וכלי רכב שונים כולל רכבי 4X4 ומשאיות, ומספר כלי רכב משוריינים לצורך הובלת הכוחות.
הנשק האישי היה אקדח כדוגמת וולטר PP שעוצב לשימוש המשטרה האזרחית.
הונפקו גם כלי נשק מסוג מאוזר K98, על אף שלא היו בשימוש נפוץ.
מקלעים בינוניים מדגמי MG34 ו-MG 42 שימשו להגנה על מחסומי דרכים ונקודות ביקורת.
עם הקמת הבונדסוור ב-1955, הוקמה המשטרה הצבאית הנוכחית, הפלדיגר.
פלדמרשל-לוטננט היא דרגה צבאית בכירה, אשר הייתה בשימוש בצבאות אירופיים שונים בין המאה ה-17 והמאה ה-20.
הדרגה שימשה את צבא האימפריה הרומית הקדושה בין המאה ה-17 ל-1806. בתחילה מחזיק דרגה זו היה למעשה סגנו ומייצגו של הגנרל-פלדמרשל.
דרגה זו הייתה גבוהה מדרגת Generalfeldwachtmeister, ונמוכה מדרגת גנרל.
בצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה דרגה זו מקבילה בערך לדרגת לוטננט גנרל בצבא בריטניה, ולדרגת גנרל-לויטננט בצבא הקיסרות הגרמנית.
הדרגות הגבוהות יותר היו גנרל ופלדמרשל.
בשנת 1915 אימץ הצבא האוסטרו-הונגרי דרגה חדשה, גנרל-אוברסט, שהייתה דרגת ביניים בין גנרל לפלדמרשל, כך שדרגת לוטננט פלדמרשל הפכה להיות דרגה רביעית בחשיבותה.
בשנת 1920 לאחר מלחמת העולם הראשונה, ביטל צבא אוסטריה את הדרגה ואימץ את מודל הדרגות של הרייכסווהר.
עם זאת, בשנת 1933 הוחזרה הדרגה לשימוש בעקבות תהליך גדול שבמסגרתו הוחזרו מסורות לאומיות-צבאיות רבות כמו מדים וסמלים.
הדרגה הייתה בשימוש באוסטריה עד האנשלוס בשנת 1938. כיום הדרגה אינה בשימוש.
קשה להקביל את הדרגה לדרגות בצה"ל, אולם בסוף מלחמת העולם הראשונה הדרגה הייתה מקבילה בערך לדרגת רב-אלוף.
פלדקירכן אין קרנטן היא עיר במדינת קרינתיה שבאוסטריה ובירתו של מחוז פלדקירכן.
העיר שוכנת בשוליים הצפוניים של אגן קלגנפורט על צומת הכבישים המהירים B93, B94 ו-B95. דרך העיר זורמים הנהרות גלן וטייבל שהם מקור ההזנה העיקרי של אגם אוסיאך.
היישוב התפתח סביב לתחנת הדרכים בליאנדרום (Beliandrum) ששכנה על הדרך הרומית שקישרה בין טאורניה שליד שפיטל אן דר דראו של ימינו לווירונום, בירתה של הפרובינקיה הרומית נוריקום.
בחומות כנסיית מיכאל הקדוש שבעיירה משובצת אבן מצבה רומית מהמאה השנייה.
האזכור הראשון של העיירה הוא בשם Ueldchiricha ("כנסייה בשדות") במסמך משנת 888 של הדוכס ארנולף מקרינתיה.
הכנסייה "מריה אים דורן", בזיליקה רומנסקית עם בית מקהלה מהתקופה הקרולינגית, היא אחת הכנסיות העתיקות ביותר בקרינתיה.
פלדקירכן, שהייתה בעבר נחלתה של משפחת האצולה אפנשטיין, הועברה ב-1166 לדיוקסיה של במברג.
הבישופים של במברג הקימו את ה"אמטהוף", מושב השלטון המנהלי לשעבר, שכיום משמש לקיום אירועים תרבותיים וכמוזיאון קטן.
ב-1759 נרכשה העיירה על ידי הקיסרית מריה תרזה.
הכפר מרקשטיין שמדרום למרכז העיירה היה נקודת הגבול לשעבר בין האימפריה האוסטרית לבין המחוזות האיליריים מתקופת המלחמות הנפוליאוניות.
בניין נקודת המכס ואבן הגבול נותרו על תילם.
ב-1930 הוענקו לפלדקירכן זכויות של עיירה.
פלדצויגמייסטר הייתה דרגה צבאית היסטורית בחלק מהצבאות הגרמניים, בצבא האוסטרי ובצבא האוסטרו-הונגרי, במיוחד בשימוש ביחידות הארטילריה.
הדרגה הייתה נפוצה במהלך המאות ה-16 או ה-17, אבל היא נותרה בשימוש גם בתחילת המאה ה-20 בחלק ממדינות אירופה.
בצבא האימפריה ההבסבורגית, דרגת פלדצויגמייסטר הייתה שוות ערך ללוטננט גנרל.
המונח הוא גרמני, ומשמעו המילולי מתורגם ל"מפקד החימוש' או 'מפקד התותחים'.
פלד פירושו לקרבי, כפי שהוא משמש גם בתואר הגרמני עבור גנרל-פלדמרשל, וצויג מתייחס לתותחים בשימוש יחידות הארטילריה.
בצרפתית הדרגה השווה לפלדצויגמייסטר הייתה Grand maitre d'artillerie, שהייתה בשימוש מתקופת פיליפ השישי, מלך צרפת.
במקור, הדרגות מעל פלדצויגמייסטר היו פלדהאופטמן וגנרל-פלדמרשל, והיא הייתה הדרגה השלישית החשובה ביותר בצבא.
למרות שהביטוי היה נפוץ ביחידות הארטילריה הגרמנית, שימש התואר גם במיליציות האוסטרית, ההונגרית, והצרפתית.
הדירוג של פלדצויגמייסטר היה שונה במדינות הגרמניות.
באוסטריה-הונגריה, פלדצויגמייסטר הייתה אחת משלוש הדרגות של גנרל חיל.
בשנת 1898, משרד המלחמה של מלכות פרוסיה יצר את התפקיד של פלדצויגמייסטר אשר היה שווה למפקד דיוויזיה.
הפלדצויגמייסטר היה אחראי על אספקת נשק, תחמושת וכוח אדם.
בבוואריה משנת 1906, הפיקוח על כלי הנשק הופקד בידי מחלקת הפלדצויגמייסטר.
בצבא האוסטרו-הונגרי, ל-Feldzeugmeister (בהונגרית: Táborszernagy) הייתה משמעות שונה.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות, פלדצויגמייסטר החזיק בדרגה מעל פלדמרשל-לוטננט והיה ממש מתחת לפילדמרשל.
הדרגה הייתה מקבילה בערך לדרגת גנרל.
פלדצויגמייסטר היה שווה ערך לגנרל חיל הרגלים וגנרל חיל הפרשים.
הדרגה נשארה השנייה בחשיבותה בצבא האוסטרי עד ליצירת דרגת גנרל-אוברסט בשנת 1915.
בתחילה ניתנה הדרגה לגנרלים ביחידות הרגלים והארטילריה, בעוד ביחידות חיל פרשים ניתנה דרגת גנרל חיל הפרשים, אולם משנת 1908 ואילך ניתנה דרגת פלדצויגמייסטר רק לגנרלים מיחידות ארטילריה בלבד.
דרגה זוטרהפלדמרשל-לוטננטדרגות הצבא האוסטרו-הונגרי פלדצויגמייסטרדרגה בכירהגנרל-אוברסט
פלדת כלים, מתייחסת למגוון של פלדות פחמן וסגסוגת שמתאימים במיוחד לשימוש ככלים לעיבוד שבבי.
ההתאמה שלהם נובעת מהקשיות הייחודית שלהם, התנגדות שחיקה ועיוות, ואת היכולת להחזיק קצה חיתוך בטמפרטורות גבוהות.
כתוצאה מכך, פלדות הכלים מתאימים לשימוש בעיצוב של חומרים אחרים.
עם שיעור פחמן בין 0.5% ל 1.5%, פלדת כלים מיוצרת בתנאים מבוקרים בקפידה כדי להבטיח את האיכות הנדרשת.
ארבעת האלמנטים העיקריים בתרכובת הקרביד הם: טונגסטן, כרום, ונדיום ומוליבדן.
ג'ודילסון ממאדו טונקארה גומש הידוע בכינויו פלה (בפורטוגזית: Judilson Mamadu Tuncará Gomes; נולד ב-29 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן עבר מגינאה ביסאו ששיחק בעמדת הקשר.
פלה נולד אגואלווה-קאסם שבפורטוגל להורים שמוצאם גינאה ביסאו.
פלה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בלננסש.
ב-11 בינואר 2009 פלה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד ריו אבה.
ב-4 בינואר 2011 פלה חתם בגנואה מהסרייה א' ושיחק בקבוצה הצעירה של המועדון.
