tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בשנים הבאות נחלשה הקבוצה ורק עם מינויו של הרמן אפנהוף למאמן ב-1963, הצליחה לזכות באליפות השלישית והאחרונה במתכונת זו של הליגה הגרמנית, אך החמיצה הזדמנות לזכות בדאבל לאחר הפסד 3:0 בגמר הגביע להמבורג.
בסיום אותה עונה הוחלט להקים את ה"בונדסליגה".
כוכב הקבוצה באותה עונה, יורגן שולץ, עזב לרומא, דבר שהחליש את הקבוצה משמעותית.
הקבוצה הצטרפה לגביע האלופות האירופי בעונת 1964 והגיעה לרבע הגמר, כאשר בדרך היא מביסה את בנפיקה ליסבון 5:0. ברבע הגמר ציפתה לה אינטר הגדולה.
אחרי 2:2 דרמטי בדורטמונד ניצחה אינטר 2:0 במשחק שערורייתי ב"סן סירו".
השופט באותו משחק הורחק מאוחר ליותר לצמיתות בעקבות פרשיית שוחד.
שמועות דיברו גם על שוחד באותו משחק, אולם טענה זו לא הוכחה רשמית.
ב-1965 הצליחה בורוסיה לזכות לראשונה בגביע אחרי ניצחון 2:0 בגמר על אלמניה אאכן.
ב-1966 שיחקה הקבוצה, בכיכובם של טילקובסקי ואמריך, בגביע המחזיקות והגיעה לגמר מול ליברפול הגדולה ב"האמפדן פארק" בגלאזגו.
גם בגמר הציגו הגרמנים משחק טוב וניצחו 2:1 משערים של הלד וליבודה .
אוהדי הכדורגל בגרמניה התלהבו מהזכייה ובמיוחד תושבי דורטמונד שחגגו את ההצלחה שבוע שלם.
לאחר הצלחה זו נכנסה דורטמונד ל-"30 השנים הנוראות" שלה.
הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים וב-1972 ירדה ליגה.
בעודה משחקת בליגת המשנה, קיבלה הקבוצה אצטדיון חדש ממועצת ווסטפאליה – "וסטפאלנשטדיון", שהכיל אז 54,000 מקומות ונבנה לקראת מונדיאל 1974. בורוסיה חנכה אותו במשחק מול שאלקה – והפסידה.
ההכנסה מהמשחק הצילה את המועדון מפירוק וההכנסות שבאו אחר כך מהאצטדיון החדש החזירו אותה לדרך המלך.
ב-1976 הובא אוטו רהאגל למשרת המאמן והוא הצליח להחזיר את הקבוצה לבונדסליגה.
אבל בליגה העליונה התקשתה הקבוצה והיא נלחמה בתחתית, עד שלאחר תבוסה 12:0 לבורוסיה מנשנגלדבך רהאגל פוטר.
בשנות ה-80 המשיכה הקבוצה להתנדנד בין המקום הרביעי ל-16 ולא רשמה הישג משמעותי.
התקופה התאפיינה בחילופים תכופים של מאמנים ושחקנים, שלא הועילו ליציבות בקבוצה.
עם הגעתו של המאמן הורסט קופל, במחצית השנייה של עונת 1989, התייצבה מעט הקבוצה והצליחה לזכות בגביע הגרמני לאחר 23 שנים נטולי תארים.
בורוסיה ניצחה בגמר 4:1 את ורדר ברמן שנחשבה פייבוריטית, עם צמד של נורברט דיקל, ושערים של מיל ולוטש.
קופל הצליח לייצב את הקבוצה שסיימה במקום הרביעי שנתיים ברציפות.
בתחילת עונת הגיע לקבוצה מאמן חדש וצעיר – אוטמאר היצפלד.
איתו הגיע גם תור הזהב של בורוסיה דורטמונד.
היצפלד, שנחשב טקטיקן מעולה, בנה קבוצה איכותית מאוד וההנהלה החדשה של בורוסיה הצליחה למצוא משאבים לחיזוק הקבוצה.
סטפן שאפויזה ופלמינג פאולסן הצטרפו לקבוצה, ובשנת 1992 היא החמיצה את האליפות רק בהפרש שערים לשטוטגרט.
ב-1993 הוביל אותה אוטמאר היצפלד עד לגמר גביע אופ"א, בו הפסידה ליובנטוס.
ארבע שנים לאחר מכן, ב-1997, זכתה דורטמונד בליגת האלופות לאחר שגברה בגמר על יובנטוס.
ב-2002 זכתה הקבוצה באליפות גרמניה במחזור האחרון של עונת , לאחר שער שכבש אוורטון בדקה ה-79, ולאחר הפסד של לברקוזן שהובילה במהלך רוב העונה.
באותה עונה הגיעה הקבוצה לגמר גביע אופ"א בפעם השנייה בתולדותיה, אך הפסידה לקבוצה ההולנדית פיינורד.
מאז האליפות ב-2002 התדרדרה דורטמונד לקבוצת אמצע טבלה ואף הייתה קרובה לירידה יותר מפעם אחת.
כמו כן, התאפיינה התקופה בחילופים רבים בצוות המקצועי בכלל ובעמדת המאמן בפרט.
ניהול כספי כושל הוביל למכירת אצטדיונה (אף על פי שהמשיכה לשחק בו) ולמכירת שחקני מפתח, מה שייצב את מאזנה הכלכלי.
מכירתם של הכוכבים הצ'כים יאן קולר למונקו ב-2007 ותומאס רוזיצקי לארסנל ב-2006 פגעו בהשגי הקבוצה, והדבר בא לידי ביטוי בעונת בה כמעט ירדה לליגת המשנה.
לאחר עונה גרועה, אשר בסיומה דורגה הקבוצה במקום ה-13 ובמאזנה 40 נק', פוטר המאמן תומאס דול ממשרתו.
ההישגים שדול הצליח להגיע אליהם בעונה זו היו השתתפות בגמר הגביע הגרמני וההעפלה לגביע אופ"א.
בסיומה של אותה עונה פרש ממשחק הבלם הוותיק כריסטיאן ורנס לאחר תשע שנים בדורטמונד.
בתחילת עונת 2009/2010 המשיכה דורטמונד במדיניות שלה והחתימה מספר שחקנים צעירים.
מלך השערים של הקבוצה בעונה הקודמת אלכסנדר פריי עזב ומחליפו לוקאס באריוס סומן כיורש.
דורטמונד החלה את העונה בחוסר יציבות בולט, שבא לידי ביטוי בניצחונות לצד תבוסות.
בסיום העונה עמדה הקבוצה בציפיות וסיימה במקום החמישי המוביל אל מוקדמות הליגה האירופית.
בעונת 2010/2011 זכתה בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה, כאשר ברוב העונה שהתה במקום הראשון.
דורטמונד החלה את העונה בהפסד לבאייר לברקוזן ולאחר מכן ניצחה 14 משחקים מתוך 15 משחקים וסומנה כמועמדת לזכות באליפות נוספת בבונדסליגה.
בין הניצחונות המרשימים של האלופה באותה עונה ניתן למנות את הניצחון 1–3 על היריבה שאלקה 04, ואת שני הניצחונות מול האלופה היוצאת באיירן מינכן.
במפעלים אחרים נכשלה דורטמונד כשהודחה בסיבוב השני של הגביע הגרמני לאחר התמודדות מול קיקרס אופנבך שהוכרע בפנדלים, ובנוסף, הודחה בשלב הבתים במסגרת הליגה האירופית כאשר הוגרלה לשחק נגד פריז סן-ז'רמן וסביליה.
בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה בדאבל הראשון בתולדותיה לאחר שסיימה כאלופה עם 81 נקודות, שמונה יותר מהקבוצה השנייה באיירן מינכן, וגם זכתה בגביע כשגברה 2–5 על קבוצת באיירן מינכן.
בעונת 2013/2012 העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות, בו נוצחה על ידי באיירן מינכן בתוצאה 1–2. בעונת 2013/2014 זכתה הקבוצה בסופרקאפ הגרמני וסיימה במקום שני בליגה.
את עונת 2014/2015 פתחה הקבוצה בזכייה בסופרקאפ הגרמני, שנה שנייה ברציפות.
את הליגה היא פתחה בצורה נוראה, ובאמצע העונה אף הייתה במקום האחרון.
אך לאחר מכן יכולתה השתפרה, והיא סיימה את העונה במקום השביעי עם כרטיס לליגה האירופית.
את ליגת האלופות היא פתחה טוב, וסיימה את שלב הבתים במקום הראשון לפני ארסנל, אנדרלכט, וגלאטסראיי.
בשמינית הגמר היא הוגרלה נגד יובנטוס, הפסידה לה 2-1 בחוץ ו־3-0 בבית, ובכך סיימה את דרכה במפעל.
במסגרת הגביע הגרמני היא הצליחה להגיע עד לגמר, בו הפסידה 1–3 לוולפסבורג.
בעונת 2021/2020 זכתה הקבוצה בגביע הגרמני אחרי ניצחון 1–4 על רד בול לייפציג.
בעונת 2023/2022 הגיעה הקבוצה למחזור האחרון במקום הראשון בטבלה, בידיעה שניצחון על מיינץ היה מבטיח אליפות לראשונה מאז 2012, אך הקבוצה סיימה בתיקו 2-2, ובעקבות הניצחון 1–2 של באיירן מינכן על קלן, סיימה דורטמונד במקום השני ובאיירן זכתה בגלל הפרש שערים עדיף.
בעונת 2023/2024 העפילה לגמר ליגת האלופות מול ריאל מדריד אך הפסידה 2-0. בעונת 2024/2025 סיימה הקבוצה במקום ה-4 בבונדסליגה, ובליגת האלופות הגיע לשלב רבע הגמר, שם הודחה על ידי ברצלונה.
בורות פלורליסטית או בורות קיבוצית , הוא מונח בפסיכולוגיה חברתית המתאר מצב פסיכולוגי בו על אף שהתנהגותו הפומבית של הפרט זהה להתנהגותם של האחרים, מאמין הפרט כי דעותיו ושיפוטיו שונות משלהם.
הפרט מסיק שהתנהגותם הזהה נובעת מגורמים פנימיים, השונים מהגורמים המניעים אותו.
מדובר ברושם מוטעה לגבי האופן שבו אחרים חשים וחושבים על סוגיות שונות.
הערכה מוטעית של דעת הרוב, ללא התייחסות ערכית (בשונה מייחודיות מדומה).
