tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
באופן כזה מוסב המלכוד למישור הלכתי פנים-יהודי, ולא רק כקיים בספרה הפוליטית או כוויכוח שבין ישראל לעמים.
נקודה נוספת שמעלה גודמן היא ההסתמכות של שני הצדדים על משענת אידאולוגית.
כך נסמך הימין הדתי על האמונה – לא ייתכן שהאל יניח למדינת ישראל להתרסק ובפרט בגלל מעשה כמו ההתיישבות בחבלי מולדתה, היונק מיסודות אמוניים לפי הדתיים לאומיים.
ולעומת זאת – הסתמכותו של השמאל על הקהילה הבינלאומית ועל ערבויותיה, כמי שלא תאפשר למדינת ישראל להתמוטט בשל מענה לדרישה מוסרית.
ההסדרים המוצעים בספר הם כדלהלן:
הסדר חלקי שלפיו תינתן לפלסטינים אוטונומיה ויכולת תנועה רציפה ברוב שטחי יהודה שומרון, עם שמירה על בקעת הירדן כגבולה המזרחי של ישראל, מפאת חשיבותה האסטרטגית.
שמירה על השליטה הישראלית בשטחים תוך הפחתה משמעותית של החיכוך בין האוכלוסייה הפלסטינית לבין צה"ל, ועם מתן יכולת התבטאות לאומית לפלסטינים.
במאמר ביקורת על הספר שפורסם במוסף "ספרים" של הארץ במאי 2017, טען אהוד ברק שספרו של גודמן מנציח הטיית מחשבה ימנית.
לפי ברק, ההנחה המובאת בספר כאמת אמפירית ולפיה נסיגה מהשטחים היא נטילת סיכון ביטחוני אינה אלא אימוץ טענה אידאולוגית בלתי מוכחת של הימין.
לפי ברק, כל מומחי הביטחון תמימי דעים שלאחזקת השטחים אין כל יתרון ביטחוני.
ברק מבקר גם את טענתו של גודמן שלפיה השמאל נשען על אמון בהסדרים בינלאומיים ועל כוחה של הקהילה הבינלאומית לערוב לביטחונה של ישראל במקרה של נסיגה.
לדבריו, רוב השמאל הציוני נשען על כוחה הצבאי והכלכלי של מדינת ישראל כערובה לביטחונה בהווה ובעתיד, ואינו מטיל את יהבו על הקהילה הבינלאומית.
ברק מוסיף לטעון כי המהלך של גודמן, שבו הוא מציב את טיעוני השמאל והימין זה מול זה כשווים על המאזניים, כמוהו כמי שמאזן את טיעוני תומכי תורת האבולוציה, המוכחת בשלל הוכחות אמפיריות עם טיעוני השוללים אותה, המסתמכים על אידאולוגיה ולפיכך עצם הצבתם כשווי ערך היא גישה מוטית אנטי-אבולוציונית.
שבוע לאחר מכן התייחס גודמן למאמר הביקורת של ברק.
לדברי גודמן, ביקורתו של ברק נגעה רק לטיעון הביטחוני, וגם שם לא סיפק נתונים אלא דעות, גם אם הן דעות של מומחי ביטחון.
לדברי גודמן, "כשם שיהודים חרדים מכניעים את שיקול הדעת ההלכתי שלהם מול הדמות הרבנית, כך הוא [ברק] מצפה מהישראלים שיכניעו את שיקול הדעת האסטרטגי שלהם מול הדמות הביטחונית...
[אולם] בקרב רבים מהישראלים הנטייה לצייתנות נמוכה ואילו איכות הזיכרון – גבוהה.
האירועים שבהם נסיגות משטחים יצרו איומים אסטרטגיים על ישראל נחרטו היטב בזיכרון הקולקטיבי הישראלי.
האירועים שיצרו את החששות הרווחים כל כך מנסיגה חזקים יותר מסמכותן של דמויות ביטחוניות הטוענות שאין סכנה אסטרטגית בנסיגה".
מאידך, דיווח גודמן שלאחר ראיון שנערך עמו ב"מקור ראשון" קיבל לתיבת הדואר האלקטרוני שלו "מבול של הודעות...
בין היתר גם מרבנים מובילים ואישי ציבור, שהאשימו אותי בכך שאני אידאולוג שמאלני שמסווה את עצמו בתדמית של פילוסוף וחוקר רעיונות".
במרץ 2021 הופק הסכת מטעם בית אבי חי בשם "מפלגת המחשבות: הרעיונות הגדולים שמאחורי הפוליטיקה הישראלית" בהשתתפותם של מיכה גודמן ואפרת שפירא-רוזנברג, שעונתו השנייה, "מסוכסכים", מבוססת על הספר.