ב-30 באוגוסט 2011 הצטרף למילאן והצטרף לקבוצת המילואים.
ב-31 ביולי 2012 פלה הושאל לארסנל קייב מליגת העל האוקראינית.
עונה לאחר מכן, הושאל לאולהאננסה.
ב-18 בינואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד ז'יל ויסנטה.
בקיץ פלה חתם בבנפיקה ליסבון והושאל מיידית לפאסוש די פריירה.
ב-31 בינואר 2017 הושאל לפיירנסה.
ב-29 ביוני 2017 פלה חתם לחמש שנים בריו אבה.
בעונת , פלה כבש 7 שערים ב-31 משחקים.
ביולי פלה חתם במונקו מליגת העל הצרפתית תמורת 10 מיליון אירו.
ב-28 בספטמבר פלה ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–2 לסנט אטיין.
ב-31 בינואר 2019 פלה הושאל לנוטינגהאם פורסט עד לסיום העונה.
ב-6 באוגוסט 2019 הושאל לרדינג.
ב-29 בספטמבר 2020, פלה הושאל לריו אבה.
בצעירותו, פלה שיחק בנבחרת הנוער של פורטוגל והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בשנת ושנה לאחר מכן בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20.
בשנת עבר לייצג את גינאה ביסאו, ארץ מוצאם של הוריו.
ב-10 ביוני 2017, פלה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד .
פלדת פחמן היא פלדה בעלת ריכוז פחמן בטווח שבין 0.05% ל-3.8% לפי משקל.
ההגדרה של פלדת פחמן ממכון הברזל והפלדה האמריקאי (AISI) קובעת:
לא מוגדר או נדרש הרכב מינימלי לכרום, קובלט, מוליבדן, ניקל, ניאוביום, טיטניום, טונגסטן, ונדיום, זירקוניום, או כל יסוד אחר על מנת להשיג אפקט סגסוגת רצוי;
המינימום המצוין לנחושת אינו עולה על 0.860% מהמשקל;
לחלופין, הריכוז המקסימלי עבור אחד מהאלמנטים הבאים אינו עולה על האחוזים המשקליים שצוינו: מנגן 1.65%; סיליקון 0.60%; נחושת 0.60%.
המונח פלדת פחמן יכול לשמש גם בהתייחס לפלדה שאינה נירוסטה; בשימוש זה פלדת פחמן עשויה לכלול סגסוגות פלדה.
לפלדת פחמן בעלת אחוז גבוה של פחמן שימושים רבים ושונים כגון מכונות כרסום, כלי חיתוך (כגון אזמלים) וחוטי חוזק גבוה.
יישומים אלה דורשים עדין בהרבה, שמשפר את ה.
כאשר אחוז הפחמן בפלדה עולה, אפשר להפוך להקשות ולחזק אותה באמצעות ; עם זאת, בעקבות כך היא הופכת פחות .
ללא קשר לטיפול בחום, תכולת פחמן גבוהה יותר מפחיתה את יכולת הריתוך.
בפלדות פחמן תכולת הפחמן הגבוהה יותר מורידה את נקודת ההיתוך.
פלדת פחמן מחולקת לארבעה סוגים על בסיס תכולת פחמן:
פלדה בעלת תכולה בינונית של פחמן
בעלת איזון בין משיכות וכוח, ועמידה בפני שחיקה.
פלדקירכן ביי מאטיגהופן (בבווארית: Feldkirchen bei Mattighofen) היא עיירה במחוז בראונאו אם אין שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה.
פלדקירכן היא ביתה של מחלבת ברגלנדמילך, מחלבת הגבינות הגדולה ביותר באוסטריה.
העיירה פלדקירכן שוכנת באזור המנהלי אינפירטל.
כ-23% מאדמות העיירה מיוערות, ו-70% הן אדמות חקלאיות.
ניתן להשתמש בצורות מסוימות כפלדה מהירה.
כרום וגם ונדיום הופכים את הפלדה למתאימה יותר להתקשות.
כרום גם עוזר להקטין שחיקה, חמצון וקורוזיה.
כרום ופחמן יכולים שניהם לשפר את הגמישות.
פלדיס אנטרטיינמנט היא חברת בידור דרום קוריאנית שהוקמה על ידי האן סונג-סו ב-2007. החברה נקראת על שם הפליאדות, צביר כוכבים בקבוצת הכוכבים שור.
פלדיס אנטרטיינמנט נוסדה בשנת 2007. סון דאם-בי הייתה האמן הראשון שהופיע לראשונה תחת פלדיס, וזכתה בתקשורת לכינוי ' הנשית'.
בינואר 2009 פלדיס הציגה את להקת הבנות הראשונה שלה, After School.
בשנת 2010 הוקמה להקת משנה של After School בשם Orange Caramel, שהורכבה משלוש חברות: ננה, ליזי וריינה.
במרץ 2012 פלדיס הציגה את להקת הבנים הראשונה שלה, שנקראה NU'EST.
במאי 2012 הסוכנות הקימה להקת בנות בת שש חברות בשם Hello Venus.
ב-11 בנובמבר 2013, פלדיס והסוכנות הסינית Yuehua Entertainment ערכו מסיבת עיתונאים תחת הכותרת "Yuehua Entertainment X Pledis" באולם אירועים בבייג'ינג, והודיעו על שיתוף פעולה במסגרתו הוקמה ל־NU'EST להקת משנה תחת השם NU'EST-M.
להקת סבנטין הופיעה לראשונה תחת הלייבל במאי 2015, לאחר אימונים של מספר שנים.
2020–הווה: Hybe Labels, מטה חדש והתפתחות
ב-25 במאי 2020 הייב קורפוריישן, שנקראה בעבר ביג היט אנטרטיינמנט, הודיעה רשמית על רכישת רוב המניות של פלדיס.
היא הודיעה כי פלדיס תקבל תמיכה פיננסית וסיוע מקצועי מחטיבת הלייבלים של החברה - הייב לייבלס, ותמשיך לפעול כלייבל עצמאי.
ב-18 באוקטובר 2020 אישרה נציבות הסחר ההוגן באופן רשמי את הרכישה.
ב-22 במרץ 2021 פלדיס, יחד עם שאר הלייבלים של הייב, עברו למטה החדש שלה במרכז הסחר ביונגסאן.
ב-31 במרץ 2021 הכתובת החדשה עודכנה רשמית באתר האינטרנט של החברה.
ב-19 ביולי 2021, כל 13 חברי סבנטין חידשו את החוזים שלהם עם פלדיס.
ב-7 בנובמבר 2023 פלדיס הכריזה על תוכנית להשיק להקת בנים חדשה ברבעון הראשון של 2024. חברי הלהקה, שעדיין לא ניתן לה שם, הוצגו כשפניהם מכוסות על ידי חבר להקת סבנטין, הושי, במהלך האירוע SVT Caratland ב-2023. ב-21 בדצמבר 2023 נחשף שם הקבוצה – TWS.
בסוכנות הסבירו כי השם נגזר מהתיוג של הקבוצה "עשרים וארבע שבע איתנו" (Twenty four seven With Us), המשקף את המחויבות של הלהקה לשמור על קשר מתמשך עם אוהדיה.
כל האמנים הפועלים תחת פלדיס אנטרטיינמנט מכונים יחד בשם Happy Pledis.
פלדת A36 היא סגסוגת פלדה-מבנית נפוצה בשימוש בארצות הברית.
התקן פורסם בשנת 1960 ומאז עודכן מספר פעמים.
לפני 1960, התקנים השולטים לפלדה מבנית בצפון אמריקה היו A7 (עד 1967) ו-A9 (לבניינים, עד 1940).
פלדות לכלים SAE/AISI A7 ו-A9 אינן זהות לפלדות המבניות ASTM A7 ו-A9 המיושנות.
כמו לרוב הפלדות, ל-A36 יש צפיפות של 7.8 גרם לסנטימטר מעוקב (0.28 פאונד לאינץ' מעוקב).
מודול האלסטיות של יאנג לפלדת A36 הוא 200 ג'יגה-פסקל (29,000 קילופאונד לאינץ' מעוקב).
פלדה A36 בצלחות, מוטות וצורות בעובי של פחות מ היא בעלת חוזק כניעה מינימלי של 36 ksi (או 250 MPa) ומאמץ מתיחה אולטימטיבי של 58–80 ksi (או 400–550 MPa).
מוטות וצורות A36 שומרות על החוזק האולטימטיבי שלהם עד 650°F (343 מעלות צלזיוס).
A36 מרותך בקלות על ידי כל תהליכי הריתוך הקיימים.
כתוצאה מכך, שיטות הריתוך הנפוצות ביותר עבור A36 הן הזולות והקלות ביותר: ריתוך קשת מוגן מתכת ("SMAW", או "ריתוך מקל"), ריתוך קשת עם גז ("GMAW", או "MIG"), וריתוך אוקסיאצטילן.