ההתנהגות הפומבית של הפרטים איננה מייצגת את רגשותיהם האמיתיים.
החשש של הפרטים שחשיפת העצמי האמיתי יגרום למבוכה, הוא זה שגורם לייצוג מוטעה של הרגשות האמיתיים.
הפרט בחברה או בקבוצה סבורים שהאחרים, בניגוד אליו, פועלים בצורה התואמת את תפיסותיו הערכיות והנורמטיביות.
את המונח טבע פלויד אולפורט ב-1924, והשתמש בו לתיאור מצב בו כל הפרטים בקבוצה או בחברה דוחים באופן פרטי אמונה מסוימת או נורמה חברתית מסוימת, אך מאמינים כי כל אחד מהחברים האחרים בקבוצה או בחברה מקבלים את האמונה או את הנורמה.
דפוס מחשבה כזה יכול להוביל לקונפורמיות חברתית אפילו בהיעדרה של תמיכה פרטית מצד החברים בקבוצה או בחברה.
אולפורט הסיק שאין הכרח שהרוב יתמוך בנורמה מוסיימת כדי שהיא תונצח, אלא מספיק שהרוב יאמין כי הרוב תומך באותה נורמה.
בורות פלורליסטית יכולה להסביר את תופעת הצופים מן הצד, שאינם מתערבים.
אותם צופים אינם ניגשים לעזור לקורבן, למשל, אך מניחים שהם עושים זאת מסיבות אחרות משל האחרים.
בעוד הפרט איננו בטוח שהקורבן זקוק לעזרה, הוא מניח שהפרטים האחרים בטוחים שהקורבן איננו זקוק לעזרה.
הדבר ממלא עבור הפרט שתי פונקציות חשובות בתהליך ההשוואה החברתית: ראשית, ישנה הקלה על ההערכה העצמית כשאנו משווים עצמנו לאחרים, כך אנו יכולים להעריך האם התנהגותנו ודעותינו הן טובות או רעות.
שנית, ההשוואה עוזרת לנו להחליט האם אנו פועלים נכון (מסוכן או לא מסוכן, קל או קשה, וכיוצא בזה).
בורות פלורליסטית עלולה ליצור ספירלת שתיקה – אם אני מעריך שדעתי שונה אני אביע אותה פחות.
למשל, כשמורה שואל בכיתה, לאחר הרצאה מסובכת, אם למישהו יש שאלה, התלמידים חוששים להפר את ספירלת השתיקה ובכך להיות מובכים.
הדבר נובע מכך שכל תלמיד מפרש בצורה מוטעה את השתיקה של התלמידים האחרים.
התלמיד מסיק שהאחרים שותקים כיוון שהבינו את ההרצאה.
מצב זה ייתכן כאשר התלמידים מאמינים שהחשש מהבכה משפיע על התנהגותם יותר מאשר על התנהגות התלמידים האחרים.
היינו, סכנת ההבכה, כך הם מניחים, מאיימת על האחרים פחות מאשר עליהם.
בורות קבוצתית יכולה לגרום לאשליית אוניברסליות נורמטיבית וערכית, והיא מציגה הבדל ברור בין העמדה הסובייקטיבית לבין הנורמה השלטת בפועל.
בורות קבוצתית יכולה להתקיים בקבוצה או בחברה בנוגע לסוגיות כמו, שוויון נשים, אלכוהול, הימורים, פורנוגרפיה, סוגיות פוליטיות ועוד.
לאמצעי התקשורת יש תפקיד מרכזי בצמצום או הגדלת הבורות הפלורליסטית.
גיוון של תכנים ודיעות באמצעי התקשורת יכול להקטין את הבורות הפלורליסטית, זאת כיוון שהגיוון מציג תמונה רחבה יותר של דעות והתפלגותן.
לתקשורת ישנה נטייה לעסוק בדרמטי, בחריג, ובכך להגדיל את הבורות הקבוצתית.
בּוֹרוֹת הוא רומן מאת הסופר האמריקאי לואיס סאקר שפורסם בשנת 1998 בארצות הברית.
הספר עובד לסרט של חברת וולט דיסני בשנת 2003, בכיכובם של סיגורני ויבר וג'ון ווייט .
באותה שנה ראה אור ספר נוסף בסדרה, (בתרגום חופשי: "מדריך ההישרדות של סטנלי ילנטס למחנה גרין לייק"; הספר ראה אור באנגלית בלבד), וב-2006 הוציא סאקר ספר נוסף המגולל את עלילותיו של שחי, דמות משנית מ"בורות", בשם "".
הספר תורגם לעברית בשנת 2007.
גיבור הספר, סטנלי ילנטס הרביעי, נשלח למחנה לעבריינים צעירים במדבר החם של טקסס בו כל מחנאי נאלץ לחפור בור בכל יום, בעומק וברוחב של מטר וחצי בדיוק.
המפקחת שמופיעה כמפקח ועוזריה טוענים כי חפירת הבורות מטרתה חיזוק אופיים של הנערים העבריינים, אך בסופו של דבר יהיה זה סטנלי שיגלה את האמת על משמעות חפירת הבורות.
הסיפור בן זמננו, המספר על סטנלי ילנטס הרביעי, גובל בשני סיפורי-עבר שהתרחשו כ-110 שנים לפני עלילת הסיפור של סטנלי.
הראשון מספר את סיפור סבי-סבו של סטנלי, אליה ילנטס, ובנו; השני משחזר את ההיסטוריה של גרין לייק, העיירה שנעלמה.
האבות הקדמונים של סטנלי ילנטס הרביעי
אליה ילנטס, סבי סבו של סטנלי, חי לו חיים שלווים בלטביה.
יום אחד התאהב בנערה בשם מירה מנקה, וביקש את ידה.
אביה של מירה סיפר לאליה שיש לו מתחרה - איגור ברקוב, אדם שמן וזקן אך עשיר - שמעוניין גם הוא להינשא למירה.
האב מציע את ידה של בתו בתמורה לחזיר הגדול ביותר שיקבל.
האב אומר כי ביום הולדתה ה-15 של מירה תערך שקילת החזירים של איגור ושל אליה, ובעל החזיר השמן ביותר יינשא למירה.
אליה הוא עני, ולא יכול להביא חזיר.
מיואש, הוא הולך למגדת העתידות מאדאם זירוני.
מאדאם זירוני מתנגדת בתוקף לרעיון שאליה יהיה מאוהב במירה ומציינת כי "ראשה של מירה ריק כמו אגרטל", אך אליה נחוש בדעתו.
בסופו של דבר, היא נותנת לו גור חזירים קטן ואומרת לו שיום-יום ייאלץ לטפס על ההר הסמוך, להשקות את החזיר ממי הנחל שבהר ולשיר לו שיר.
ביום האחרון והגורלי, יום הולדתה ה-15 של מירה, אליה יעלה את החזיר בפעם האחרונה.
בנוסף, היא אומרת כי ביום האחרון ייאלץ לשאת גם אותה אל ההר, להשקות אותה ממי הנחל ולשיר לה את השיר.
מאדאם זירוני מזהירה את אליה שאם לא יישא אותה אל ראש ההר ביום האחרון, קללה תוטל עליו ועל כל צאצאיו.
אליה מבטיח למאדאם זירוני שיישא גם אותה אל ההר.
הוא לוקח את החזיר, משקה אותו יום-יום ממי הנחל ושר לו את השיר של מאדאם זירוני.
לאחר זמן מה, מגיעה השקילה.
משקלם של שני החזירים זהה ואביה של מירה לא יודע מה לעשות.
אליה, שבטוח כי מירה אוהבת אותו, מציע שהאב ייתן לה לבחור למי היא רוצה להינשא.
מירה לא יודעת מה לעשות.
היא אומרת שהיא תבחר מספר מאחת עד עשר.
שני הגברים ייבחרו מספר גם הם, והיא תנשא לגבר שבחר במספר הכי קרוב למספר אותו היא בחרה.
אליה המיואש מבין כי מאדאם זירוני צדקה, וכי ראשה של מירה אכן ריק כמו אגרטל, מוותר על אהבתו למירה, נותן לה ולאיגור את חזירו כמתנת חתונה ונוסע לאמריקה.
אך רק כאשר הוא כבר בלב האוקיינוס, נזכר אליה בהבטחתו למאדאם זירוני, ולכן מוטלת קללת חוסר מזל עליו ועל כל צאצאיו הגבריים.
אליה נוסע לאמריקה ופותח פרק חדש בחייו.
הוא עובד בתור ספן ומתאהב באישה בשם שרה מילר.
הם מתחתנים ונולד להם בן.
שרה ואליה המאושרים מחליטים לקרוא לבן סטנלי ילנטס.
מוצאת חן בעיניהם העובדה ששם זה נכתב אותו דבר מהסוף להתחלה כמו מההתחלה לסוף.
אליה מספר לשרה את הסיפור על מאדאם זירוני, החזירים ומירה.
שרה שומעת את השיר אותו אליה שר לחזירו ומתרגמת אותו מלטבית לאנגלית.
שם מתחילה מסורת של משפחת ילנטס – כל אמא שרה לבנה את "שיר החזירים".
עוברות מספר שנים, וסטנלי ילנטס הראשון, בנם של שרה ואליה ילנטס, גדל ומצליח בבורסה.
הוא צובר הון ונהיה מיליארדר.
באחד הימים, כאשר הוא נוסע בכרכרתו המפוארת במדבר נטוש, תוקפת אותו פורעת חוק אימתנית ומסוכנת בשם קייט "המנשקת" בארלו, גונבת את כל השלל ואנשי הצוות שלו, ומשאירה אותו בודד במדבר.
סטנלי נשאר במדבר 17 יום, עד שהצילו אותו שני ציידי נחשים, ברם הוא משתגע.
כשהוא נשאל על ידי מכריו כיצד ניצל, הוא טוען בתוקף: "מצאתי מקלט על אצבע אלוהים".
אחרי שניצל, הלך לבית החולים, שם פגש את סבתו של סטנלי.
התאהב בה וחשב אותה למלאך.
ההיסטוריה של עיירת גרין לייק
לפני מאה ועשר שנים, במקום בו כמאה שנים אחר כך הוקם מחנה לילדים עבריינים, הייתה עיירת גרין לייק העיירה היפה ביותר בכל טקסס.
היה בה אגם ירוק ועצי אפרסקים השתרעו במרחבים הפתוחים שלה.