במהלך עשרות פרקים השניים דנים בנושאים שגודמן מעלה בספר ומציגים את תוכן הספר כדיון ושיחה של שניהם.
מלכוד 22 היא סדרת טלוויזיה סאטירית, קומדיה שחורה המבוססת על רומן באותו שם על ידי ג'וזף הלר ששודרה לראשונה ב-17 במאי 2019 ברשת Hulu בארצות הברית ורשת Sky Italia באיטליה.
בסדרה מככבים כריסטופר אבוט, קייל צ'נדלר, ג'ון רודניצקי, פיקו אלכסנדר יו לורי וג'ורג' קלוני, שגם מפיק ומביים לצד גרנט הסלוב, לוק דייוויס, דייוויד מיצ'ד, ריצ'רד בראון וסטיב גולין.
זהו סיפורו של המשתמט האומנותי, יוסריאן, מטילן במפציץ B-25 של חיל האוויר האמריקני במלחמת העולם השנייה אשר זועם כי אלפי אנשים שמעולם לא פגש מנסים להרוג אותו.
אבל הבעיה האמיתית שלו היא לא האויב, אלא הצבא שלו, אשר ממשיך להגדיל את מספר משימות שהם חייבים לבצע כדי להשלים את השירות שלהם.
מלכוד 22 הוא סרט מלחמה אמריקאי, קומדיה שחורה משנת 1970 שעובד מרומן בעל אותו שם מאת ג'וזף הלר.
העלילה נסובה סביב דמויות מטורללות בבסיס ים תיכוני בדיוני במלחמת העולם השנייה, ועובדה לתסריט על ידי הבמאי מייק ניקולס והתסריטאי באק הנרי (גם גילם תפקיד).
צוות השחקנים כלל את אלן ארקין, בוב בלבן, מרטין בלסם, ריצ'רד בנג'מין, השחקנית האיטלקית אולימפיה קרליסי, הקומיקאי הצרפתי מרסל דליו, ארט גרפונקל (בהופעת הבכורה שלו), ג'ק גילפורד, צ'ארלס גרודין, בוב ניוהרט, אנתוני פרקינס, אוסטין פנדלטון, פאולה פרנטיס, מרטין שין, ג'ון ווייט ואורסון וולס.
האי פּיאנוֹזָה בים התיכון, כשלושה-עשר קילומטרים דרומית לאֶלְבָּה.
קפטן ג'ון יוסאריאן, הוא חיל בחיל האוויר האמריקני, המשרת במפציץ B-25, מוצב בבסיס הים תיכוני בפיאנוסה במהלך מלחמת העולם השנייה.
יחד עם חברי הטייסת שלו, יוסאריאן מחויב להטיס משימות מסוכנות, אך לאחר שצפה בחבריו מתים, הוא מחפש אמצעי מילוט.
בפנייה מוחלטת לקצין המפקד שלו, אל"ם קת'קארט, שמגדיל ללא הרף את מספר המשימות הנדרשות.
יוסאריאן לומד שאפילו התמוטטות נפשית אינה סיבה לשחרור מהשירות כאשר דוק דאניקה מסביר לו את "מלכוד - 22" ששורר בחיל האוויר.
עצם הבקשה להשתחרר משירות בטענה לאי שפיות כדי לא למות מהווה בעצמה בקשה שפויה.
בעוד שמרבית הצוותים חוזרים אחרי עשרים וחמש, המספר המינימלי של המשימות המספר מוקפץ בסופו של דבר לשמונים משימות בלתי ניתנות להשגה; זאת בשל השתוקקותו של קולונל קת'קארט לפרסום.
הציות למספר המטורף הזה קורא לתקנה 22 שלשמה, כפי שהוסבר על ידי דוק דאניקה, יש מלכוד: טייס צריך להיות משוגע כדי להטיס עוד משימות, ואם הוא משוגע הוא לא יהיה כשיר לטוס.
עם זאת, אם טייס יסרב להטיס משימות נוספות, זה מעיד שהוא שפוי, מה שאומר שהוא יהיה כשיר להטיס את המשימות.
"מלכוד" מוזר נוסף בסרט כוללת את סרן מייג'ור, שקודם לאחרונה על ידי תא"ל דריידל, שלא מצא חן בעיניו הכינוי "קפטן מייג'ור "במסדר.
סמל מייג'ור הועלה לדרגת מייג'ור והופקד על טייסת, מאוד בניגוד לרצונו.
מייג'ור לא רצה להיות מוטרד, אז הוא אומר לסגנו כי אם מישהו רוצה לדבר עם מייג'ור, עליו לחכות בחדר ההמתנה עד לסיום שעות המשרד, אלא אם כן מייג'ור לא במשרדו ואז האורח יכול היה להיכנס, אבל מייג'ור כבר לא שם.