פלדת A36 משמשת להברגה ולמסמרת ביישומים מבניים.
ברגים בעלי חוזק גבוה החליפו במידה רבה מסמרות פלדה מבניות.
ואכן, מפרטי בניית הפלדה העדכניים ביותר שפורסמו על ידי AISC (המהדורה ה-15) אינם מכסים עוד את התקנתם.
פלדקירך הוא מחוז במערב מדינת פורארלברג שבאוסטריה.
פלדקירכן הוא מחוז במרכז מדינת קרינתיה שבאוסטריה.
פלואור (מהפועל בלטינית: Fluere; בלטינית: Fluorine) הוא יסוד כימי ממשפחת ההלוגנים שסמלו הכימי F ומספרו האטומי 9.
הפלואור מצוי במצב של גז בטמפרטורה של 25 מעלות צלזיוס; צבעו צהוב בהיר והוא בעל ריח חריף.
מולקולת הפלואור מורכבת משני אטומי פלואור הקשורים ביניהם בקשר קוולנטי יחיד (F-F) ומסומלת כ-F2. עם זאת, הפלואור אינו נפוץ בצורה זו בטבע, משום שהוא היסוד האלקטרושלילי ביותר, ולכן הוא פעיל ביותר ומגיב בקלות עם חומרים אחרים.
זהו אחד היסודות הבודדים היוצרים תרכובות עם גזים אצילים, ואחד משלושת היסודות היחידים (לצד חמצן וחנקן) המסוגלים ליצור קשרי מימן.
באוויר לח פלואור מגיב עם מים ויוצר חומצה פלואורית מסוכנת.
בתמיסות נוצר יון פלואוריד .
יונים אחרים הם קומפלקסים של פלואור כמו או .
תרכובות של פלואור ומתכות יוצרות את המלחים היציבים ביותר.
תרכובות פלואור מוספות לעיתים קרובות למשחת שיניים, ובחלק ממדינות המערב יש שימוש בפלואוריד להפלרת מי שתייה.
פלואור הוא אחד המרכיבים בתהליך הייצור של הפולימר פוליטטרהפלואורואתילן או טפלון (CF_2)n
גזים כמו פריאון מכילים פלואור ().
עם חומצה פלואורית () חורטים על זכוכית, כמו על נורה.
לפלואור שימושים בתחום ייצור המוליכים למחצה.
תרכובות פלואור-כלור-מימן-פחמן משמשים כנוזלי קירור במזגנים ומקררים.
בעשורים האחרונים ישנה מגמה להוציא חומרים אלו משימוש ולעבור לחומרים בטוחים יותר מכיוון שהתגלה שגזים אלו פוגעים בשכבת האוזון.
נתרן פלואורי שימש בעבר בתור חומר הדברה, בעיקר נגד תיקנים.
18F, איזוטופ רדיואקטיבי שפולט פוזיטרונים משמש כסמן רדיואקטיבי בטומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET).
פלואור הוא חלק מהתרכובת של פרוזאק.
לפלואור יש דרישה עצומה בתחום האנרגיה הסולארית (דבר הגורם למחסור עולמי בגז זה)
ישנו שימוש בתרכובת אורניום פלואורי בתהליך הייצור של אורניום מועשר בגלל יכולתה של התרכובת להפוך לגז ב-C° 56.5.
מדעני חלל בארצות הברית חקרו את הפלואור בשנות ה-60 המוקדמות, וחשבו שהוא יוכל לשמש כחומר הודף בטילים.
הניסויים נכשלו מכיוון שהיה קשה לטפל בפלואור.
סידן פלואורי תואר ב-1529 על ידי גאורגיוס אגריקולה כחומר ריתוך (Flux), חומר זה סייע לרתך למזג מתכות או מינרלים.
ב-1670 Schwandhard גילה שניתן לחרוט על זכוכית עם סידן פלואורי שעובד בחומצה.
קרל וילהלם שלה ועוד חוקרים רבים אחרים כגון האמפרי דייווי, לואי ז'וזף גה-ליסאק, אנטואן לבואזיה ולואי טנארד עשו ניסויים בחומצה פלואורית שהכינו מסידן פלואורי וחומצה גפרתית מרוכזת.
בסופו של דבר הבינו שחומצה פלואורית מכילה יסוד לא ידוע.
יסוד זה לא הופק שנים רבות מכיוון שהוא מאוד פעיל, מיד לאחר שמפרידים אותו מחומר אחד הוא מגיב עם חומר אחר.
ב-1886 פלואור בודד על ידי אנרי מואסאן, כמעט לאחר 74 שנים של ניסיונות.
ניסיונות אלו עלו למספר חוקרים בבריאותם ואפילו בחייהם.
מואסאן זכה בפרס נובל בכימיה ב-1906.
השימוש הראשון בפלואור היה בפרויקט מנהטן במלחמת העולם השנייה, כשהתרכובת אורניום שש-פלואורי () עזרה בהפרדה של האיזוטופ 235U מ-238U.
היום משתמשים ב גם לא למטרות מלחמה ומייצרים בעזרתו אורניום מועשר שהוא דלק גרעיני לכורים גרעיניים להפקת חשמל.
פלואור מוחלף לעיתים קרובות עם אטום מימן בתרכובות אורגניות, מכך שלפלואור הרבה תרכובות.
תרכובות פלואור וגזים אציליים יוצרו לראשונה על ידי ניל ברטלט ב־1962 – התרכובת הייתה הראשונה.
תרכובות פלואור עם קריפטון ורדון יוצרו גם כן.
בתור קבוצה פונקציונלית עם פחמן, פלואור יוצר בדרך כלל את הקבוצה פלואוריד אורגני בעלת קשר קוולנטי אחיד בין הפלואור והפחמן -(C-F)
פלואור טהור מסוכן מאוד ויכול לגרום לכוויות כימיות קשות במגע עם העור.
גם מימן פלואורי מצריך טיפול מיוחד וצריך להימנע ממגע עם העור והעיניים.
פלואור ויוני פלואור מאוד רעילים.
לפלואור טהור יש ריח חריף ועוקץ שנחשף בריכוז נמוך כמו 20 חלקים למיליארד.
צריכה מוגברת של פלואור לאורך זמן עשויה להוביל לפלואורוזה, מחלה שסימניה הראשונים: כתמים על השיניים.
פלואורידים גורמים לנזקים למוח ולמערכת העצבים, פגיעה באנזימים, במערכת ההורמונלית ובעצמות.
פלואוריד הוא יון חד-אטומי של אטום הפלואור, כלומר אטום פלואור שנוסף לו אלקטרון אחד: -F.
מטענו של היון הוא 1-.
הייחודיות של יון הפלואור נובעת מהאלקטרושליליות הגבוהה שלו.
בניגוד להלוגנים אחרים, HF הוא חומצה חלשה.
חמצן דו-פלואורי למשל, מגיב עם מים ויוצר מימן פלואורי.
תכונה ייחודית נוספת של יון הפלואור הוא יכולת ליצירת קשר קוולנטי עם ארגון, קסנון, או קריפטון למרות שהם גזים אצילים.
רוב התרכובות הללו אינן יציבות ומשמשות ביצירת לייזר אקסיימר.
קסנון דו-פלואורי, קסנון ארבע-פלואורי וקסנון שש-פלואורי הם תרכובות יציבות שיוצרות מבנים גבישיים.
האלקטרושליליות הגדולה של הפלואור הופכת אותו ליון המתאים לשימוש ביצירת ממסים טובים ולרעלים.
פלואוריד משמש גם ביצירת פולימרים וחומרים בעלי פעילות ביולוגית, ובכמה מדינות הוא מוסף למי השתייה על-מנת להגן מפני עששת השן.
פלואור הוא הקל שבהלוגנים והוא אחד מהיסודות הכימיים הריאקטיביים ביותר.
הוא אינו מופיע כפלואור בסביבה.
הוא בעל האלקטרושליליות הגבוהה ביותר מבין כל היסודות ולכן נטייתו לרכוש מטען שלילי חזקה ובתמיסה הוא לרוב יופיע כיון -F.
מצבי חמצון אחרים לא נתגלו במערכות הטבעיות, למרות שתרכובות חסרות מטען אפשריות.
יוני הפלואוריד הם בעלי אותו מטען וכמעט אותו רדיוס כמו יוני הידרוקסיד ויכולים להחליף זה את זה במבנים מינרלים.
כך יוצר הפלואוריד תרכובות כימיות עם כמה קטיונים ונפוצים למדי מספר מינרלים בעלי מסיסות נמוכה המכילים פלואוריד.
מלח הפלואוריד cryolite משמש לייצור אלומיניום וכקוטל מזיקים.
סלעי פוספט (rock phosphates) מומרים לדשני פוספט באמצעות הרחקה של עד 4.2 אחוזי פלואוריד; הפלואוריד המורחק ומטוהר (כפלואורוסיליקטים) הוא מקור פלואוריד המוסף במספר מדינות למי השתייה על-מנת להגן כנגד עששת השן.