בנוסף לאנשים, היו גם חיות.
בין החיות ששכנו בעיירה היו הלטאות המנומרות, שחיות בגרין לייק גם בסיפורו של סטנלי ילנטס הרביעי.
נשיכתן של הלטאות המנומרות מביאה למוות איטי וכואב.
הנשיכה קטלנית והרסנית, ומי שננשך ימות במאת האחוזים.
בעיירה הזו, הייתה מורה בשם קתרין בארלו.
היא הייתה המורה היחידה בכל העיירה.
קתרין הייתה יפהפייה, וכל אנשי העיירה אהבו אותה.
בבוקר לימדה את הילדים, ובערב נתנה שיעורים גם לגברים מבוגרים.
בדרך כלל, הגברים לא היו באים בשביל לקבל השכלה.
אך קתרין לא ויתרה, ורק השכלה נתנה להם.
קתרין הייתה מפורסמת, חוץ מהעובדה שהייתה המורה היחידה והאישה היפה ביותר, בזכות האפרסקים המתובלים שלה.
בשיעורי הערב של קתרין, למד, בין השאר, צ'ארלס "טרוטה" ווקר (הוא נקרא כך בעטין של רגליו המסריחות בריחם של דגי הטרוטה).
צ'ארלס היה בנו של האדם העשיר ביותר בעיירה, אך היה גם גס רוח.
ערב אחד, כשנגמר השיעור, הזמין צ'ארלס את קתרין לשוט איתו בספינת המנוע שלו.
היא סירבה בנימוס, אך צ'ארלס הזהיר אותה: "אף אחד לא אומר לא לטרוטה ווקר".
קתרין, שהייתה אמיצה ביותר, ענתה לו: "הנה אני אמרתי".
מאז מערכת היחסים ביניהם התפתחה למקומות של שנאה.
דמות חשובה ונוספת בהיסטוריה של גרין לייק הייתה סם.
הוא טען שהם מרפאים כמעט כל דבר; ממחלות לב ועד קרחת.
בנוסף, טען סם כי לטאות מנומרות שונאות בצל, ולכן גם לא ינשכו את מי שיאכלו בצלים.
לסם הייתה אתון בשם מרי לו, שהייתה הולכת איתו לכל מקום.
כדי לקטוף את הבצלים, היה סם חוצה בסירתו את האגם ומגיע להר.
להר הייתה צורה של אצבע זקופה כלפי מעלה, ולכן כינה אותו סם "אצבע אלוהים".
קתרין הייתה קונה הרבה בצלים אצל סם.
סם היה אפרו אמריקאי, ולכן לא הורשה להשתתף בשיעורי הערב של קתרין.
קתרין לא יכלה שלא להבחין בזרועותיו המוצקות.
היא שאלה אותו אם הוא מוכן לתקן את גג בניין בית הספר שלה, מפני שהוא דולף.
הם עשו עסקה: הוא יתקן לה את הגג, והיא תתן לו שש צנצנות אפרסקים מתובלים.
בזמן שעבד, הוא וקתרין דיברו וצחקו.
קתרין אהבה אותו מאוד, ורצתה שיישאר.
משגמר, ביקשה ממנו לתקן את הדלת והוא הסכים.
כשסיים עם הדלת, תיקן את החלון וכו'...
כאשר סיים לתקן את כל בניין בית הספר, קתרין הייתה עצובה.
היא התאהבה בסם במהלך תיקוניו ורצתה שימשיך לתקן את הבניין, ושהיא תוכל לדבר איתו.
סם הגיע אליה ושאל אותה מה קרה.
סם אמר לה: "אני יכול לתקן את זה".
הם התנשקו מחוץ לכיתת בית הספר, אך אישה בשם הטי פארקר ראתה אותם.
באותם הימים, לאפרו אמריקאים לא היו זכויות.
אנשי העיירה כעסו, מפני שאדם שחור נישק אישה לבנה, דבר האסור לפי החוק, והשריף החליט לתלות את סם.
אף ילד או מבוגר לא הגיע לבית הספר לאחר הנשיקה.
כל אנשי העיירה פרצו לבית הספר, בזמן שקתרין הייתה בו, ושרפו אותו לנגד עיניה.
היא רצה למשרדו של השריף וביקשה ממנו שיעזור, אך הוא רק תמך ברעיון, וביקש מקתרין לנשק אותו.
הוא אמר לה: "אם נישקת את מוכר הבצל, למה שלא תנשקי גם אותי?"
סירתו של "טרוטה" ווקר התנגשה בזו של סם.
כשחזרה לחוף, ראתה את גופתה של מרי לו החמורה.
שלושה ימים לאחר מכן, קתרין בארלו חזרה למשרד השריף, רצחה אותו ונתנה לו את הנשיקה שכל-כך רצה.
מאז הפכה להיות פורעת החוק בשם קייט "המנשקת" בארלו.
קייט הסתובבה בכל הערים ושדדה בנקים, חנויות ואנשים במשך עשרים שנה.
השוד האחרון שלה היה של סטנלי ילנטס הראשון.
לאחר ששדדה אותו, החביאה את מזוודת הכסף והנכסים שלו באדמת עיירת גרין לייק, אליה היא חזרה.
לא גר בה אף אחד, ומאז שסם נהרג לא ירדה עליה טיפת גשם אחת.
האגם ועצי האפרסקים התייבשו, וכל אנשי העיירה עזבו.
קייט שכנה בבקתה קטנה לכמה ימים, עד שמצאו אותה "טרוטה" ווקר ואשתו, לינדה מילר, תלמידה לשעבר של קייט, שלימים היו סבה וסבתה של "המפקחת" על מחנה גרין לייק.
השניים דרשו לדעת היכן "האוצר" - מזוודת הכסף שגנבה.
הם הוליכו אותה יחפה, עד שנפלה וננשכה על ידי לטאה מנומרת.
מילותיה האחרונות של קתרין בארלו היו: "תתחילו לחפור".
סיפורו של סטנלי ילנטס הרביעי
סטנלי ילנטס, נער שמן ובנו של ממציא המנסה למצוא דרך למחזר נעליים ישנות, מואשם בגנבת נעליו של שחקן הבייסבול האהוב עליו - קלייד "רגליים מתוקות" ליווינגסטון - מאירוע התרמה שנערך למען ילדים נזקקים.
סטנלי לא באמת גנב את הנעליים.
הנעליים נגנבו על ידי הקטור זירוני, צאצא של מאדאם זירוני.
הקטור גנב את הנעליים, רץ איתן ובסופו של דבר זרק אותן מגשר, ואלו נפלו לידיו של סטנלי.
סטנלי מובא לבית המשפט בעוון פשע אותו לא ביצע וניתנות לו שתי ברירות: להיכנס לכלא או לנסוע למחנה "גרין לייק" לילדים עבריינים.
סטנלי בוחר לנסוע למחנה "גרין לייק".
סטנלי מגיע למחנה ומכיר את מר אדון - אחד מהיועצים של המחנה שמנסה להגמל מסיגריות בעזרת פיצוחים.
מר אדון מסביר לסטנלי כי הוא הולך לשהות ב"גרין לייק" שמונה עשר חודשים וכי כל יום יאלץ לחפור בור ברוחב ובעומק של כמטר וחצי בדיוק.
הוא מבהיר לסטנלי כי "פה זה לא מחנה של צופות".
בנוסף, מר אדון מסביר לו כי מחנה גרין לייק מחולק לאוהלים.
נאמר לסטנלי כי כל דבר מעניין שימצא עליו להביאו למר.
פנדנסקי, יועץ נוסף במחנה או למר אדון.
במהלך השבועות החולפים, סטנלי מתחזק, מחזק את כוח הסיבולת ומתקבל למעמד שווה בחברה.
הקטור זירוני נשלח גם הוא למחנה גרין לייק, אך כמה חודשים לפני סטנלי.
אף על פי ששאר חברי הקבוצה מתייחסים אליו בבוז, ומכנים אותו בשם הלגלגני "אפס", סטנלי מתחבר איתו ללא ידיעה כי הוא האשם באסירתו של סטנלי.
במהלך החפירות, סטנלי מוצא שפופרת-שפתון מוזהבת שעליה מוטבעות האותיות ק' ו-ב'.
השפופרת הייתה שייכת לקתרין בארלו.
בעזרת שכנועיו של לייזר, ה"מנהיג" של האוהל, סטנלי לא מגלה שהוא זה שמצא את השפופרת, אך מייחס את המציאה לזכותו של לייזר.
פנדנסקי כי מצא את שפופרת השפתון בבור שלו, וזה הולך למפקחת המחנה ומספר לה על הגילוי.
המפקחת נותנת הנאות ותענוגות לאוהל ד' ומשחררת את לייזר ליום שלם מהחפירות בזכות המציאה.
היא מפקדת על כולם לחפור באזור בו לייזר מצא את השפופרת (מעשה לא נכון, מפני שהשפופרת בעצם נמצאה בבור של סטנלי ולא של לייזר).
מאוחר יותר, תשומת הלב שניתנת למציאה מעלה בסטנלי חשדות עמוקים כי המפקחת בעצם מחפשת משהו לא-רגיל.
מפני שסטנלי הוא היחיד במחנה שכותב לאמו, אפס מבקש ממנו שילמד אותו לקרוא.
סטנלי, למרות היסוסיו, בסופו של דבר הוא נענה לבקשתו של אפס, בתמורה לכך שאפס יעזור לו בחפירה.
כאשר הנערים האחרים באוהל מגלים על העסקה, הם זועמים על סטנלי ומאשימים אותו בכך שהוא מנצל את אפס.
מאוחר יותר, אפס בורח מהמחנה לאחר השמצות רבות מצידם של הנערים באוהל וגם מצידם של המפקחת ומר.
רק סטנלי, שרואה את אפס כחבר, בורח ימים ספורים לאחר בריחתו של אפס בעקבותיו.
סטנלי מוצא את אפס תחת סירה ישנה בשם "מרי לו".
אפס שרד בזכות כך שאכל חומר שמצא בתוך צנצנות אותו הוא מכנה "קומפוט" (מאנגלית: "sploosh").
מפני שסטנלי ראה, במהלך שהותו במחנה גרין לייק, הר המתנשא לגובה שהוא מאמין כי בעצם שימש כ"אצבע אלוהים", ההר בו אבי-סבו ניצל במדבר, הוא ואפס פותחים במסע אליו.
אפס מתחיל לחלות ולהקיא בתדירות רבה.