לכוד מהיגיון מפותל זה, צופה יוסאריאן כיצד חיילי הטייסת משתמשים האמצעים חריגים להתמודדות עם המצב; סא"ל מיילו מיינדרבינדר רקח תוכניות משוכללות עם השוק השחור בזמן שקפטן "ארפי" ארדווארק מבצע רצח כדי להשתיק נערה שאנס.
סגן נייטלי מתאהב בזונה, רס"ן דנבי מנהל שיחות סרק לפני כל משימה וקפטן אור ממשיך להתרסק בים.
בינתיים, האחות דוקט משכיבה מדי פעם את יוסריאן.
נייטלי מת כתוצאה מהסכם בין מיילו לגרמנים בנוגע לסחר עודפי כותנה בתמורה לטייסת שהפציצה את בסיסה שלה.
תוך כדי המעבר, יוסאריאן משתף את החדשות עם הזונה של קפטן נייטלי, שמנסה לאחר מכן להרוג אותו.
בשל תלונותיו הבלתי פוסקות של יוסאריאן, בסופו של דבר מסכימים אל"ם קאת'קרט וסא"ל קורן לשלוח אותו הביתה, ומבטיחים לו קידום לדרגת מייג'ור והענקת מדליה על הצלתו הפיקטיבית של קאתקקרט; הדרישה היחידה היא שיוסריאן יסכים "לחבב" את הקולונלים ולשבח אותם בבואו הביתה.
מיד לאחר שהסכים לתוכניתם של קאת'קרט וקורן, יוסאריאן שורד ניסיון התנקשות על חייו כשנדקר על ידי הזונה של נייטלי, שהתחפשה לחייל.
לאחר שהתאושש, יוסריאן לומד מהסרן דנבי כי מותו כביכול של סרן אור היה מתיחה וכי ה'התרסקויות' החוזרות ונשנות של אור היוותה תחבולה לתרגול ותכנון בריחה משלו מהשיגעון.
ליוסאריאן נודע כי לאחר ההתרסקות האחרונה, אור סחב רפסודת הצלה כל הדרך לשוודיה.
יוסריאן מחליט לנתק את ההתקשרות עם קאת'קרט, מזנק מחלון בית החולים, מוציא רפסודה ממטוס פגום ובעוד הלהקת צועדת מתאמנת לטקס הענקת המדליה והקידום ליוסאריאן, הוא קופץ לים, מטפס לרפסודה ומתחיל לחתור.
מלכוד 22 הוא מצב פרדוקסאלי שלא ניתן להתחמק ממנו בשל חוקים או מגבלות סותרות.
את המונח טבע הסופר היהודי-אמריקאי, ג'וזף הלר, שהשתמש בו ברומן "מלכוד 22" משנת 1961.
יש צורך בניסיון כדי לקבל עבודה...
"איך אוכל להשיג כל ניסיון עד שאקבל עבודה שנותנת לי ניסיון?" – ברנטלי פוסטר, סוד ההצלחה שלי (1987).
"איך אמצא את המשקפיים שלי אם איני יכול לראות היטב?"
מלכוד 22 נובע לרוב מכללים, תקנות או נהלים שאדם כפוף להם אך אין לו שליטה עליהם, מכיוון שההתמודדות עם הכלל מאלצת לקבל אותו.
דוגמה נוספת היא מצב בו מישהו זקוק למשהו שיכול להיות רק בכך שהוא לא נזקק לו (למשל, הדרך היחידה לקבל הלוואה היא להוכיח לבנק שאתה לא צריך את ההלוואה).
קונוטציה אחת של המונח היא שיוצרי המצב "מלכוד 22" יצרו חוקים שרירותיים במטרה להצדיק ולהסתיר את ניצול הכוח שלהם בעצמם.
ג'וזף הלר טבע את המונח ברומן "מלכוד 22" משנת 1961, המתאר אילוצים בירוקרטיים אבסורדיים על חיילים במלחמת העולם השנייה.
את המונח מציגה הדמות דוק דאניקה, פסיכיאטר צבאי המסביר מדוע כל טייס שמבקש הערכה נפשית – בתקווה שיימָצא לא מספיק שפוי כדי לטוס ובכך להימלט ממשימות מסוכנות - כמפגין שפיות משלו באמצעות הגשת הבקשה ובכך לא ניתן להצהיר שאינו שפוי.
ביטוי זה פירושו גם דילמה או נסיבה קשה שממנה אין מנוס בשל תנאים סותרים או תלויים זה בזה.