הפלואוריד מרכיב כ-0.06–0.09 אחוזים מקרום כדור הארץ.
הריכוז הממוצע בקרום הוא 300 מ"ג לק"ג.
פלואורידים קיימים בריכוזים ניכרים במגוון רחב של מינרלים, בהם פלואוריט, פוספוריט, קריאוליט, אפטיט, נציץ, הורנבלנדה ואחרים.
הפלואוריט, , הוא מינרל פלואוריד נפוץ בעל מסיסות נמוכה הקיים בסלעים געשיים ובסלעי משקע.
הפלואוריד קשור, אופיינית, באפר געשי ובגזים חמים.
גם מים תרמיים, במיוחד אלו בעלי pH גבוה, הם עשירים בפלואוריד.
מינרלים להם חשיבות מסחרית כוללים קריאוליט ופוספוריט.
הפלואוריד נמצא בכל המים הטבעיים בריכוז מסוים.
מי ים מכילים ריכוז אופייני של 1 מ"ג לליטר בזמן שבנהרות ובאגמים ערכי הריכוז קטנים מ-0.5 מ"ג לליטר.
במי תהום עשויים להיות ריכוזים משתנים של פלואוריד.
הרכבו של המסלע הסובב את מי התהום, הוא יהיה המשפיע העיקרי על ריכוזים אלה: ריכוזי הפלואוריד במים מוגבלים, מכיוון שמסיסותו של המקור העיקרי ליוני פלואוריד, פלואוריט , מוגבלת.
לפיכך, בנוכחות 40 מ"ג סידן לליטר, יוגבל ריכוז הפלואוריד ל-3.1 מ"ג לליטר.
רק במצב של חוסר סידן בתמיסה, יכולים ריכוזים גבוהים יותר להיות יציבים.
ריכוזי פלואוריד גבוהים צפויים, אם כן, במי תהום מאקוויפרים עניי סידן ובאזורים בהם נפוצים מינרלים מכילי פלואוריד.
ריכוזי פלואוריד עשויים להיות גבוהים, גם במי תהום בהם התרחש חילוף קטיוֹנִי של סידן בנתרן.
מים שבהם ריכוזי פלואוריד גבוהים, נפוצים ברצועות גאוגרפיות נרחבות, שבהן מתקיים אחד משלושה גורמים:
סלעי משקע ימיים באזורים הרריים.
דוגמה לכך היא האזור הנפרש מעיראק ומאיראן, דרך סוריה וטורקיה לעבר אגן הים התיכון, הַמשך באלג'יריה ועד למרוקו.
דוגמאות חשובות אחרות הן דרום ארצות הברית, דרום אירופה ודרומה של ברית המועצות לשעבר.
האזור המתועד והידוע ביותר, הקשור לפעילות געשית, נפרש לאורכה של מערכת הבקע הסורי-אפריקני, החל בבקע ים המלח, הַמשך דרך סודאן, אתיופיה, אוגנדה וקניה לאורך בקע מזרח-אפריקה וכלה בברפובליקה המאוחדת של טנזניה.
רבים מאגמי הבקע הסורי-אפריקני, ובייחוד "אגמי הסודה", הם בעלי ריכוזי פלואוריד גבוהים במיוחד: באגמי קניה, אלמנטייטה ונקורו, ישנם, בהתאמה, 1,640 מ"ג לליטר ו-2,800 מ"ג לליטר.
באגמי המומלה שבטנזניה, ישנם 690 מ"ג לליטר.
בשנת 1984 בוצע בקניה סקר מפורט, הבודק את ריכוז הפלואוריד במי התהום שבתחומה.
לאחר שנלקחו למעלה מ-1,000 דגימות מי תהום, נמצא כי ב-61 אחוז מן הדגימות, ריכוז הפלואוריד היה גבוה מ-1 מ"ג לליטר; בכ-20 אחוז מן הדגימות, ריכוזו היה גבוה מ-5 מ"ג לליטר; וב-12 אחוז מן הדגימות, ריכוזו היה גבוה מ-8 מ"ג לליטר.
באזורים הגעשיים של ניירובי, בעמק הביקוע ובמחוזות מרכז קניה, היו ריכוזי הפלואוריד הגבוהים ביותר, ריכוזים של בין 30 ל-50 מ"ג לליטר.
מכיוון שרוב מי השתייה סופקו מבארות ומבורות מים של מי תהום, תפוצת פלואורוזיס השן בקניה, ובייחוד באזורים שתוארו לעיל, הייתה גבוהה מאוד.
תמונה דומה עולה מן הרפובליקה המאוחדת של טנזניה, שבה ב-30 אחוזים מן המים המשמשים לשתייה, ריכוז הפלואוריד היה גבוה מ-1.5 מ"ג לליטר, ובעמק הביקוע הגיע ריכוזו אף ל-45 מ"ג לליטר.
דיווחים על ריכוזים גבוהים של פלואוריד, הקשורים בגורם זה, הגיעו מהודו, מפקיסטן, ממערב אפריקה, מתאילנד, מסין, מסרי לנקה, ומדרום אפריקה.
במי התהום באזורה היבש של סרי לנקה, נמצא ריכוז הפלואוריד בערכים של עד 10 מ"ג לליטר.
תופעת פלואורוזיס השן בסרי לנקה יוחסה לנתון זה, והיו שייחסו לו אף את תופעת פלואורוזיס השלד.
באזורה הרטוב של סרי לנקה, גשם אינטנסיבי וסינון טבעי ממושך של פלואוריד ומינרלים אחרים דרך הסלעים הגבישיים אחראים, כפי הנראה, לריכוזי פלואוריד נמוכים בהרבה.
ב-17 מתוך 32 מדינות הודו ואזוריה, דווחו ריכוזים גבוהים של פלואוריד במי תהום.
הריכוז הגבוה ביותר שנצפה בהודו היה 48 מ"ג לליטר.
ריכוזים גבוהים אלה, הם תוצאת הפירוק של פלואוריט, של אפטיט ושל טופז מסלע היסוד המקומי.
גם בהודו נצפה קשר הפוך בין ריכוז הפלואוריד לריכוז הסידן במי התהום.
סין דווחה על פלואורוזיס מקומי בכל 28 מחוזותיה, תחומיה האוטונומיים ורשויותיה, מלבד שאנגחאי.
הפלואורוזיס תוארה כמחלה מקומית, המאפיינת אקלימים טרופיים שבהם יש ריכוזים גבוהים של פלואוריד במים, ובהודו, היא נחשבת בעיית בריאות לאומית ומאתגרת, הנלמדת בהרחבה.
יון הפלואוריד משפר עמידות אמייל השן לעששת משום שהפלואוריד הופך חלק מההידרוקסילאפטיט שיוצר את האמייל לפלואוראפטיט שהוא בסיס חלש יותר ולכן נתקף פחות על ידי חומצה (כדוגמת חומצת חלב שנוצרת על ידי רובד חיידקי השן).
פלואוריד משמש מאז 1945 במדינות שונות להפלרת מי שתייה לצורך הגנה על השיניים מעששת.
הפלואוריד הוא גם מרכיב ברוב משחות השיניים ד"ר מרקו כהן היה ממקדמי השימוש בפלואוריד בחיי היום-יום ובזכות מחקריו נעשה שימוש נרחב בפלואוריד.
נוסף על כך, קיימים תוספי פלואוריד נוספים נפרדים ממי שתייה וממשחות השיניים, הניתנים לילדים ומבוגרים שנמצאים בסיכון גבוה לעששת שיניים ואינם מקבלים הגנה מספקת מפלואוריד במי שתייה או במשחות שיניים.
תכשירים המכילים פלואוריד לשטיפת הפה.
שטיפות אלה מומלצות בעיקר למבוגרים במקרים של רמת תחלואה גבוהה בעששת ולא לילדים מתחת לגיל 6, מחשש שיבלעו אותם.
תכשירי פלואוריד המונחים על השיניים על ידי אנשי מקצוע, כמו ג'ל פלואוריד ולכות.
פלואורוזה (Fluorosis), הנקראת גם רעלת פלואור, היא מחלה הנגרמת עקב חשיפה גבוהה לפלואור או נטילה מופרזת של פלואוריד.
מצב זה יכול להתפתח רק בילדים עד לגיל 8, כיוון שעד לגיל זה מתפתחות מתחת לחניכיים השיניים הקבועות.
פלואורוזה מתבטאת בשינויים בצבע זגוגית השן, המשתנה בהתאם לחומרה בבהירות ובצורה.
בשנת 1901 במדינת קולורדו תוארה לראשונה תופעה של "שיניים מנומרות" (mottled enamel).
היה זה פגם אסתטי שהתבטא בכתמים מצבע לבן דמוי גיר עד צבע חום.
בשנת 1916 פורסמו תוצאות סקרים אפידמיולוגיים שיטתיים ראשונים, שקשרו את התופעה לצריכת מי-שתייה ממקורות שונים.