בלית ברירה, סטנלי נושא את אפס על גבו במעלה אצבע האלוהים.
כשהשניים מגיעים לאצבע האלוהים, הם מוצאים עליה בצלי-בר ומים רעננים.
סטנלי ואפס מתקיימים אך ורק מבצלים יבשים ומי-תהום שעל ההר.
אפס מספר לסטנלי שהוא זה שגנב את נעליו של קלייד ליווינגסטון, והוא לא ידע שהן יפלו על סטנלי.
סטנלי סולח לו ויודע שהדבר לא היה בכוונה.
בזמן שהם נחים ומחלימים, סטנלי מתחיל להאמין שייתכן כי הדבר שהמפקחת מחפשת כל כך, הסוד הגדול שלשמו נאלצים הנערים לחפור, קבור בבור בו הוא מצא את שפופרת השפתון, והם יכולים ללכוד אותו.
הם מחליטים לחזור למחנה בסוד, ולחפור עוד בור אחד אחרון.
סטנלי ואפס מגיעים למחנה ומחכים עד שיירד החושך על המחנה.
משמגיע הלילה, סטנלי ואפס יוצאים ממחבואם וממשיכים לחפור בבור בו סטנלי מצא את השפופרת.
הם מוצאים מזוודה כבדה, אך באותו הרגע מגיעים המפקחת, מר אדון ומר פנדנסקי.
השלושה מנסים לקחת מסטנלי ואפס את המזוודה, אך מפסיקים כאשר הם מבחינים כי הבור והמזוודה מכוסים בלטאות מנומרות.
אפס, שלמד לקרוא בזכות סטנלי, שם לב שעל המזוודה מוטבע השם סטנלי ילנטס.
לאחר לילה ארוך ומותח, שבמהלכו המפקחת ועוזריה לא זזים מהבור (וכמוהם גם סטנלי ואפס, שלא יכולים לזוז) מגיעה עורכת דין למחנה.
היא רואה את סטנלי ואפס בתוך הבור מלא הלטאות ונבהלת.
היא מספרת להם כי היא כבר הגיעה לשחרר את סטנלי, מפני שחפותו הוכחה, אך סטנלי לא היה במחנה ולא היו לה אישורים, ולכן חזרה שוב היום עם אישורים לשחרורו של סטנלי.
המפקחת ועורכת הדין מתעמתות, ובאותו הזמן הלטאות המנומרות הולכות וסטנלי ואפס קמים מן הבור.
המפקחת מנסה לקחת את המזוודה, אך ללא הצלחה.
היא טוענת כי סטנלי ואפס ביקרו במשרד שלה בליל האתמול וגנבו ממנו את המזוודה, ואחר כך נפלו לבור מלא לטאות, אך אפס מפריך את טענה זו בכך שמראה לכולם את השם של סטנלי על המזוודה.
עורכת הדין גורמת לעצירתם של המפקחת, מר אדון ומר פנדנסקי, ורוצה לשחרר את סטנלי.
אך סטנלי לא מוכן ללכת ללא אפס.
עורכת הדין משחררת גם את אפס, והשלושה חוזרים הביתה.
בפעם הראשונה מאז מאה ועשר שנים, יורד על גרין לייק גשם.
מחנה גרין לייק נסגר, ובמקומו נפתח מחנה של צופות (באופן אירוני, משום שמר.
אדון נהג לומר: "זה לא מחנה של צופות").
בתוך המזוודה, ישנם נכסים וכסף רב על שמו של סטנלי.
סטנלי מחליט להתחלק בכסף חצי-חצי עם אפס, מפני שזה עזר לו עם החפירות למציאת המזוודה.
אביו של סטנלי מוצא במקרה תרופה נגד ריח רגליים - ובריח אפרסק וזה קרה יום לאחר בן נינו של אליה ילנטס סחב את בן נינה של מאדאם זירוני (סטנלי את אפס - ויקטור).
קלייד ליווינגסטון מפרסם את המוצר.
אפס מוצא את אמו האבודה, וזו שרה לו את השיר של מאדאם זירוני והחזירים.
בספר שלושה סיפורי משנה- הסיפור על אבותיו הקדמונים של סטנלי ילנטס הרביעי, הסיפור על ההיסטוריה של גרין לייק, וסיפורו של סטנלי ילנטס הרביעי.
בין שלושת הסיפורים הקבלות וקשרים רבים:
הקללה על צאצאי משפחת ילנטס הוטלה כאשר בן למשפחת ילנטס (שבמקרה זה הוא אליה) לא נשא בת ממשפחת זירוני (שבמקרה זה היא מאדאם זירוני) אל ראש הר, כאשר מצבה הבריאותי של בת משפחת זירוני לא טוב.
סטנלי ילנטס הרביעי בעצם הסיר את הקללה מעל משפחתו ללא ידיעתו כאשר הוא, בן למשפחת ילנטס, נשא אל ראש הר בן ממשפחת זירוני (אפס).
אצבע האלוהים עליה מוצא מקלט סטנלי ילנטס הראשון היא בעצם אותו ההר אליו סם נוסע כל יום עם סירתו כדי לקטוף בצלים ואותו ההר בו שהו סטנלי ואפס לאחר בריחתם.
לכן גם הבצלים אותם אכלו היו הבצלים של סם.
האוצר הקבור של קייט "המנשקת" בארלו, שאותו מחפשים כל כך, הוא למעשה מזוודת הכסף של סטנלי ילנטס הראשון.
בנוסף, זוהי הסיבה שגם בסוף הספר, כאשר אפס וסטנלי מוצאים את המזוודה, מוטבע עליה השם סטנלי ילנטס - הכוונה לסטנלי ילנטס הראשון, שעשה הון בבורסה ונשדד בידי קייט בארלו.
הקומפוט של אפס הוא בעצם צנצנות ריבת האפרסקים של קתרין בארלו, אותן החליפה עם סם בתמורה לעבודתו, שנשמרו מתחת לספינתו.
הסירה שמתחתיה מוצא אפס מקלט היא סירתו של סם מוכר הבצלים, שהתנגשה בסירתו של "טרוטה" ווקר ונשארה על אדמת האגם, גם לאחר שהתייבש.
זוהי גם הסיבה ששמה הוא "מרי לו" - על שם אתונו של סם.
המפקחת, למעשה, היא ממשפחתו של צ'ארלס ווקר ולינדה מילר ולכן היא כל כך מחפשת את האוצר של קייט בארלו.
הוריה אילצו אותה לחפור כל חייה כשהייתה ילדה רק כדי למצוא את האוצר, ולכן הילדים במחנה חופרים בורות.
רגליו של "טרוטה" ווקר הסריחו כמו דגי הטרוטה, בדיוק כפי שהסריחו כמאה ועשר שנים לאחר מכן רגליו של שחקן הפוטבול קלייד "רגליים מתוקות" ליווינגסטון.
הלטאות המנומרות לא נשכו את סטנלי ואפס מפני שאכלו בצלים, כפי שסם ציין; לטאות מנומרות שונאות בצלים.
לא מן הנמנע כי ישנו קשר משפחתי בין שתי הדמויות.
בעקבות רצח סם לא יורד עוד גשם בגרין לייק.
יומיים לאחר שמגיע סטנלי מופיע ענן וכשהוא עוזב עם עורכת הדין והקטור, לאחר ניסיונות כושלים מצד המפקחת ליטול את מזוודת השלל של סטנלי ילנטס הראשון, יורד לראשונה גשם שמהווה אות לביטול הקללה על גרין לייק שנגרמה בעקבות רצח ווקר (שהמפקחת היא צאצאיתו) את סם.
סיפור אבותיו הקדמונים של סטנלי
אליה ילנטס (סבי-סבו של סטנלי)
סטנלי ילנטס הראשון (אבי-סבו של סטנלי)
קתרין בארלו (קייט "המנשקת" בארלו)
לינדה מילר (אשתו של צ'ארלס)
סטנלי ילנטס הרביעי ("איש המערות")
אביו של סטנלי-סטנלי ילנטס השלישי
בשנת 2003 יצא סרט מבוסס על הספר, בהפקת אולפני וולט דיסני.
הבמאי היה אנדרו דייוויס, והוא ליהק את אביו, השחקן נתן דייוויס, לשחק את סבא ילנטס.
בסרט כיכבו: שיה לה באף, סיגורני ויבר, ג'ון וויט, וטים בלייק נלסון.
הופיעו גם: הנרי וינקלר ופטרישה ארקט, דולה היל וארת'ה קיט.
הסופר, לואיס סקר, כתב את התסריט ואף מופיע בסרט ב"הופעת קמע".
בּוֹרוּסִיָה מֵנְשֶׁנְגְלַדְבָּך (מגרמנית: Borussia Mönchengladbach) היא קבוצת כדורגל מן העיר מנשנגלדבך שבגרמניה, המשחקת בבונדסליגה שבגרמניה.
זהו המועדון הרביעי בגודלו בגרמניה, ויש לו מעל ל-30,000 חברים.
ב-60 שנותיה הראשונות שיחקה קבוצת הכדורגל תחת מספר שמות, בליגות הנמוכות בגרמניה, מלבד בתקופת הרייך השלישי, כאשר שיחקה בשתי עונות באחת מ-16 הליגות מן הדרג הראשון בגרמניה.
בשנת 1960 זכתה לראשונה בגביע הגרמני, ושנה לאחר מכן שינתה את שמה לשם הנוכחי, בורוסיה מנשנגלדבך.
בעונת 1965/1966 עלתה לראשונה לבונדסליגה.
הקבוצה זכתה לראשונה באליפות הבונדסליגה בשנת 1970. בעשור שלאחר מכן זכתה במספר אליפויות נוספות ובגביע הגרמני בפעם נוספת.
בשנות השבעים של המאה ה-20 זכתה בסך הכול בשמונה תארים.
עד 1964 שיחקה מנשנגלדבך ברגיונליגה (כיום הליגה הרביעית).
עובדה זו לא מנעה ממנה לזכות בגביע הגרמני ב-1960, לאחר שגברה במוקדמות על פ.צ.
קלן, בחצי הגמר על המבורג ובגמר ניצחה את קרלסרוהה 2:3.ב-1964 סיימה הקבוצה בראש הליגה השנייה, ושובצה ב-1965 בבונדסליגה (יחד עם באיירן מינכן שגם היא שובצה לראשונה בבונדסליגה באותה שנה).