"ודאי שיש מלכוד," השיב דוק דאניקה.
"מלכוד 22. מי שרוצה לצאת מחובת הקרב לא ממש משוגע."
"היה רק מלכוד אחד והוא מלכוד 22, שטען כי דאגה לביטחון האישי נוכח סכנה אמיתית ומיידית, איננה אלא תהליך שכלי נבון.
אור היה מטורף ויכול היה להיות מקורקע.
היה עליו רק לבקש; ובו ברגע שהיה עושה זאת, כבר לא היה מטורף והיה עליו לטוס למשימות נוספות.
אור היה מטורף בטוסו למשימות נוספות ושפוי אם לא טס, אבל אם היה שפוי היה עליו לטוס שוב.
אם טס היה מטורף ולא היה חייב לעשות זאת; אבל אם לא רצה לטוס היה שפוי וחייב היה לעשות זאת.
יוסאריאן התרגש עמוקות מהפשטות המוחלטת של סעיף זה של מלכוד 22 ופלט שריקה מכבדת."
ניסוחים שונים של "מלכוד 22" מופיעים לאורך הרומן.
המונח מיושם באמצעות פרצות ומוזרויות שונות של המערכת הצבאית, תמיד תוך השלכה שהכללים אינם נגישים ומוטים כלפי אלה הנמוכים בהיררכיה.
בפרק 6 מסופר ליוסאריאן (הגיבור) כי מלכוד 22 מחייב אותו לעשות כל מה שמפקדו אומר לו לעשות, ללא קשר לשאלה אם הוראות אלה עומדות בסתירה לפקודות הממונים על הקצין.
בפרק האחרון, מלכוד 22 מתואר ליוסאריאן על ידי זקנה המספרת על מעשה אלימות מצד חיילים:
"מלכוד 22 אומר שיש להם את הזכות לעשות כל דבר שאנחנו לא יכולים למנוע מהם לעשות."
"על מה לעזאזל את מדברת?" יוסריאן צעק עליה במחאה מבולבלת וזועפת.
"איך ידעת שזה מלכוד 22?
מי לעזאזל אמר לך שזה מלכוד 22?"
"החיילים עם האלות והכובעים הלבנים הקשים.
'עשינו משהו לא בסדר?' הם אמרו.
הגברים אמרו לא ודחקו אותן מהדלת עם קצות האלות שלהם.
'אז למה אתה רודף אחרינו?' הבנות אמרו 'מלכוד 22', אמרו הגברים.
כל מה שאמרו כל הזמן היה 'מלכוד 22, מלכוד 22'.
מה זה אומר, מלכוד 22?
"הם לא הראו לך את זה?" יוסריאן דרש, מתרוצץ בכעס ובמצוקה.
"אפילו לא אילצת אותם לקרוא את זה?"
"הם לא צריכים להראות לנו את מלכוד 22", ענתה הזקנה.
"החוק אומר שהם לא חייבים."
"איזה חוק אומר שהם לא צריכים?"
על פי הפרופסור לספרות איאן גרגסון, הנרטיב של הזקנה מגדיר את "מלכוד 22" באופן ישיר יותר כ"פעולת הכוח" האכזרית, ומפשט את "התחכום המזויף" של התרחישים הקודמים.
מלכוד 22 ארכיטיפי, כפי שנוסח על ידי הלר, כרוך במקרה של ג'ון יוסאריאן, מטילן כוחות האוויר של צבא ארצות הברית, שרוצה להיות מקורקע מטיסה קרבית.
זה יקרה רק אם הוא יוערך על ידי מנתח הטיסה של הטייסת ויימצא "לא כשיר לטוס".
כשיר יהיה כל טייס שמוכן להטיס משימות כל כך מסוכנות, מכיוון שצריך להיות משוגע כדי להתנדב למוות אפשרי.
עם זאת, כדי להעריך אותו עליו לבקש את ההערכה, מעשה שנחשב כהוכחה מספקת להכרזה שפויה.
תנאים אלה אינם מאפשרים להכריז עליו כ"לא כשיר".
כל מי שמבקש להשתחרר משירות כטענה להיותו משוגע לא בהכרח משוגע, לפיכך, טייסים המבקשים בדיקת כושר מנטלי "שפויים" ולכן חייבים לטוס בקרב.
עם זאת, אם הטייס לא יבקש להיבדק, הוא לעולם לא יקבל הערכה ולכן לעולם לא ניתן למצוא אותו שפוי, כלומר עליו לטוס גם בקרב.
מסיבה זו, מלכוד 22 מבטיח כי אף טייס לעולם לא יכול להיות מרותק על היותו מטורף גם אם הוא אכן אינו שפוי.