בשנת 1931 נמצא שמה שאפיין את המים שניתן לייחס להם את תופעת "השיניים המנומרות", היה פלואוריד ברכוז הגבוה מ-13 חלקים למיליון (ppm).
אז שונה המונח "שיניים מנומרות" ל"פלואורוזיס".
כבר במחקרים הראשונים נמצא כי קיים קשר הפוך בין פלואורוזיס לבין עששת – באזורים שניצפתה בהם תופעת הפלואורוזיס בשיני התושבים היה שיעור נמוך של תחלואה מעששת.
Dean, אמריקאי, קצין רפואת שיניים בשירותי בריאות הציבור, ערך מחקר אפידמיולוגי על קשר בין תחלואה בפלואורוזיס לבין פלואוריד במי השתייה.
מסקנותיו היו הבסיס לפרקטיקה של הפלרת מי שתייה.
מאז 1945 מטפלים במדינות שונות במי השתייה: אם יש ריכוז גבוה של פלואוריד, מורידים את הריכוז כדי למנוע פלואורוזה.
יחידת הפלהיב (או פלה"ב) הוא גיוס בני השבטים הבדואים לפלמ"ח החל משנת 1946. מקור שם היחידה הוא הלחם של פלמ"ח והייב - הפלהיב הייתה יחידת שדה של הפלמ"ח מורכבת ממתנדבים בדואים.
תחילה רוב החיילים היו בני השבטים ערב-אל-הייב וערב-אל-זנגרייה מהכפר טובא-זנגרייה.
אולם בהמשך הצטרפו אל היחידה בני שבטים נוספים מהגליל ומעמק יזרעאל לדוגמה שבט מזאריב.
יחידת הפלהיב נולדה כיוזמה המשותפת, שנבעה מהקשר המיוחד בין תושבי הכפרים הבדואים ובין היישוב היהודי בגליל.
הצעד הראשון היה כשהשיח' אבו יוסוף חוסיין מוחמד אל-הייב, היה מסוכסך עם נציגות הוועד הערבי העליון בצפת שהיה מזוהה עם חאג' אמין אל חוסייני.
לאור זאת פנה, במהלך מבצע יפתח, אל יגאל אלון וביקש לצרף את כוחותיו החמושים אל כוחות היישוב היהודי במלחמת העצמאות.
כך התחיל גל הצטרפות של כוחות לוחמים בדואים אל שורות הכוחות הלוחמים מהיישוב היהודי בארץ ישראל.
יחידת פלהיב בפיקוד יצחק חנקין סופחה במלחמת העצמאות לחטיבת יפתח.
ביולי-אוגוסט 1948 הועברו אנשי היחידה ליחידת המיעוטים של צה"ל.
יש הרואים הקמת היחידה ככריתת ברית בין העדה הבדואית למדינת ישראל.
פלואוריט (מלטינית "זורם") הוא מינרל ססגוני המורכב מסידן ופלואור שנוסחתו היא CaF2. טווח הצבעים שלו כולל את הארגמן, הכחול, הירוק, הצהוב ועוד, לעיתים מוצאים בגביש אחד כמה צבעים.
זו הסיבה שיש המכנים את הפלואוריט "המינרל הצבעוני ביותר בעולם".
מבנה הפלואוריט הוא FCC בעל מוטיב משולש.
כאשר ארבעת קטיוני הסידן ב־[000] ושמונת אניוני הפלואור ממלאים את כל אתרי החדירה הארבעוניים.
לפיכך מספר הקואורדינציה של הסידן הוא שמונה ושל הפלואור הוא ארבע.
הפלואוריט הוא דוגמה מייצגת למבנה זה (שבספרים מסוימים אף מופיע בשם "מבנה פלואוריט").
חומרים אחרים בעלי מבנה זה הם למשל: UO2, ThO2, CeO2 ובאחד הפולימורפים ZrO2 (Cubic Zirconia).
גבישים תאומים נפוצים בפלואוריט, דבר המשפיע על צורתו.
לפלואוריט פצילות מושלמת בארבעה כיוונים המקנה לו חיתוכים מתומנים.
לעיתים קרובות הגבישים כוללים זיהומים של אטומי החלפה לקטיוני סידן על ידי יסודות שונים, כגון: ברזל, נתרן, בריום וגם של יסודות נדירים כאיטריום וצריום.
יוני הפלואור עשוים להיות מוחלפי על ידי אניון כלור.
ניתן למצוא פלואוריט בצורת עורקים של מרבץ בייחוד עם מינרלים מתכתיים.
הוא מינרל שכיח במרבצים שמקורם הידרותרמי וניתן למצאו בגרניט ובסלעי יסוד נוספים וכמרכיב משני נפוץ בדולומיט ובאבן גיר.
פלואוריט הוא מינרל נפוץ המצוי במרבצים גדולים באזורים רבים.
המרבצים הידועים מצויים בגרמניה, אוסטריה, שווייץ, אנגליה, נורווגיה, מקסיקו, ואונטריו בקנדה.
בארצות הברית מצויים מרבצי פלואוריט במספר מדינות ביניהן: מיזורי, אוקלהומה קנטקי וקולורדו.
התכונה קרינה הפלואורסצנטית קרויה על שם הפלואוריט כיוון שדוגמות רבות של פלואוריט זורחות בקרינה על סגולה.
הקרינה נובעת מזיהומים כדוגמת איטריום או חומר אורגני בסריג של הגביש.
את התופעה גילה ב-1824 הגאולוג הגרמני פרידריך מוס.
צבע הקרינה הפלואורסצנטית של הפלואוריט תלוי מאוד במיקום שממנו נלקח הדוגמית.
הצבע הנפוץ ביותר הוא כחול אבל מופיעים גם הצבעים אדום, ארגמן, צהוב ירוק ולבן.
אחד מהמקומות המפורסמים בהם כרו פלואוריט היא קסלטאון בדרבישייר באנגליה שבה כרו פלואוריט המכונה "ג'ון הכחול של דרבישייר" (Derbyshire Blue John) פלואריט יפהפה בצבע כחול ארגמן ששמש לצורך קישוט, במיוחד במאה ה-19. מקור השם מצרפתית "bleu et jaune" (כחול וצהוב) המאפיינים את צבעו.
מינרל זה נדיר כיום ורק כמה מאות קילוגרמים נכרים מדי שנה לצורכי קישוט ושיבוץ.
ממרבצים שנתגלו לאחרונה בסין מפיקים פלואוריט שצבעיו דומים לאבן ג'ון הכחול הקלאסית.
בנוסף לשימוש הנפוץ לצורכי קישוט נעשה שימוש בפלואוריט בייצור פלדה, ביצירת אמייל לכלי בישול, ובהפקת חומצה פלואורית.
פלואוריט משמש כתחליף לזכוכית בטלסקופים רבי עצמה ובעדשות מצלמה.
לפלואוריט יש פיזור נמוך מאוד ולכן השתברות האור בה נמוכה מבזכוכית רגילה ובטלסקופים היא מאפשרת תמונות חדות של עצמים אסטרונומיים בהגדלה גדולה, אם כי רוב החומרים האופטיים כיום הם סינתטיים.
הפלואריט מתמוסס מעט במים ומתפרק במגע עם חומצה גופרתית ויוצר חומצה פלואורית.
טראמר לייסל דילארד המוכר יותר בשם הבמה שלו פלו ריידה (Flo Rida), הוא ראפר אמריקאי.
פלו ריידה נולד בפלורידה, ארצות הברית.
בשחרותו הוא היה חבר בלהקת "2 Live Crew" אך הוא סירב להשתתף בפרויקטים הקשורים ללהקתו.
לאחר שלמד כשנתיים כלכלה, הוא נשר מלימודיו לטובת המשך קריירת המוזיקה שלו.
ב-2006 החל לעבוד על אלבום הסולו Mail On Sunday שיצא ב-18 במרץ 2008 ומכר כ-900,500 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו.
הסינגל הראשון "Low" בו מתארח הזמר טי-פיין יצא בדצמבר והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד כעשרה שבועות רצופים, לאחריו יצאו שני סינגלים במקביל - "Elevator" ו- "In The Ayer".
בשנת 2008 התארח ריידה בשיר "Starstruck" של ליידי גאגא.
ב-2009 הוציא את אלבומו השני R.O.O.T.S, מתוכו יצאו שני להיטים - "Right Round" במקום הראשון במצעד הבילבורד, בבריטניה, באוסטרליה וקנדה, ו- "Sugar" במקום ה-5 במצעד הבילבורד.
ב-2010 הוציא את הסינגל "Club Can't Handle Me", שנכנס למקום הראשון בבריטניה, מתוך אלבומו השלישי "The Only One".
ב-30 בנובמבר 2010 הוציא לאור את אלבומו Only One Flo.
ב-2 בדצמבר 2010 ריידה הוציא את הסינגל "Who Dat Girl" יחד עם הזמר אייקון השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד ולמקום השני במצעד הבריטי.