ב-1964 מונה הנס וייסוויילר למאמן הקבוצה ותחת הדרכתו הפכה בורוסיה מנשנגלדבאך תוך שלוש שנים לכוח עולה בכדורגל הגרמני, ובלטה בעיקר בסגנון ההתקפי שלה שהתבטא בכיבושי שערים רבים.
הקבוצה התבססה על סגל צעיר שהביא לכינויה "Die Fohlen" (הסייחים) שדבק בה מאז.
היה זה תור הזהב של הקבוצה, ובלטו בה גינטר נצר, יופ היינקס, ברטי פוגטס ברנד רופ, הרברט לאומן, הרברט וימר והשוער מנפרד קלף.
בעונת 1970/1969 זכתה מנשנגלדבך לראשונה באליפות גרמניה, כשהקדימה את יריבתה הגדולה באותן שנים, באיירן מינכן.
גם בשנה העוקבת, 1971/1970, הקדימה מנשנגלדבאך את באיירן מינכן והייתה לקבוצה הראשונה בבונדסליגה שזכתה בשתי אליפויות רצופות.
בשנה שלאחר מכן הייתה ידה של באיירן מינכן על העליונה: היא זכתה באליפות ומנשנגלדבך סיימה במקום השלישי (במקום השני סיימה שאלקה 04).הקבוצה הגיעה לגמר גביע אירופה לאלופות פעם אחת, בשנת 1977, והפסידה לליברפול בתוצאה 3:1, במשחק אשר התקיים בסטאדיו אולימפיקו שברומא.
הקבוצה זכתה פעמיים בגביע אופ"א, בשנים 1975 ו-1979.
בשנות ה-80 לא הצליחה לזכות בתארים נוספים למרות היותה אחת הקבוצות החזקות בגרמניה.
לעומת זאת, בשנות ה-90 התמודדה הקבוצה עם קשיים והייתה על סף ירידה לליגת המשנה במספר עונות.
ב-1999 ירדה בפעם הראשונה בתולדותיה לבונדסליגה השנייה, שם שיחקה במשך שתי עונות.
גם בשנים שלאחר מכן נתקלה בקשיים רבים.
המועדון נקט מספר פעולות במטרה לשפר את מצבו הכלכלי.
הקבוצה עברה לשחק ב-2004 בבורוסיה פארק, אצטדיון חדש וגדול יותר מקודמו.
בעונת ירדה הקבוצה לליגת המשנה, אך כעבור עונה חזרה לליגה הבכירה.
בעונת 2011/12 סיימה במקום הרביעי בבונדסליגה, מקום שהקנה לה כרטיס לפלייאוף ליגת האלופות, בו הפסידה 3–4 בסיכום שני המשחקים לדינמו קייב.
באותה עונה כוכב הקבוצה היה מרקו רויס, שאף נבחר לשחקן השנה בגרמניה באותה השנה, ונמכר בסוף אותה עונה לבורוסיה דורטמונד בתמורה ל-17 מיליון יורו.
בעונת 2013/14 סיימה מנשנגלדבך במקום השישי בבונדסליגה, וזכתה בכרטיס למוקדמות לליגה האירופית.
בעונת 2014/15 סיימה הקבוצה במקום השלישי, דבר שהקנה לה מקום בליגת האלופות.
בעונת 2019/20 סיימה מנשנגלדבאך במקום הרביעי, מה שהקנה לה מקום בעונת 2020/2021 בליגת האלופות, בה היא הודחה בשלב שמינית הגמר תוך שהיא גוברת בשלב הבתים על אינטר מילאנו ועל שחטאר דונצק במאבק על שני המקומות הראשונים בשלב הבתים.
בשלב שמינית הגמר הודחה על ידי מנצ'סטר סיטי.
בּוּרוּשָׁסְקִי (אורדו: بروشسکی - burū́šaskī, תעתיק מדויק: בֻּרוּשָׁסְכִּי) היא השפה של בני בורושו החיים בגילגיט-בלטיסטן הנשלטים על ידי פקיסטן ונמצאים במחלוקת בינה לבין הודו ובג'אמו וקשמיר שבהודו.
מספר הדוברים מוערך בכ-87,000, והוא נמצא ככל הנראה במגמת עלייה.
בורושסקי היא שפה מבודדת, אך יש מספר השערות באשר לקשר שלה עם שפות אחרות.
ביניהן ההשערות לגבי הקשר לשפות קווקזיות ולשפות יניסייות (בסיביר).
בורושסקי מכילה מספר רב של מילים שאולות מאורדו ומשפות דראווידיות המדוברות בקשמיר, אך רוב אוצר המילים הוא מקורי.
כמו כן קיים מספר רב של מילים שאולות מבורושסקי בשפות הדארדיות, שהן תת-קבוצה בקבוצת השפות הודו-איראניות.
ככל הנראה מעולם לא הועלתה השפה על הכתב.
לעיתים משתמשים בגרסת אורדו של הכתב הערבי, אך אין אורתוגרפיה קבועה לכתיבת בורושסקי.
הבלשנים החוקרים את השפה משתמשים באלפבית הפונטי הבינלאומי.
+פונמות בבורושסקי סדקי ענבלי וילוני חכי מכתשי־חכי כפוף שיני דו־שפתי אפיŋnm סותם *qʰgkʰɖʈʰdtʰb*pʰ מחוכך*ʥ*ʨʰ*ɖʐ*ʈʂʰ *ʦʰ חוכך hʁ ɕ ʂzs מקורב(צדי)[w][j]ɻl רוטטr* תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
הפונמות נהגות כאלופוני [qʰ ~ qχ ~ χ] [pʰ ~ pf ~ f] בהתאמה
בניב "יאסין" אין מחוככים מנושפים
לעיתים נהגים [ʐ ʑ] בהתאמה
אלופוני /i u/ בהתאמה לפני תנועות מוטעמות
בורוסיה פארק שבמנשנגלדבך, גרמניה, הוא האצטדיון הביתי של קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה.
אצטדיון זה נפתח בשנת 2004, לאחר שאצטדיונה הקודם של הקבוצה, אצטדיון בוקלברג, לא תאם את תקני הבטיחות הבינלאומיים.
אצטדיון בורוסיה פארק יכול להכיל עד 54,067 צופים, שמהם 16,145 מקומות עמידה כמקובל בגרמניה.
במשחקים בינלאומיים, בהם אסורים מקומות לעמידה בלבד, האצטדיון יכול להכיל עד 46,249 צופים.
בורונדי משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996).
כבר במשחקים הראשונים בהם השתתפה, זכה ספורטאי בורונדי במדליה אולימפית, ונוסטה ניונגאבו, שזכה במדליית הזהב בריצת 5000 מטר.
בארבע האולימפיאדות הבאות לא הצליחו הספורטאים הבורונדים לשחזר את ההישג, אך כמה מהם רשמו הישגים נאים: אלוייס ניזיגאמה סיים במקום התשיעי בריצת 10000 מטר באולימפיאדת סידני (2000) ופרנסין ניונסאבה סיימה במקום השביעי בריצת 800 מטר באולימפיאדת לונדון (2012).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפרה ניונסאבה את הישגה, וזכתה במדליית כסף, המדליה האולימפית השנייה של בורונדי, והראשונה מזה 20 שנה.
בורונדי מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
בורונדי השתתפה לראשונה ב בבייג'ינג (2008), כששלחה משלחת של שלושה ספורטאים למשחקים.
במשחקי החורף לא נטלה בורונדי חלק מעולם.
משלחת הספורטאים של בורונדי למשחקים בבייג'ינג כללה שלושה אתלטים, גברים כולם.
שניים מהם התחרו בריצת 1500 מטר, ואחד בריצת 5000 מטר.
איש מהם לא זכה במדליה פאראלימפית, אך רמי ניקובימזה, שהתחרה בריצת 5000 מטר סיים את התחרות במקום החמישי.
בורות לוֹץ הוא מקבץ של 17 בורות מים בהר הנגב המפוזרים על פני שטח של שני קמ"ר, בקרבת הר רמון.
ליד הבורות נמצא גם מערכת מאגורה.
במטרה למנוע את סתימת הבורות בסחף נחצבו בורות שיקוע.
כשמונה מהבורות עדיין מתמלאים במים בעונות החורף.
באתר הבורות נמצאת גם אלה אטלנטית עתיקה.
באזור פריחה רבה בחודשי החורף והאביב, בעיקר עקב הקרבה למקורות מים.
הבורות היו אתר שלא הוביל אליו כביש עד תחילת שנות ה-80 והישראלים כמעט ולא הגיעו אליהם.
האתר נבדק על ידי נלסון גליק בשנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1980, בעקבות הסכם השלום עם מצרים, התגברה ההתעניינות בנגב, נפרץ כביש 171 אל אתר הבורות והתקיימו במקום חפירות ארכאולוגיות ועבודות ניקיון ושחזור במסגרת המפעל ע"ש יוסי יפה של בני המושבים.
עד חפירות אלו ההנחה הרווחת של יוחנן אהרוני הייתה שהבורות נחפרו בתקופת שלמה במאה ה-10 לפנה"ס ושהם היו פעילים עד גלות בבל.
אולם בעקבות גילוי עתיקות מהתקופה הכנענית באתר, החלה להתגבש הסברה שהבורות עתיקים יותר.
כיוון שהאזור הוא אחד המבודדים בישראל וכמות זיהום האור בו מזערית, הוא מהווה אתר פופולרי לתצפיות אסטרונומיית חובבים.
באתר חניון מטיילים גדול הכולל משטח חנייה, מסתורים מהרוח, מי שתייה ובתי שימוש.
בורורי (Bururi) היא עיר הבירה של מחוז בורורי שבדרום בורונדי.
נכון לשנת 2012 אוכלוסיית העיר מונה 20,764 תושבים.
ב-29 באפריל 1972 התרחש בעיר טבח בו חמושים מבני ההוטו ביצעו הפיכה, הדיחו את אנשי משטרו של הנשיא מיקומברו מבני הטוטסי והכריזו על הקמת רפובליקה חדשה.
שבוע לאחר מכן דוכאה ההפיכה על ידי כוחות צבא בורונדי.
בחודשים לאחר מכן בוצע טבח בקרב בני ההוטו.
בורון ניטריד הוא תרכובת כימית שנוסחתה BN.
זהו סריג אטומרי המורכב ממספר שווה של אטומי בור וחנקן.