הפילוסוף לורנס גולדשטיין טוען כי "הדילמה של הטייס" אינה הגיונית אפילו לא תנאי שהוא נכון בשום פנים ואופן; זהו "תנאי דו-ממדי" שבסופו של דבר חסר משמעות.
מלבד התייחסות לדילמה הגיונית בלתי ניתנת לפתרון, מופעל מלכוד 22 להסביר או להצדיק את הביורוקרטיה הצבאית.
לדוגמה, בפרק הראשון מחויב יוסאריאן לחתום את שמו על אותיות שהוא מצנזר בזמן שהוא מרותק למיטת בית חולים.
סעיף אחד שהוזכר בפרק 10 סוגר פרצה במספר הקידומים, שטוראי יכול לנצל כדי להשיג את הדרגה האטרקטיבית של טוראי מחלקה ראשונה לאחר כל קידום.
באמצעות בתי משפט צבאיים על כך שערק, הוא יורד בדרגה חזרה לטוראי, אך מלכוד 22 הגביל את מספר הפעמים שיכול היה לעשות זאת לפני שנשלח למחבוש.
בנקודה אחרת בספר, זונה מסבירה ליוסריאן שהיא לא יכולה להתחתן איתו כי הוא משוגע, והיא לעולם לא תתחתן עם גבר משוגע.
היא מחשיבה כמשוגע כל גבר שיסכים להינשא לאישה שאינה בתולה.
לולאת ההיגיון הסגורה הזו המחישה בבירור את מלכוד 22 מכיוון שעל פי ההיגיון שלה, כל הגברים שמסרבים להתחתן איתה שפויים, ולכן היא תשקול נישואין; אך ברגע שגבר מסכים להתחתן איתה, הוא משתגע משום שהוא רוצה להתחתן עם לא בתולה, ומייד נדחה.
בשלב מסוים, קפטן בלאק מנסה ללחוץ על מיילו לשלול מזון ממייג'ור מייג'ור כתוצאה מאי חתימת שבועת נאמנות שלמייג'ור מייג'ור מעולם לא ניתנה הזדמנות לחתום עליה מלכתחילה.
קפטן בלאק שואל את מיילו, "אתה לא נגד מלכוד 22, נכון?"
בפרק 40, מלכוד 22 מאלץ את הקולונלים קורן וקת'קארט לקדם את יוסאריאן לדרגת מייג'ור ולרתק אותו במקום פשוט לשלוח אותו הביתה.
הם חוששים שאם לא יעשו זאת, אחרים יסרבו לטוס, בדיוק כמו שעשה יוסאריאן.
הלר רצה במקור לקרוא לביטוי (ומכאן הספר) במספרים אחרים, אך בסופו של דבר הוא וההוצאה שלו הסתפקו ב-"22".
למספר אין משמעות מיוחדת; והוא נבחר בשל נועם המצלול שלו.
הכותרת הייתה במקור "Catch-18" (מלכוד 18), אך הלר שינה אותו לאחר שהתפרסם הרומן הפופולרי "מילא 18" זמן קצר לפני כן.
המונח "מלכוד 22" הסתנן לשימוש נפוץ בשפה האנגלית.
בראיון משנת 1975 אמר הלר שהמונח לא יתורגם היטב לשפות אחרות.
נימו מציעים כי הרעיון של "מלכוד 22" צבר מטבע פופולרי מכיוון שכל כך הרבה אנשים בחברה המודרנית נחשפים ללוגיקה בירוקרטית מתסכלת.
הם כותבים: אם כן, כל מי שעוסק בארגונים מבין את ההיגיון הביורוקרטי של מלכוד 22. בתיכון או במכללה, למשל, סטודנטים יכולים להשתתף במועצת סטודנטים, סוג של ממשל עצמי ודמוקרטיה המאפשרת להם להחליט מה שהם רוצים, כל עוד מנהל או דיקן התלמידים יאשרו זאת.
דמוקרטיה מזויפת זו שניתן לבטל בהחלטה שרירותית היא אולי המפגש הראשון של האזרח עם ארגונים שעשויים להתייחס לערכים 'פתוחים' וליברליים, אך למעשה הם מערכות סגורות והיררכיות.
מלכוד 22 הוא הנחה ארגונית, חוק לא כתוב של כוח בלתי פורמלי הפוטר את הארגון מאחריות ומעמיד את האדם במצב אבסורדי מטעמי נוחות או מטרות לא ידועות של הארגון.
יחד עם "החשיבה הכפולה" של ג'ורג 'אורוול, "מלכוד 22" הפך לאחת הדרכים המוכרות ביותר לתאר את מצוקת המלכוד בכללים סותרים.