בשנת 2011 התארח ריידה בשיר "Where Them Girls At" של דייוויד גטה.
בסוף שנת 2011 נבחר שירו של פלו ריידה "Good Feeling" כאחד משירי הנושא של אירוע ה-PPV, של ארגון ההיאבקות ה-WWE, רסלמניה 28.
בשנת 2012 הוציא את האלבום Wild Ones, ומתוכו יצא שיר באותו השם, שבו נכללה הזמרת האוסטרלית סיה, ובנוסף את השיר "Goin' In" ביחד עם ג'ניפר לופז, ואת הסינגל הרביעי מהאלבום I Cry.
ב-12 באוקטובר 2012 יצא שיתוף פעולה של ריידה עם הזמר אולי מארס בשיר "Troublemaker".
בספטמבר 2013 השתתף עם הזמרת טל באלבומה השני, À l'infini.
ב-14 בנובמבר 2013 הוציא את הסינגל "How I Feel".
ב-21 באוגוסט 2014 הוציא את הסינגל "GDFR" (ראשי תיבות של Goin Down For Real) יחד עם Lookas ו-Sage the Gemini.
כמו כן, יצא אלבום שכלל את כל הרמיקסים שיצאו לשיר "GDFR" שנקרא (GDFR (The Remixes.
ב-2015 יצא הסינגל הראשון שלו מתוך המיני אלבום My House שנקרא "Once In a Lifetime".
ב-2016 שירו של פלו ריידה "My House" נבחר לאחד מהשירים הרשמיים של אירוע ההיאבקות רסלמניה 32, גם כן כחלק ממעורבותו בארגון ה-WWE.
ב-2017 הוציא סינגל בשם "Hola" עם הזמר הקולומביאני מאלומה.
ריידה הופיע לראשונה בישראל ב-5 ביולי 2018 בלייב פארק ראשון לציון, במסגרת פסטיבל האביב הבינלאומי של העיר.
ב-20 במאי 2021, ריידה וסנהיט ביצעו את השיר "Adrenalina", בחצי הגמר השני של אירוויזיון 2021, כשהם מייצגים את סן מרינו, והגיעו למקום התשיעי עם 118 נקודות.
פלה קוטי (Fela Kuti), או בשמו המלא אולופלה אולוסגון אולודוטון רנסום קוטי (בכתיב אנגלי: Olufela Olusegun Oludotun Ransome-Kuti; 15 באוקטובר 1938 – 2 באוגוסט 1997), היה מוזיקאי פופ ניגרי, פעיל זכויות אדם ופעיל פוליטי פאן-אפריקניסט.
פלה קוטי נחשב למייסד סגנון האפרוביט, סגנון שהוא שילוב של מוזיקה מערב אפריקאית עם ג'אז והפאנק של אמריקה.
פלה קוטי נולד באבאוקוטה שבמדינת אוגון בקצה הדרום מערבי של הרפובליקה של ניגריה.
משפחתו של פלה הייתה משפחה בת המעמד הבינוני.
אימו, פונימילאיו רנסום-קוטי, הייתה פעילה פמיניסטית וחברה בתנועה האנטי-קולוניאלית בניגריה שהתנגדה לשלטונם של הבריטים במדינה.
אביו, הכומר ישראל אולודוטון רנסום קוטי, היה כומר פרוטסטנטי ומנהל בית ספר שהיה אף לנשיא הראשון של איגוד המורים הניגרי.
שני אחיו של קוטי, בקו רנסום קוטי ואוליקויה רנסום קוטי, היו רופאים מוכרים בניגריה.
בנוסף, פלה היה בן דודו של וולה סויינקה הסופר והמשורר הניגרי, והאפריקאי הראשון שזכה לפרס נובל לספרות.
בשנת 1958 נשלח פלה ללונדון ללמוד רפואה כמו שני אחיו לפניו אולם משיכתו העזה למוזיקה הביאה אותו לפרוש מהלימודים ולעבור ללימודי מוזיקה בטריניטי קולג'.
בזמן לימודיו הקים פלה את הלהקה Koola Lobitos, שניגנה ג'אז והיילייף, סגנון מוזיקלי מערב-אפריקאי ייחודי המסתמך על כלי נשיפה וגיטרות מרובות ככלים מובילים.
ב-1960, נשא פלה את רמילקון "רמי" טיילור לאשתו הראשונה, ואיתה נולדו לו שלושה ילדים: פמי (שלאחר מכן המשיך את דרכו של אביו כמוזיקאי), יני וסולה.
ב-1963 פלה חזר לניגריה, הקים מחדש את Koola Lobitos ועבר הכשרה כשדרן רדיו ברשות השידור הממלכתית הניגרית.
למשך זמן קצר ניגן פלה עם וויקטור אוליה ולהקתו, ה-All Stars.
ב-1967 נסע פלה לגאנה כדי לחשוב על כיוון מוזיקלי חדש ושם לראשונה קרא להמצאתו אפרוביט.
כסגנון, אפרוביט מאופיין בדגמי קריאה-תגובה אפריקאים מסורתיים (כמו למשל במוזיקת בלוז ומזמורים אפריקאיים, בגיטרות קצב מונמכות ברקע, בדומיננטיות של כלי נשיפה ותופים שונים ובדגמי קצב מורכבים.
הסגנון מערב מוזיקת יורובה אתנית (יורובה היא הקבוצה האתנית הדומיננטית בניגריה), ג'אז, פאנק, היילייף ושירה המשלבת מזמורים ניגרים.
ב-1969, פלה יצא עם להקתו לארצות הברית לאחר שזכה להצלחה והכרה ממוזיקאים רבים בעולם.
מסעו של פלה לארצות הברית הביא למהפך בתפיסותיו הפוליטיות.
שם, לראשונה גילה פלה את תנועת הכוח לשחורים (Black Power) דרך סנדרה סמית', פעילה בתנועת הפנתרים השחורים, שהשפיעה עמוקות על המוזיקה של פלה ודעותיו הפוליטיות.
סמית' אף שינתה את שם להקתו של פלה לניגריה 70'.
בהיותו בארצות הברית הקליט פלה בלוס אנג'לס חומרים רבים שהפכו מאוחר יותר לתקליטו The 69' Los Angeles Sessions.
פלה ולהקתו חזרו לניגריה לאחר שאחד המפיקים שעבדו עימם הלשין עליהם לרשויות ההגירה מאחר שהופיעו ועבדו ללא אישור מתאים.
בשנת 1975 פשטו הרשויות בניגריה על המתחם של קוטי, עצרו אותו והשליכו אותו לכלא באשמת חטיפה.
לפני כן הם אף ניסו לשווא להאשימו בשוד מזוין.
כותרות העיתונים בניגריה הכריזו על "המקדש" שלו כאזור סכנה והכפישו את שמו בעלילות שווא ותיאורים מלאי תיעוב השכם והערב.
ב-1976 כוחות צבא ומשטרה פשטו על ביתו "זה היה כמו הצגת תיאטרון אחת גדולה.
כאלף חיילים צבאו על הבית וקהל של כ-60,000 איש עמד והסתכל" תיאר זאת פלה עצמו בראיון.
פלה קוטי נפטר בשנת 1997 בעקבות סיבוך שנבע ממחלת האיידס בה חלה.
פלה הוא הר געש שכבתי פעיל בחלקו הצפון-מערבי של האי מרטיניק, מחוז צרפתי מעבר לים באנטילים הקטנים שבים הקריבי.
ההר הוא חרוט געשי הבנוי משכבות של אפר געשי ולבה שהתקשתה.
מכל תושבי העיר נותרו בחיים שלושה ניצולים בלבד: אסיר שהוחזק בצינוק, תושב שהתגורר בשולי העיר, ונערה שנמלטה בסירה אל תוך מערה במצוקים שבחוף ונתגלתה אחר כך חסרת הכרה בסירה שנסחפה למרחק של כ-3 קילומטרים מהאי.
ההר שקט מאז ההתפרצות האחרונה בין השנים 1929 ל-1932 והוא אתר תיירות פופולרי.
ההתפרצות של 1902 שימשה כדוגמה לסוג ההתפרצות הקרוי על שמה: התפרצות פלאנית, והובילה להתפתחות מחקר התנהגות הזרמים הפירוקלסטיים במסגרת הוולקנולוגיה.
ב-2023 ההר ושטחים נוספים בצפון מרטיניק הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם "הרי הגעש והיערות של הר פלה והפיטונים של צפון מרטיניק", לאור החשיבות של ההר בתולדות הוולקנולוגיה והמערכת האקולוגית הייחודית שבסביבתו.
הר פלה הוא תוצר טיפוסי של אזור הפחתה.
בקשת האיים קיימים הרי געש נוספים הידועים בפעילותם הגעשית: לה סופרייר בסנט וינסנט, לה סופרייר בגוואדלופ, סופרייר הילס (Soufrière Hills) במונטסראט והר הגעש התת-ימי קיק אם ג'ני (Kick-'em-Jenny).