כיוון שהבור והחנקן שכנים לפחמן (הבור בטור 3, הפחמן בטור 4 והחנקן בטור 5) הרי שהחומר איזו-אלקטרוני לפחמן, ובהתאם מופיע בשתי צורות המזכירות את הצורות האלוטרופיות של הפחמן: יהלום וגרפיט.
הצורה ההקסגונלית דומה לגרפיט, בנויה גם היא ממישורים של אטומים קשורים קוולנטית במבנה דמוי חלת דבש של משושים צמודים שביניהם פועלים כוחות ואן דר ואלס חלשים.
עם זאת, בניגוד לגרפיט, בורון ניטריד הקסגונלי מבודד חשמלית כיוון שלא נוצר אל-איתור של האלקטרונים בין המישורים.
בשונה מגרפיט הלוחות בבורון ניטריד אינם מוסטים אלא מסודרים כך שאטום חנקן נמצא מעל אטום בור בלוח השכן בשל קוטביות הקשר B-N.
הצורה הקובית של בורון ניטריד מזכירה יהלום: כל אטום במרכז טטראדר וקשור בקשר קוולנטי יחיד ל-4 אטומים שכנים (כל אטום בור ל-4 אטומי חנקן וכל חנקן ל-4 אטומי בור).
בהתאם, הצורה הקובית קשה כמעט כיהלום ומשמשת כחומר שחיקה לליטוש.
בורון ניטריד נדיר מאוד בטבע ונמצא רק בגרגרים בגודל מיקרוני בסלעים עשירים בכרום בטיבט.
מייצרים בורון ניטריד בתגובה של חומצה בורית או בורון טריאוקסיד עם אמוניה בטמפרטורה של 900°C באווירה של חנקן:
או עם שתנן בטמפרטורה שמעל 1000°C:
התוצר הראשוני הוא בורון ניטריד אמורפי אותו הופכים לבורון ניטריד הקסגונלי על ידי חימום בזרם חנקן בטמפרטורה של 1500°C.
בורון ניטריד קובי מיוצר על ידי חימום לטמפרטורות גבוהות יותר בלחץ גבוה - 5 ג'יגה פסקל.
בורון ניטריד יציב מאוד בטמפרטורות גבוהות: הצורה ההקסגונלית יציבה באוויר עד 1000°C, בריק עד 1400°C ובאווירה אינרטית עד 2800°C.
יציבות הצורה הקובית דומה: חימום באוויר או בחמצן בטמפרטורה של כ-1300°C תיווצר שכבת מגן של B2O3, חימום ל 1525°C למשך 12 שעות (או ל 1550°C-1600°C בריק) יביא למעבר מהצורה הקובית להקסגונלית.
בורון ניטריד יציב גם מבחינה כימית, ואינו נתקף על ידי חומצות.
ניתן לאכל את החומר בבסיסים או ניטרידים מותכים דוגמת KOH, LiOH או Li3N.
בשל העמידות התרמית והכימית הגבוהה, משתמשים בבורון ניטריד לייצור מכשור המיועד לטמפרטורות גבוהות.
בורון ניטריד הקסגונלי הוא חומר סיכה טוב לטמפרטורות גבוהות (עד 900°C) ונמוכות והוא שימושי במיוחד כאשר נדרש חומר סיכה מבודד ויציב מבחינה כימית (כך שלא ניתן להשתמש בגרפיט).
יכולת הסיכה של בורון ניטריד, בניגוד לזו של גרפיט, אינה דורשת הימצאות מולקולות מים או גז בין השכבות, כך שניתן להשתמש בו גם בריק, למשל בחלל.
משתמשים בבורון ניטריד כמסכך במוצרי קוסמטיקה, צבעים, חומרים דנטליים ובעפרונות.
בשל העמידות התרמית והכימית משתמשים בחומרים קרמיים מבורון ניטריד לציוד המיועד לטמפרטורות גבוהות.
משלבים בורון ניטריד הקסגונלי בקרמיקות, מסגים, שרפים, פלסטיק וגומי ומקנים בכך לתוצרים תכונות סיכוך עצמי השימושיות ביישומים דוגמת מסבים.
תוספת החומר לפלסטיק מורידה את ההתפשטות התרמית ומעלה את מוליכות החום ואת ההתנגדות החשמלית.
החומר משמש גם כמצע להתקני מוליכים למחצה, לייצור חלונות שקופים לגלי מיקרו ועוד.
בבורון ניטריד קובי משתמשים כחומר ליטוש.
יתרונו על יהלום הוא באדישותו לברזל וניקל שיהלום יוצר איתם תרכובות קרביד, בעוד יהלום עדיף לליטוש אלומיניום ואבן.
בורון ניטריד קובי משולב בכלי חיתוך.
יוצרו פולרנים מבורון ניטריד ובפרט ננו-צינוריות הדומות לננו-צינורית פחמן פרט להיותן מבודדות, בעוד לננו-צינוריות פחמן מוליכות מתכתית או שהן מוליכות למחצה.
בּוּרוֹס (בשוודית: Borås) היא עיר במחוז וסטרה ייטלנד שבשוודיה.
העיר בורוס קיבלה את זכויותיה בשנת 1621 על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה.
הסיבה הייתה לתת לסוחרים מקום חוקי למכור את סחורותיהם.
העיר התפתחה זמן קצר לאחר שנוסדה.
לאחר מאה שנים אוכלוסיית העיר גדלה ל-2,000 תושבים.
בורוס הושחתה על ידי שריפות ארבע פעמים בשנים: 1681, 1727, 1822 ו-1827. כנסיית קארולי שבעיר הוא המבנה הישן ביותר בעיר ועמד בכל השריפות.
בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 הייתה בורוס מרכז תעשיית הטקסטיל בשוודיה.
המשרדים הראשיים של החברה SWEDAC נמצאים בעיר, כמו כן גם של חברת Ericsson אשר לה יש מפעל ייצור גדול בעיר.
בפארק התעשייתי, קיימות חברות רבות שמתמחות בלוגיסטיקה.
התעשיות בבורוס משתפות פעולה עם אוניברסיטת בורוס והמוסד הטכנולוגי SP של שוודיה.
בעיר נמצאים השעון האטומי של שוודיה, המוסד הטכנולוגי מבצע מחקרים שונים כדי לקדם את הגנת הצרכן.
קבוצת הספורט המצליחה ביותר בעיר היא קבוצת הכדורגל אלפסבורג, אלופת שוודיה בשנים 2006 ו-2012. המועדון נוסד בשנת 1904 אך קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1906. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא בורוס ארנה, תכולת האצטדיון היא 16,000 מקומות ישיבה.
מדי הקבוצה הם בצבעים צהוב ושחור (תלבושת בית).
מועדונים אחרים הם HC בורוס, קבוצת ההוקי קרח של העיר, ובורוס רינוס, קבוצת הפוטבול של העיר.
בורוס אירחה את טורניר הכדורמים, XIII FINA World Masters Championships 2010 בין 28 ביולי עד 6 באוגוסט.
לאחר מלחמת העולם השנייה הגיעו לבורוס כ-400 משפחות של פליטי השואה.
במהלך השנים לאחר מכן עזבו רובם לארצות הברית.
בשנת 1955 נותרו בבורוס כ-80 משפחות יהודיות שהחזיקו מורה מישראל שלימד את הילדים עברית.
בורז' היא עיר בצרפת על נהר יוור והיא הבירה של מחוז שר.
קבוצת כדורסל נשים "בורז'" היא בין החזקות בצרפת ו-3 פעמים זכתה ביורוליג.
שם העיר נובע או משם התושבים המקוריים, הביטוריגים, או מהמילה הגרמנית בורג, שמשמעותה יישוב או כפר.
הקלטים קראו לעיר אווראיכון, והלטינים אוואריקום.
במלחמת גאליה, הגאלים דגלו בטקטיקה של אדמה חרוכה.
וכאשר עברו בבורז' התחננו בפניהם אזרחי בורז' שייחוסו על עירם.
הגאלים הסכימו עקב היות העיר מבצר מוקף ביצות שקל להגן עליו.
לאחר המצור על העיר נכבשה והושמה העיר על ידי הכוחות של יוליוס קיסר, ורק 800 תושבים ניצלו.
בורז' הוכרזה כעיר רומית והוקמו בה אמות מים, מרחצאות ואמפיתאטרונים.
החומה של העיר, בגודל 40 הקטאר, נבנתה בחלקה מאבנים שנלקחו ממבנים ציבוריים שנהרסו במלחמה.
הקתדרלה הגותית בעיר נבנתה במאות ה-12-13 והיא אתר מורשת עולמי.
בשנת 1463 בעיר הוקמה אוניברסיטה שנסגרה בתקופת המהפכה הצרפתית.
הערים התאומות של בורז' הן:
הבורורו (שם מדעי: Mazama bororo), הוא מין של אייל, שגילויו חדש יחסית, בגודל קטן-בינוני בסוג מזאמה, אשר חי במזרח אמריקה הדרומית לחופי האוקיינוס האטלנטי.
הוא תואר מדעית רק בשנת 1996 על ידי הגנטיקאי הספרדי פרופסור חוסה דואטרה לאחר שהתגלה מספר שנים לפני כן, והוא דומה מאוד למזאמה אדומה ולמזאמה ננסית.
טווח התפוצה שלו מצומצם למדי, ומצבו נחשב למאוים.
בשנת 1908 עם גילויו של הצ'וני הקטנטן דמוי הפודו שחי בפרו ובוליביה, היה נראה לחוקרים שמדובר במין האחרון של המזאמה שהתגלה.
על פי ניתוחים גנטיים, נמצא שלאותו פרט היה מספר דיפלואידי של 32 כרומוזומים, שונה לגמרי ממיני המזאמה האחרים.
דואטרה שביצע מחקרים על מזאמות נוספות שנתפסו במדינות סאו פאולו ופרנה, הוכיח לבסוף שאכן מדובר במין חדש שטרם היה ידוע והרשימה האדומה של IUCN הסתמכה על ממצאיו בהפיקה דו"ח שימור נפרד.
דואטרה גם כתב את התיאור הרשמי של המין.
מבחינה חיצונית ומורפולוגית, הבורורו בעל הגודל הבינוני מהווה צורת ביניים בין מזאמה אדומה למזאמה ננסית.
גוני הפרווה עם זאת, דומים יותר למזאמה האדומה.
יש לו גובה כתפיים של כ-50 ס"מ, ומשקל ממוצע של 25 ק"ג; אורך הראש והגוף שלו כ-90 ס"מ.