סוג משמעותי של הגדרה של רפואה אלטרנטיבית נקרא מלכוד 22. במאמר מערכת משנת 1998 שנכתב על ידי מרסיה אנגל, עורכת לשעבר של כתב העת לרפואה של ניו אינגלנד, טענה כי: "הגיע הזמן שהקהילה המדעית תפסיק לתת נסיעה חינם לרפואה אלטרנטיבית.
לא יכול להיות שני סוגים של תרופות - קונבנציונלי ואלטרנטיבי.
יש רק תרופות שנבדקו כראוי ותרופות שלא קיימות, תרופות שעובדות ותרופות שעשויות לעבוד או לא.
לאחר שנבדק טיפול קפדני, זה כבר לא משנה אם הוא נחשב אלטרנטיבי מלכתחילה.
אם נמצא שהוא בטוח ויעיל למדי, הוא יתקבל.
אולם קביעות, ספקולציות והעדפות אינן תחליף לראיות.
טיפולים אלטרנטיביים צריכים להיות נתונים לבדיקות מדעיות לא פחות קפדניות מהנדרשות מטיפולים קונבנציונליים." הגדרה זו תוארה על ידי רוברט ל.
פארק כמלכוד 22 הגיוני שמבטיח כי כל שיטת רפואה משלימה ואלטרנטיבית המוכחת כפועלת "כבר לא תהיה כזו, היא פשוט תהיה רפואה."
מלכוד 22 של מחשוב קוונטי היא שתכונות קוונטיות פועלות רק כאשר הן לא נצפות, ולכן התבוננות במחשב קוונטי כדי לבדוק אם הוא מנצל התנהגות קוונטית יהרוס את ההתנהגות הקוונטית הנבדקת.
עקרון אי הוודאות של הייזנברג מונע מאיתנו לדעת את מיקום החלקיקים והמומנטום בו זמנית - אם מודדים נכס אחד, אתה משמיד מידע אודות האחר.
תקנת הגנת המידע הכללית של האיחוד האירופי: תקנת הפרטיות המרחיבה של האיחוד האירופי מציבה מגבלות על פיתוח בינה מלאכותית, הנשענת מאוד על נתונים (גדולים).
מעבר להגבלותיה על איסוף נתוני משתמשים, התקנה מבטיחה כי גם אם חברה אוספת נתונים אישיים, השימוש בו לקבלת החלטות אוטומטיות - יישום בינה מלאכותית סטנדרטית - מוגבל.
מלכוד 22 קובע כי משתמש יכול לבטל את הסכמתו לעיבוד (מידע) אוטומטי, ובמקרה זה על החברה לספק אלטרנטיבה שנבדקה על ידי האדם המצייתת לרצונות המשתמש.
כשמשתמשים באוטומציה, יש להסביר אותה בבירור למשתמש וייתכן שעדיין ניתן להעניש את היישום שלה בשל עמימות או הפרה של תקנות אחרות, מה שהופך את השימוש בבינה מלאכותית כמלכוד 22 עבור גופים התומכים בתקנת הגנת המידע של האיחוד האירופי.
בינה מלאכותית: כפי שצוין לעיל בינה מלאכותית תלוי בכמויות אדירות של נתונים מאומתים, שרובם נחשבים בצדק לפרטיים מסיבות אישיות או מסחריות.
זה מוביל למלכוד 22 שנובע מכניסה שלא בכוונה של נתונים לכאורה או לא מוגנים לאתרים מאובטחים.
כך, באמצעות עשרות בקשות "זכות גישה", גילה ג'יימס פאבור, חוקר באוקספורד, כי הוא יכול לגשת למידע אישי - החל מהיסטוריות רכישה, לספרות כרטיסי אשראי, לכתובות בית בעבר ובהווה - מכמה חברות בבריטניה וארצות הברית, מבלי לאמת אפילו את זהותו.
בתחומים מסחריים תוכניות שונות לצבירת נתונים מועילים לבינה מלאכותית הן בכל מקום.
הגישה לנתונים היא קריטית עבור סטארטאפים המשתמשים בלמידה של מכונות כטכנולוגיית הליבה של העסק שלהם.
לדברי מוריץ מילר-פרייטאג, "אמנם אלגוריתמים וכלים רבים של תוכנה פתוחים ומשותפים ברחבי קהילת המחקר, אך מערכי נתונים טובים הם בדרך כלל קנייניים וקשים לבנייה.
בעלות על מערך נתונים גדול וספציפי לתחום יכולה אפוא להפוך למקור משמעותי ליתרון תחרותי." קליטת משתמשים אפילו כולל ממשקי משתמשים תמימים כאלה המעודדים משתמשים לתקן שגיאות, כגון Mapillary ו-reCAPTCHA.