מקורו של האי מרטיניק הוא געשי כשאר שכניו בקשת האיים של האנטילים הקטנים.
הרי הגעש העתיקים ביותר באי דוגמת מורן ז'קוב (Morne Jacob), הרי פיטון דו קרבה ופיטון מון קוניל (Piton Mont Conil) התרוממו מעל פני הים לפני כארבעה עד שלושה מיליון שנים מתוך הקשת התת-ימית הפעילה ב-16 מיליון השנים האחרונות.
לעומתם פלה הוא הר געש "צעיר" שהחל לפעול לפני 200,000 שנים בלבד.
החרוט של פלאו-פלה היה בנוי משכבות רבות של זרמי לבה ושברי סלעים געשיים.
התפרצויות הגדולות האחרונות (לפני ההתפרצות של 1902) היו בשנים 65 לפנה"ס, 280 ו-1300 לספירה, כאשר כל 50 עד 150 שנים התרחשו התפרצויות קטנות יותר.
ההתפרצות של 1902 התחוללה בתוך קלדרה זו.
פלה הוא ההר הגבוה ביותר במרטיניק (1,397 מטרים) ופסגתו שוכנת בתוך קלדרה גדולה בצורת פרסה הפרוצה לכיוון דרום-מערב.
הלבה שנפלטה מההר היא צמיגה בהרכב אנדזיטי, היוצרת כיפה געשית, מבנה מעוגל הנובע מזרימה איטית של לבה או ממחזורי פליטה של סוגי לבה שונים המכילים אחוז גבוה של סיליקה, ומחטים געשיות – גלילי לבה שנקרשו בתוך צינור ההזנה בתום ההתפרצות.
הכיפות עשויות להתמוטט בשלב מאוחר יותר.
הלבה שנקרשת סותמת את צינורות ההזנה, ועקב כך ההתפרצויות מאוחרות יותר מקבלות אופי של התפוצצות, כאשר לעיתים ההתפרצות מוצאת נתיב קל יותר דרך צלע ההר מאשר דרך צינורות ההזנה הסתומים במעלה ההר ונוצרת התפרצות צדית.
התושבים הקדומים של מרטיניק, האינדיאנים בני שבטי הקאריב, כינו את ההר בשם "הר האש" בשל התפרצויות קדומות שלו.
בין גילוי האי מרטיניק על ידי קולומבוס בשנת 1502 לבין תחילת ההתיישבות הצרפתית באי הייתה התפרצות משמעותית בהר בשנת 1635. התפרצות זו כיסתה את הפסגה באפר שחנק את הצמחייה בראש ההר, ולכן המתיישבים כינו את ההר החשוף בשם פלה (Pelée) - בצרפתית "קירח" (או "מקולף").
מתחילת ההתיישבות הצרפתית באי ועד להתפרצות של 1902 התרחשו רק שתי התפרצויות פריאטיות (שמקורן בקיטור) קטנות יחסית בשנים 1792 ו-1851, שהעידו על כך שהר הגעש עדיין פעיל ועלול להיות מסוכן.
אלא שסימנים אלו לא מנעו את הקמתה והתרחבותה של העיר סן-פייר במרחק של כשישה קילומטרים דרומית מערבית להר, ועיר זו הפכה הנמל העיקרי של מרטיניק והעיר הגדולה ביותר באי.
העיר שימשה גם כמרכז התרבותי והמסחרי, ומלבד הנמל פעלו בעיר מזקקות רום רבות, והוקמו בה מבני ציבור מאבן המקורים בגגות אדומים כדוגמת בנקים ובתי ספר.
העיר כונתה "פריז של הודו המערבית" או גם "הפנינה של האנטילים הקטנים".
החל מקיץ 1900 התגברה פעילות הפומרולות בלוע אטן סק בסמוך לפסגה.
בתחילת אפריל 1902 תיארו מטיילים הופעה של אדי גופרית מפומרולות בסמוך לפסגת ההר.
תופעה זו לא גרמה לחששות, שכן פומרולות הופיעו ונעלמו בעבר.
ב-23 באפריל ירד מטר של אפר געשי על המורדות הדרומיים והמערביים יחד עם רעידות אדמה שהורגשו היטב.
ב-25 באפריל פלט ההר ענן גדול של סלעים ואפר מהקלדרה של אטן סק.
החומר שנפלט לא גרם לנזק משמעותי.
ב-26 באפריל הצטברה שכבת אפר געשי בכל האזור.
הרשויות הציבוריות עדיין לא ראו סיבה לחשש.
ב-27 באפריל טיפסו כמה מטיילים לפסגת ההר וגילו שאטן סק התמלאה במים ונוצר אגם לוע בקוטר של 10 מטרים.
בצד אחד של האגם הם הבחינו בחרוט של שברי סלעים געשיים בגובה של 15 מטרם שממנו נפלט זרם רציף של מים רותחים לתוך האגם.
קולות הדומים לרעשים שמשמיעה קלחת שבה רותחים מים נשמעו עמוק מתחת לפני השטח.
בכל העיר, כ-6.4 קילומטרים מההר, היה ריח עז של גופרית, שגרם אי-נוחות לסוסים ולבני אדם.
ב-30 באפריל עלו הנהרות רוקסלן (Roxelane) ורייבייר (Rivière) על גדותיהם, כשהם נושאים גושי סלע ועצים מפסגת ההר.
על הכפרים פרשו (Prêcheur) וסנטה-פילומנה (Sainte-Philomène) ירד מטר רציף של אפר געשי.
ב-2 במאי בשעה 11:30 בערב נשמעו התפוצצויות עזות, התרחשו רעידות אדמה, ועמוד עבה של עשן שחור וסמיך היתמר מההר.
אפר ופומיס בעל גרגירים דקים כיסה את כל החלק הצפוני של האי.
ההתפוצצויות התחדשו במרווחים של 5 עד 6 שעות.
עקב כך ביטל העיתון המקומי "לה קולוני" (Les Colonies) את הפיקניק שתוכנן ל-4 במאי על ההר.
חיות משק החלו לגווע ברעב ובצמא, לאחר שמקורות המזון והמים שלהם זוהמו באפר געשי.
ביום שבת, 3 במאי, הסיטה הרוח את ענן האפר צפונה והקלה בכך על המצב בסן-פייר.
למחרת התגברה נשירת אפר, והקשר בין סן-פייר למחוז פרשו נותק.
ענן האפר היה כה סמיך שהספינות ששטו במסלול קבוע לאורך החוף חששו לנווט דרכו.
אזרחים רבים החליטו להתפנות, כשהם ממלאים את ספינות הקיטור ששירתו את העיר.
האזור כוסה בשכבה של אפר דמוי קמח, שגונו לבן וגרגיריו עדינים.
ביום שני, החמישה במאי, ההר נרגע קמעה לכאורה; אבל בשעה אחת בצהריים הים נסוג לפתע למרחק של 100 מטרים ואז חזר במרוצה כשהוא מציף חלקים מהעיר, וענן עשן גדול הופיע מערבית להר.
הקיר של הקלדרה של אטן סק נפרץ ולהאר (נד של מים רותחים ובוץ) זרם לתוך אפיק הנהר בלאנש (Blanche), הציף את מפעל הסוכר בגרן (Guérin) וקבר כ-150 קורבנות תחת שכבת בוץ בעומק שבין 6 ל-9 מטרים.
פליטים מאזורים אחרים זרמו לסן-פייר.
באותו לילה, שיתקו הפרעות אטמוספיריות את רשת החשמל, והעיר שקעה בחשכה מה שהוסיף לבלבול הכללי.
למחרת בערך בשעה 2 לפנות בוקר נשמעו קולות רמים מעומק ההר.
ביום רביעי, 7 במאי, סביב 4 לפנות בוקר, התגברה הפעילות הגעשית בהר.
ענני האפר גרמו להופעת ברקים רבים סביב פסגת ההר, ושני הלועות של ההר זהרו בלילה בכתום אדמדם.
במהלך היום נטשו תושבים את העיר, אך אנשים רבים נוספים מהסביבה באו לעיר במטרה למצוא מחסה, והגדילו את האוכלוסייה בכמה אלפים.
העיתונים עדיין טענו שהעיר בטוחה.
החדשות על התפרצות הר הגעש לה סופרייר באי הסמוך סנט וינסנט הרגיעו את התושבים שקיוו שבכך הוקל הלחץ הפנימי בבטן ההר.
עם זאת, לא כולם השתכנעו.
מרינו לבוף (Marino Leboffe), איטלקי יליד נאפולי, רב החובל של הברקה אורסולינה (Orsolina), אמר .
הוא הורה לעזוב את הנמל כשרק מחצית ממטען הסוכר המתוכנן במחסניה, למרות מחאות הסוחרים, מבלי לקבל היתר משלטונות הנמל, ולמרות האיומים במאסר, כפי שנאסר על אזרחים אחרים לעזוב את העיר.