השדרה גמישה ומתעגלת כקשת, והגורם העיקרי לכך הוא האנטומיה של הרגליים אשר הקדמיות קצרות באופן ניכר מהאחוריות; צורת גוף זו מותאמת לפרסתני יער קטנים הנעים בצמחייה צפופה.
הצוואר קצר ועבה, והראש קצר ומשולש.
העצמות שמתחת לעיניים בולטות על רקע הפנים.
העיניים בגודל בינוני, האף גדול, והלוע צר ומעוגל.
האוזניים קטנות, רחבות וחלקות, וצורתן עגלגלה.
לזכרים יש זוג קרניים קטנות, חדות ופשוטות, וחוסר הסיעופים מקל עליו לנוע בסבך מבלי שהקרניים יסתבכו בענפים.
נקבות הבורורו חסרות קרניים, אך מעבר לכך הן זהות לזכרים במבנה הגוף וצבע הפרווה.
אצל שני הזוויגים הזנב עבה ורחב.
הפרווה של הבורורו קצרה ודקה, ובעלת גוון כללי בצבע אדום או כתום הנוטה להיות כהה בעיקר בגב ובצלעות.
במקרים מסוימים, ישנה שדרת נקודות דהויות על העורף והכתף.
הצוואר נוטה להיות בצבע חום אפרפר בהיר וחיוור, ולעיתים הוא משחיר מעט על העורף והכתף.
יש כתמים לבנים על בסיסי האוזניים, קצה הלסת, הגחון, המפשעה, פנים הרגליים, תחתית הזנב והחזה.
בעוד שהרגליים הקדמיות זהות בצבען לגווני הגוף, הרגליים האחוריות נוטות להיות שחורות במיוחד בחלקן האחורי.
הראש בצבע אדמדם-אפרפר, להוציא כתמים בהירים סביב העיניים, וכתם שחרחר דהוי המשתרע על המצח והחרטום.
מעל הפרסות הכהות יש בדרך כלל כתמים בהירים.
מאחר שהבורורו הוא מין אייל "חדש" יחסית, טרם ניתן לקבוע את תפוצתו האמיתית.
ככל הידוע הוא אנדמי לברזיל, ומצוי בה ב-3 המדינות הברזילאיות הבאות: מזרח פרנה וסנטה קטרינה ודרום סאו פאולו.
בעת הגילוי שלו ב-1992, חוקרי הטבע העריכו את טווח התפוצה שלו על בסיס הנוכחות שלו בשבי.
אוכלוסיית הבר הראשונה התגלתה בפארק מדינה בין 2000 ל-2002. מאז, הבורורו התגלה רק בעוד 9 תחומים אחרים, ונראה שהוא מוגבל לאזור האקולוגי בדרום היער האטלנטי על קו הרוחב חוג הגדי ב-"22 '26 23° דרום" לחופי האוקיינוס האטלנטי.
האקלים באזור זה הוא סוב טרופי לח.
אחד מהאזורים העיקריים שבהם ידועה אוכלוסייה של בורורור הוא המורדות של הר פרנאפיאקבה בסאו פאולו.
אין מידע רב על האקולוגיה של הבורורו.
הוא יונק זהיר וחששן הפעיל לרוב בגפו, להוציא את תקופת הרבייה שאז הוא נראה לזמן מה עם בן זוג.
הוא ככל הנראה פעיל דמדומים, ומסתמך רבות על ההסוואה שלו ביער החשוך כהגנה מפני טורפים כדוגמת יגואר.
הוא אוכל פירות ואוכל עשב, וכן ניזון ממקורות צמחיים שונים כמו שתילי כרוב, קוקוס, לבבות דקל, שורשים וכדומה.
הוא משחק תפקיד משמעותי בהפצת זרעי פירות וצמחים על פני היער.
תוחלת החיים הממוצעת שלו בטבע כ-5 שנים.
הבורורו מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU); יש לכך מספר סיבות: המין כאמור אנדמי לטווח מצומצם בברזיל, ובהתחשב בשטחו הכולל ובתי הגידול המתאימים בו, נראה שהאומדן של האוכלוסייה הבוגרת קטן מ-10,000 פרטים.
על פי הצפי, האוכלוסייה הבוגרת תמשיך לרדת בהדרגה עקב מספר איומים שימשיכו גם בשנים הבאות כמו ציד וטריפה על ידי כלבי בית שהפכו לפראים.
המין גם מאוים מאוד עקב אובדן בית גידול ופגיעה באיכות היער על ידי המרת שטחים ממנו לגידולים חקלאיים כמו בננה ואקליפטוס.
איום אפשרי אחר הוא תחרות על מקורות מחייה עם איילים אחרים כמו המזאמה האדומה.
על פי הרשימות הארציות והאזוריות של עולם החי הברזילאי הנתון בסכנה הכחדה, האיומים הקבועים על המין הם ציד לא חוקי, אובדן בית גידול הכולל גם שינויים שנעשים בבית הגידול על ידי ניצול לא חוקי של לבבות דקל, טריפה על ידי טורפים טבעיים וביתיים.
איום אפשרי גם עשוי להיות מצד התפשטות מחלות זיהומיות של בקר.
המסגרת המשפטית העיקרית בברזיל לניהול של מינים בסכנת הכחדה וההגנה אליהם, הם הרשימה הלאומית הראשית של מינים בסכנת הכחדה, ורשימת היונקים המאוימים של פרנה.
בין הפעולות העיקריות ניתן למנות חקיקה ציבורית, טיפוח בית גידול מתאים, מחקרים ביולוגים וסקרי תפוצה, והקמת תוכניות שימור לאתרים ספציפיים.
רמת יישום התוכנית נבדקה לראשונה בנובמבר 2015.
אומדן האוכלוסייה העולמי של הבורורו מוערך בכ-8,500 פרטים בוגרים.
בורונדי משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010).
לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הבורונדיים שתי מדליות, זהב וכסף, בענף האתלטיקה.
ההשתתפות של ספורטאי הנוער הבורונדיים היא בעיקר סמלית.
המשלחת הראשונה של בורונדי למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה ולא הגיעה להישגים.
השתתפותה של המשלחת הייתה סמלית.
המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה 8 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שבורונדי שלחה עד כה.
המשלחת הגיעה להישג משמעותי בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית כסף בריצת 3000 מטר נערים, וסיום במקום הרביעי בריצת 2000 מטר מכשולים נערים ומקום חמישי בריצת 3000 מטר נערות.
המשלחת השתתפה גם באופן סמלי בתחרויות בענפים טניס וכדורעף חופים.
בורוסומאב (burosumab) הידוע גם כ-KRN23, הוא נוגדן חד-שיבטי, המצוי בתרופה קריסויטה (crysvita) ומיועד לטיפול של תת-זרחן בדם (היפופוספטמיה X-linked (XLH)).
בורוסומאב אושר לשיווק על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) להתוויה זו, בחולים בגילאים של שנה אחת ויותר, ב-17 באפריל 2018. אישור ה-FDA ניתן תחת ההגדרה של "טיפול פורץ דרך" ו"תרופת יתום".
התרופה כלולה בסל התרופות בישראל, החל מ-1 בינואר 2019 ומיובאת לישראל, על פי הצורך, תחת אישור של משרד הבריאות.
תת-זרחן בדם בתאחיזה ל-X היא מחלה תורשתית המאופיינת על ידי רמות נמוכות של זרחן בדם.
רמות הזרחן נמוכות, מכיוון שהוא מעובד בצורה אבנורמלית בכליות, מה שגורם לאיבוד של זרחן בשתן ומוביל לעצמות רכות וחלשות (רככת).
XLH מאובחנת בדרך כלל בתקופת הילדות.
מאפייני המחלה כוללים: רגליים כפופות, קומה נמוכה, כאבי עצמות וכאבי שיניים חמורים.
התרופה פותחה על ידי חברת אולטרג'ניקס (Ultragenyx) תחת הסכם לשיתוף פעולה, עם קיואה האקו קירין (Kyowa Hakko Kirin).
בעוד בורוסומאב נמצא יעיל לטיפול של היפופוספטמיה X-linked, המכון הלאומי הבריטי למצוינות בבריאות, העלה חששות לגבי יחס עלות-יעילות של הטיפול החדש.
בּוֹרוֹפַגִיִים (שם מדעי: Borophaginae) היא תת-משפחה של טורפים נכחדים ממשפחת הכלביים אשר חיו באמריקה הצפונית במהלך תקופת האוליגוקן עד המיוקן לפני 40-2.5 מיליון שנה.
הם מכונים גם "כלבים מרסקי עצמות", עקב דמיון שיניהם והלסתות שלהם ללסתות צבוע (ואולם לסתות הצבוע חזקות יותר).
בני המשפחה התפתחו באמריקה הצפונית, כנראה מההספרוקיוניים (Hesperocyoninae) כשהראשון מביניהם היה הארכאוקיון (Archaeocyon), טורף דמוי-שועל שהיה אוכל-כול ובהמשך התפתחו למגוון סוגים, שחלקם אוכלי כל שדמו לראקוניים ואחרים כמו האפיסיון והבורופגוס היו גדולים יותר משאר הכלביים ותיפקדו כטורפי על מרשימים בעלי נשיכה חזקה.
לכלבים אלה היו 5 אצבעות ברגליהם, בדומה לדובים אך בניגוד ל-4 אצל הכלבים המודרניים.
תת-משפחה בורופגיים (Borophaginae) - נכחדה
בורופגוס (שם מדעי: Borophagus; מילולית: "כלב גרגרני") הוא סוג טורף נכחד ממשפחת הכלביים ותת-משפחת הבורופגיים.
הוא חי באמריקה הצפונית בתקופת המיוקן עד לסוף הפליוקן לפני 2–12 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה תואר לראשונה ב-1892 בידי החוקר אדוארד קופ ונקרא Osteoborus, אך מאובנים אלה עברו לכלביים אחרים כמו זאב בלהות או זאב אדוארד.
הבורופגוס היה קרובו של האפיקיון, גדול הכלביים מאז ומעולם.
בורופגוס הגיע לאורך 80 ס"מ בדומה לקויוט אך היה בעל מבנה מחוזק יותר והגיע למשקל 35–43 קילוגרם בממוצע.
מבנה שיניו ולסתותיו היו מחוזקות מאוד ודמו לאלה של צבועים וכך יכלו לפצח עצמות מטרפם.