לפיכך, משתמשים ברשת האינטרנט מטופחים בהדרגה לשתף פעולה בבניית בינה מלאכותית זאת בתמורה לגישה למידע שאינו ניתן לאימות, בעוד שזכויותיו מכובדות על ידי הסכמה לתנאים בלתי ניתנים לשינוי.
הבעיה של הידוע הלא ידוע: זהו סוג של סיטואציה הפוכה למלכוד 22, בה יוסריאן של ג'וזף הלר עדיין לא יודע שהמפציץ אותו חשש לצוות הלילה הופל אמש.
מחסור דומה מסביר מדוע מדענים לא גילו תרופה למחלת אלצהיימר; - הם לא יודעים בדיוק מה זה.
הם יכולים לראות מה קורה לחולים ולחזות מה יקרה אך אינם מבינים את הסיבות האולטימטיביות שלו, מדוע זה משפיע על האנשים או מדוע התסמינים הולכים ומחמירים עם הזמן.
הערכת פרשנויות חדשות שהוגשו לכתבי עת מדעיים: אם מוצג ידע חדש ממחקרים חדשים בהקשר של ידע קיים, תהליך זה מאפשר לקבוע אמינות של מסקנות שהתקבלו.
מכיוון שהידע הוא אבולוציוני באופיו, הידע המוקדם יותר מהווה בדרך כלל בסיס להתקדמות מאוחרת יותר.
עם זאת, אילוצים אקדמיים בדרך כלל נוטים לגרום לחוקרים להימנע מחשיבה מחוץ לקופסה.
זה מוביל לבעיית מלכוד 22 עבור חוקרים המבקשים "לפרש מחדש" מחקרים קודמים ומוציאים מסקנות מהנתונים הקיימים שמתנגשים עם הפרשנויות הקיימות.
לדוגמה, ההבנה הנוכחית של יריעות הקרח של פליסטוקן בצפון אמריקה ובאירופה מבוססת בסופו של דבר על פרשנותה של אגאסיז משנת 1842 "למר דה-גלאס" עבה שכיסה חלק ניכר מהאזורים הצפוניים ביבשות.
במשך 50 שנה לאחר פרסומו, כמה גאולוגים מנוסים הפנו את תשומת הלב למגרעות הרציניות.
אף על פי כן, הפרשנות של אגאסיז עומדת בבסיס הגרסה ה"קאנונית" הנלמדת כעת לתלמידי בתי ספר.
כיום החוקרים מבצעים סקירה ביקורתית של ראיות קיימות, המגיעות למסקנות השונות באופן מהותי מהפרשנות של 'קרח הפליסטוקן העבה', יתקשו להעביר אותה מעבר לצוותי הסקירה ולכתבי עת שונים.
מלכודת אצבעות סינית (ידועה גם בשם פאזל אצבעות סיני, אזיק אצבע סינית, אזיקים סיניים ושמות דומים נוספים) היא צעצוע מתיחות המשמש למתיחת ילדים ומבוגרים תמימים.
מלכודת האצבעות היא חידה פשוטה אשר לוכדת את אצבעותיו של הקרבן (לעיתים קרובות האצבעות המורות) בשני קצוות גליל קטן השזור מבמבוק.
התגובה הראשונית של הקרבן היא למשוך את אצבעותיו החוצה, אלא שמשיכה שכזו רק מהדקת את המלכודת.
הדרך להשתחרר מהמלכודת היא על ידי דחיפת קצות המלכודת לכיוון האמצע, כך שהפתחים יגדלו וממילא ישתחררו האצבעות.
גרסה חד-צדדית, שנמכרה בשם "מלכודת חברה" (Girlfriend Trap), הייתה זמינה לפחות מאז 1870, אז נקראה בשם "Mädchenfänger" .
ההידוק של המלכודת הוא תוצאה מהמבנה של צמה גלילית סלילית (בדרך כלל דו-גידית): משיכת הצמה כולה מאריכה ומֵצֵרה אותה, על ידי צמצום הזווית בין חוטי השתי והערב בנקודות המגע ביניהם, בדומה לפעולתו של פנטוגרף, אך הדבר מקטין את ההיקף הכללי.
ככל שהמלכודת נמשכת לאורכה, כך מתכווץ היקפה, והיא מתהדקת על מה שבתוכה.
מבנה זהה משמש גם בתהליכים מיוחדים בתעשיית הטקסטיל, מאחז הכבלים של ויויין קלמס, מכבשי פירות ארוגים באינדונזיה ועל ידי דייגי פתיונות.