לעומתה, המושל לואי מוטה (Louis Mouttet) ואשתו נשארו בעיר.
לפנות ערב החלו רעידות האדמה שמקורן בהר להירגע.
בבוקר ה-8 במאי 1902, יום חג העלייה צפו תושבי סן-פייר במופע הזיקוקין שסיפק להם ההר.
מפעיל הטלגרף שסיים את משמרת הלילה שלח דיווח על פעילות הר הגעש למפעיל הטלגרף בפור-דה-פראנס (כיום בירת מרטיניק), כשהוא מדווח שאין התפתחויות חדשות משמעותיות.
התשדורת האחרונה שלו הייתה "Allez" ("עבור"), כשהוא מעביר את הקו למפעיל בצד השני.
השעה הייתה 08:02, ומיד אחר-כך מת קו הטלגרף.
מספינה בים שעסקה בתיקון כבל תקשורת תת-ימי ראו כיצד פסגת ההר נקרעת לפתע וענן שחור סמיך נורה ממנה אופקית.
ענן שחור שני התגלגל כלפי מעלה ויצר ענן פטרייה ענק שהחשיך את השמים ברדיוס של 75 קילומטרים מההר.
אחר-כך חושבה מהירותם ההתחלתית של שני העננים במעל ל-670 קילומטרים בשעה.
הנחשול הפירוקלסטי האופקי זרם על פני הקרקע במהירות כלפי העיר סן-פייר, צבעו היה שחור, והוא להט מבפנים.
הוא הכיל קיטור בחום גבוה גזים געשיים ואבק, כשהטמפרטורה שלו מגיעה עד 1075°C.
בתוך פחות מדקה כיסה הענן את המרחק בן למעלה משישה קילומטרים שבין ההר לעיר וכיסה את כל העיר, כשהוא מעלה באש מיד כל חומר דליק איתו בא במגע.
הרום שאוחסן במזקקות ובמחסנים התפוצץ והחמיר את האסון.
מיד אחר כך החלו פרצי רוח, הפעם בכיוון ההר, ואז ירד גשם בוצי סוחף המעורב באפר במשך חצי שעה.
במשך כמה שעות היה הקשר עם העיר מנותק, איש מבחוץ לא ידע מה קורה, ומי בכלל האחראי על השלטון באי, שכן לא ניתן היה ליצור קשר עם המושל ומצבו היה בלתי ברור.
מההתפרצות עצמה יש כמה עדויות מעדי ראייה אנונימיים, קרוב לוודאי ניצולים מהספינות בזמן ההתפרצות.
אחד מעדי הראיה אמר "ההר התפוצץ לרסיסים, לא הייתה כל אזהרה מוקדמת", בעוד שאחר אמר "זה היה כמו בית זיקוק ענק".
אחד האנשים אף הרחיק לכת באומרו "העיר נעלמה לנגד עינינו".
בזמן ההתפרצות התגוררו בעיר כ-28,000 תושבים, שמספרם גדל בשל פליטים שנמלטו מהתפרצויות הקטנות ומשיטפונות הבוץ שמקורם בהר שקדמו להתפרצות הגדולה.
האגדות שהתפרסמו אחר-כך טענו כי בעיר היו שני ניצולים בלבד.
המלח לואי-אוגוסט קיפארי (Louis-Auguste Cyparis), עבריין שנכלא בצינוק תת-קרקעי בכלא העירוני משום שפצע חבר בחרב מסוג cutlass, ולאון קומפרה-ליאנדר (Léon Compère-Léandre), סנדלר שהתגורר בשולי העיר.
במציאות, היו עוד כמה ניצולים שעשו את דרכם מחוץ לשולי אזור הפיצוץ.
רבים מהניצולים סבלו מכוויות נוראות, וחלק מתו מאוחר יותר מפצעיהם.
כמה מהם עשו את דרכם ללה-קרבה (LeCarbet), עיירה השוכנת דרומית לסן-פייר מאחורי רכס שהגן על העיירה מפני עוצמת הזרם הפירוקלסטי ונאספו שם על החוף בידי פקידי ממשל של מרטיניק.
כאשר קומפרה-ליאנדר נשאל כיצד שרד הוא סיפר
אישה נוספת, עוזרת בית, שרדה גם את הזרם הפירוקלסטי, אך מתה זמן קצר אחר-כך.
הדבר היחיד שזכרה מהאירוע היה החום הפתאומי.
היא מתה זמן קצר לאחר שנתגלתה.
ניצולה שלישית, האוויוורה דה איפריל (Havivra Da Ifrile) נמלטה בסירה אל תוך מערה במצוקים שבחוף, ונתגלתה אחר כך חסרת הכרה בסירה שנסחפה למרחק של כ-3 קילומטרים.
היא נכללה בתחילה בין הקורבנות של הנוסעים ואנשי הצוות של כמה ספינות שעגנו בסן-פייר.
אחת מספינות אלו הייתה ספינת הקיטור הקנדית "רוראימה" (Roraima) שהובילה מטען ונוסעים.
עקבותיה נעלמו ב-26 באפריל ותחילה חשבו כי נקברה תחת אפר מהתפרצויות קודמות, אך לאמיתו של דבר היא הגיעה לנמל של סן-פייר בשעה 06:30, זמן קצר לפני ההתפרצות, ועלתה באש כתוצאה מהזרם הפירוקלסטי.
היא טבעה מאוחר יותר ושרידיה מצויים עדיין מול חוף סן-פייר.
29 איש מתוך אנשי הצוות וכל הנוסעים, למעט שניים (ילדה קטנה והמטפלת הקריאולית שלה), נהרגו מענן הגזים הלוהט.
אף עץ לא נותר עומד, גזעים חסרי עלווה, מפוחמים וחשופים, שכבו על הארץ לאחר שנתלשו משורשיהם.
גופות היו מוטלות בכל מקום.
אש וסרחון מחניק מנעו כל אפשרות לבדיקה מעמיקה יותר של ההריסות הבוערות.
בינתיים נאספו מספר ניצולים מהים על ידי ספינות קטנות, הם היו מלחים שהועפו למים מההדף של הפיצוץ, ונצמדו לשרידים במשך שעות.
בכפר קרבה, שהיה מוגן מהענן הבוער על ידי גבעה בחלקה הדרומי של העיר, היו קורבנות נוספים, גם הם סבלו מכוויות קשות, מעטים מהם האריכו חיים יותר משעות ספורות.
שטח ההרס היה כ-21 קמ"ר, בתוך שטח זה, הושמדו לחלוטין כל בעלי החיים והרכוש, מחוץ לשטח זה היה שטח נוסף, מוגדר בבירור שבו היו נפגעים, אך הנזק לרכוש היה מועט, ומעבר לשטח זה הייתה רצועה שבה הצמחייה הייתה חרוכה אבל בעלי חיים שרדו.
קורבנות רבים נתגלו כשפניהם רגועים, וככל הנראה הם מתו בחטף ומבלי שסבלו, אחרים היו מכווצים מכאב.
בגדיהם של כמעט כל הקורבנות שנפגעו ברחובות נתלשו מעליהם.
חלק מהבתים התרסקו כמעט לחלוטין.
אפילו אנשים שהכירו את העיר היטב לא הצליחו לזהות את היסודות של הבניינים המרכזיים בעיר.
צוותי טיהור חדרו לאט לאט לתוך ההריסות השרופות, על מנת להיפטר מהגופות על ידי שריפתם, לא ניתן היה בשום אופן לקבור את המתים.
אלפי קורבנות שכבו מתחת ערימות אפר, שנערמו לגובה שמעל למטר, והתקשו לאחר הגשמים.
גופות רבות לא חולצו במשך שבועות, ואפשר היה לזהות מעטים בלבד מביניהן.
ממשלת ארצות הברית מיהרה להגיש סיוע לשלטונות מרטיניק.
ב-12 במאי הורה תאודור רוזוולט, נשיא ארצות הברית, למזכירי המלחמה, הצי והאוצר של ארצות הברית לנקוט מיד באמצעי סיוע.
הסיירת סינסינטי (USS Cincinnati (C-7)), שעגנה בסנטו דומינגו, והגוררת "פוטומק" (Potomac), שעגנה בסן חואן שבפוארטו ריקו, נצטוו להרים עוגן מיד ולהפליג לאזור האסון.
הנשיא רוזוולט ביקש מהקונגרס של ארצות הברית להקציב מיד 500,000 דולרים לסיוע חירום לקורבנות האסון.
הנשיא אמר: "אחד האסונות הגדולים ביותר בהיסטוריה נחת על האי השכן מרטיניק...
הודיעה לנו שפור-דה-פראנס וכל האי מרטיניק מצויים עדיין תחת סכנה.
משום כך הם מבקשים, לשם הצלת האנשים הנמצאים בסכנת מוות ובאיום שיגוועו ברעב, שממשלת ארצות הברית תשלח מהר ככל האפשר את האמצעים לפנות אותם מהאי הפגוע."