מאובניו של כלב זה היו נפוצים לאורך מרבית אמריקה הצפונית, מה שמעלה שהם היו טורפים עיקריים במערכת ולא רק אוכלי נבלות, כמו הצבועים המנומרים.
הלסתות החזקות היו עוזרות להם גם לאכול פגרים ולנקות את המערכת האקולוגית.
באזור הם ניזונו ממיני גמליים, אנטילוקפריים, סוסיים, פקאריים וקרנפיים נכחדים.
לצידם חיו טורפים נוספים כמו ההאינדון, האגריותריום, הברבורופליס והשנחרבים בעלי ניבי החרב.
ייתכן שלהקות הזאבים יכלו לחטוף את טרפם של האחרונים או שהתחרות איתם גררה אותם להכחדה בסוף הפליוקן.
בורות רציונלית או בערות רציונליות היא הימנעות מרכישת ידע כאשר העלות המשוערת של קבלת השכלה בנושא עולה על התועלת הפוטנציאלית הצפויה מן ההשכלה הזו.
בורות סביב סוגיה מוגדרת כ"רציונלית", כאשר העלות הנדרשת לרכישת ידע שיפיק החלטה מושכלת בנושא, צפויה לגבור על כל רווח אפשרי שהפרט יכול לצפות לקבל באופן סביר מן ההחלטה הזו.
לכן, יהיה זה לא הגיוני מבחינתו לבזבז זמן ברכישת הידע הזה.
להחלטה מן הסוג הזה ישנן השלכות על איכות ההחלטות שיתקבלו על ידי מספר רב של אנשים, למשל, בבחירות הכלליות, בהן ההסתברות לכך שכל הצבעה אחת ישנה את התוצאה הסופית נמצא קרוב מאוד לאפס.
המונח נמצא בשימוש רחב בכלכלה, במיוחד בתאוריית הבחירה הציבורית, אך יש לו שימוש גם בתחומים אחרים שלומדים רציונליות ובחירה, כולל פילוסופיה (אפיסטמולוגיה) ותורת המשחקים.
את המונח תבע אנתוני דאונס בספרו "תיאוריה כלכלית של דמוקרטיה".
מעסיק מנסה לבחור בין שני מועמדים המציעים להשלים משימה בעלות של 10 שקלים לשעה.
משך הזמן הדרוש להשלמת המשימה עשוי להיות ארוך או קצר יותר תלוי במיומנות של מי שמבצע אותה, ולכן אינטרס המעסיק בלמצוא את העובד המהיר ביותר האפשרי.
נניח כי עלות יום נוסף של ראיון המועמדים היא 100 שקלים.
אם המעביד הסיק מהראיונות עד כה ששני המועמדים ישלימו את המשימה תוך 195 עד 205 שעות, האינטרס של המעסיק יהיה לבחור בין העובדים לפי מדד שניתן ליישם אותו בקלות (למשל, לזרוק מטבע) במקום להשקיע 100 שקלים על קביעת המועמד הטוב יותר, ולחסוך בכך, לפחות 100 שקלים למשימה.
במקרים רבים ההחלטה עשויה להתקבל על בסיס היוריסטיקה: מודל החלטות פשוט אשר אינו מדויק לחלוטין.
לדוגמה, בהחלטה על איזה מותג מזון מוכן הוא התזונתי ביותר, קונה עשוי פשוט לבחור את המוצר, למשל, עם כמות הסוכר הנמוכה ביותר, ולא לערוך מחקר השוואתי על כל המרכיבים החיוביים והשליליים בתזונה.
משווקים יכולים לנצל בורות רציונלית על ידי הגברת מורכבות ההחלטה.
אם ההבדל בערך בין מוצר איכותי למוצר לקוי הוא פחות מהעלות לביצוע ההשוואות הנחוצות כדי להבדיל ביניהם, הרי שהגיוני יותר לצרכן פשוט לעשות את הבחירה שלו מבין השניים הנוח יותר והזמין יותר.
לפיכך, האינטרס של יצרן המוצר בעל ערך נמוך יותר להרבות בתכונות, באפשרויות ובשילובי חבילות.
הדבר יגדיל את מספר הקונים אשר יחליטו שזה יותר מדי מורכב לקבל החלטה מושכלת.
פוליטיקה ובחירות מציגות אותה ההתנהגות במיוחד.
בעזרת הגדלת מספר הנושאים שאדם צריך לקחת בחשבון כדי לקבל החלטה רציונלית לגבי מועמדים או מדיניות, פוליטיקאים ופרשנים מעודדים הצבעה בנושא יחיד, הצבעה עם הקו המפלגתי, ג'ינגואיזם, מכירת קולות או זריקת חצים שכל אלה עשויים להטות מגרש המשחקים לטובת פוליטיקאים שאינם מייצגים את ציבור הבוחרים בפועל.
אין פירוש הדבר שהמצביעים מקבלים החלטות שטחיות ומוטות: אלא שבביצוע תחומי האחריות היומיומיים שלהם (כמו עבודה וטיפול במשפחה), לאנשים רבים אין את הזמן להקדיש לחקר כל היבט במדיניות המועמד.
אנשים רבים כל כך מוצאים את עצמם מקבלים החלטות רציונליות, כלומר הם מאפשרים לאחרים הבקיאים יותר בנושא לבצע את המחקר והם בונים את דעתם על סמך הראיות שהובאו.
הם בורים מבחינה רציונלית לא כי לא אכפת להם, אלא כי פשוט הזמן שלהם מוגבל.
מכיוון שיחס העלות/תועלת עולה עם הגדלת העלויות או הקטנת התועלת, אותה השפעה יכולה להתרחש כאשר פוליטיקאים מגנים על ההחלטות המדיניות שלהם מהעדפות הציבור.
במידה שהבוחרים תופסים את כוח קולותיהם כפחות שווים בהחלטה, יהיה להם פחות תמריץ להקדיש זמן כלשהו ללמוד לעומק פרטים על המועמד/המועמדים.
דוגמה יותר מיוחדת מתרחשת כאשר בוחר מזדהה עם מפלגה פוליטית מסוימת, בדומה לאימוץ מבקר קולנוע מועדף.
בהתבסס על ניסיון קודם, מצביע אחראי יבקש פוליטיקאים או מפלגה פוליטית שהחלטותיה לגבי מדיניות חברתית דומים למה שהמסקנות שלו היו אילו היה עושה ניתוח שלם למצב.
אך כאשר המצביעים מוצאים עצמם מסכימים עם אותה המפלגה או עם הפוליטיקאי במספר מחזורי בחירות, מצביעים רבים פשוט סומכים כי אותו הדבר ימשיך להיות נכון ו"מצביעים בחבילה", המכונה גם הצבעה בכרטיס ישר, במקום לבזבז זמן על חקירה מלאה של המצב.
חלק גדול מהתמיכה האמפירית ברעיון הבורות הרציונלית נשאבה ממחקרים על אדישות בוחרים, שהגיעו למסקנות חזקות במיוחד בשנות החמישים.
עם זאת, נראה כי האדישות צנחה בבת אחת בשנות השישים עם עליית הדאגה בנושאים, כמו מלחמת וייטנאם, והתגברות הקיטוב הפוליטי.
זה עולה בקנה אחד עם הציפיות מתורת הבחירה הציבורית: ככל שהאינטרס של הבוחרים בתוצאות החלטות המדיניות גדל, התועלת הנתפסת של ניתוח הנתונים (או הליכה לקלפי) עולה, כך שיותר אנשים ישקלו שזה הגיוני לתקן את בורותם.
בנוסף, בורות רציונלית נחקרת בגלל השפעתה הרחבה על ההחלטות שקובעים אנשים בעניינים שונים.
להשקעת זמן ואנרגיה בלימוד על הנושא הספציפי יש השלכות על תחומי החלטה אחרים.
אנשים מתעלמים לפעמים מכך כאשר מעריכים באופן לא מודע את עלות ההשקעה לעומת התשלום.
היתרונות החיצוניים של רכישת ידע בתחום אחד - הם היתרונות המתרחשים בתחומי החלטה אחרים ונתונים אפוא להתעלמות במחקר.
בורות הזפת בלה בריאה היא תצורה של מאובנים משומרים בתוך פארק הנקוק הסמוך ללוס אנג'לס, קליפורניה.
פארק זה מכיל מאות מאובנים של חיות שטבעו בבוץ טובעני בשכבות שונות והתמלאו בזפת ובאבק.
האתר הוכרז כאתר טבע לאומי של ארצות הברית.
מוזיאון פייג', הקרוי על שם החוקר ג'ורג' ס' פייג' (George C.
Page) מציג את המאובנים שהשתמרו בהם ודגמי חיות שונות שנמצאו בתוכם.
גם אוניברסיטת קליפורניה השקיעה הרבה בחילוץ המאובנים של האזור.
בורות הזפת בפארק נוצרו משכבה טבעית של שמנים כבדים מסוג גילסוניט (Gilsonite) שחלחלו מבטן כדור הארץ, והתכסו בשכבות נפט המופק מגופם של בעלי חיים.
כשהנפט בא במגע עם האוויר הוא מתקשה ונדבק וכך יוצר אספלט גבישי.
בורות תלולים נפוצים עד היום בפארק.
חלק מהמשקעים היו נוקשים יותר מאחרים, כך שהם יכלו ללכוד בקלות בעלי חיים שחצו אותם.
השרידים המוקדמים ביותר בפארק הם בני 38,000 שנה, במהלך סוף הפליסטוקן כשרובם השתמרו בטווח של 10 עד 20 אלף שנה מהיום - במשך עידן הקרח האחרון.
עד היום קיימים באתר בורות זפת טובעניים מסוכנים, אשר מגודרים מסביב.
בעבר התהלכו באזור קליפורניה מינים רבים של בעלי חיים, ביניהם מינים ענקיים נכחדים כמו ממותות, טיגריסים שנחרבים (המאובן הלאומי של קליפורניה), אריות אמריקאים, זאב בלהות, סוסים פרהיסטוריים, עצלני קרקע כמו המגלוניקס, דובי בולדוג ועוד.
נמצאו גם יצורים קטנים יותר כמו עופות, חרקים, זרעי צמחים ועוד.
בבורות אלה יש את הריכוז הגבוה ביותר של מאובנים בתוך בורות זפת.
ככל הנראה הסיבה היא שהבורות הפכו למלכודת טורפים - נראה שפרטים שנתקעו בבורות בהם צעדו משכו אחריהם טורפים גדולים רעבים והללו נתקעו יחדיו.