מלכודות אצבעות סיניות אינן מיועדות לשימוש כמכשירי ריסון (כגון אזיקים), שכן קרבנות חזקים של המתיחה עלולים למתוח את המלכודת מעבר לגבולותיה ולשבור את רצועות הבמבוק תוך כדי משיכה החוצה במטרה לשחרר את אצבעותיהם.
וריאנט אחד למלכודת האצבעות הסינית משמש באורתופדיה: הוא מאפשר מתן לחץ אחיד לאצבעות המטופלים ובאותו הזמן מקבע את הפרקים - והיא משמשת למטרה דומה כמכשיר מתיחה.
את המכשיר פותח בשנת 1870 באוסטריה, כאשר ד"ר שטיינברגר, רופא שיניים במוסד על-שם רודולף (Rudolfspital, ) בווינה, דיווח על גילוי תלמידו שְׁמָאל (Schmall), שקיבל את הרעיון להשתמש ב"לוכד הנערות" להארכת אצבעות וזרועות.
העיקרון הותאם לשימוש בחדר הניתוח, וכבר בשנת 1873 כונה "צמת ההארכה של שׁמָאל" (בגרמנית, "Schmall'sches Extensionsgeflecht").
וריאנט נוסף הוא גרב הגרירה .
הוא משתמש באותו עיקרון כמו מלכודת האצבעות כדי לתפוס את קצה כבל שיימשך דרך צינור או מנהרה.
מלכודת האצבעות הסינית היא גם מטפורה נפוצה לבעיה שניתן להתגבר עליה על ידי הרפיה, דהיינו: יש בעיות שכדי לפתור אותן צריך לא להתאמץ יותר מדי; לדוגמה, ב-ACT.
הצעצוע שימש בסרטים וסדרות טלוויזיה רבים, כמו:
הסרט הקצר של סטן לורל, "Dr.
הפרק "הזיגי הקטן" בתוכנית "משפחת סימפסון" (עונה 9, פרק 18; משנת 1998),
הפרק "פור, אבא" בתוכנית "איש משפחה" (עונה שנייה, פרק 21; משנת 2000),
הפרק "עוגיית חוסר-מזל", בתוכנית "המעבדה של דקסטר", (עונה שנייה, פרק 31; משנת 1997),
הפרק "מרפי השמן", בסדרה "חוקי המרפי של מילו", (עונה ראשונה, פרק 6, משנת 2017; בפרק מתגלה כי למיילו יש פוביה ממלכודות אצבעות),
הסרט "משפחת אדמס" משנת 1991,
הפרק "המאחז האחרון" בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" (עונה ראשונה, פרק חמישי; משנת 1987), שבו האביזר מבלבל את קומנדר דאטה,
הפרק "Midday Run" בסדרה ההמבורגרים של בוב (עונה חמישית, פרק תשיעי; משנת 2015).
המלכודת הופיעה גם בסדרת הספרים "גיבורי האולימפוס" של ריק ריירדן, ובמיוחד בספר "אות אתנה", שם הבדיחה משמשת מקור להומור ואף חלק מפתרון התעלומה בשיא.
מלכודת תיירים היא אטרקציה תיירותית, שמיועדת למשוך תיירים ואת כספם.
בדרך כלל, מלכודות תיירים מספקות שירותים, בידור, אוכל, מזכרות ומוצרים אחרים שתיירים יכולים לרכוש אותם.
בעוד שאטרקציות תיירותיות עשויות להיחשב על ידי תיירים כבילוי מהנה ומעניין, לביטוי "מלכודת תיירים" יש הקשר שלילי, והוא מביע אכזבה מבית העסק עצמו.
לדוגמה, עסקים המציבים שלטי פרסום לאורך כביש מהיר על מנת להסיט מטיילים מהכביש למקום העסק (למשל מסעדה), כאשר העסק עצמו מתגלה כאכזבה בין בשל איכות ירודה, מיקומו באזור מסחר צפוף, מחירים מופקעים או אף הונאה של ממש.
מלכוב היא עיר במחוז מקלנבורגישה-סינפלטה שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבצפון-מזרח גרמניה.
היא שוכנת על הנהר , 25.5 ק"מ ממערב לווארן ו-35 ק"מ מצפון לו.
העיר מוקפת באגמים וביערות של .
בימי הביניים היה האזור של מלכוב מרכז של .
היישוב מלכוב הוקם על אי והוזכר לראשונה בכתובים בשנת 1147, וקיבל מעמד של עיר בשנת 1235. בשנת 1298 הנזירות של מנזר מלכוב עברו לגדה הדרומית שמול האי.
במאות השנים הבאות העיר התרחבה ליבשה שמצפון-מערב לאי, שאליה ההתיישבות המקורית חוברה בגשרים, ובהדרגה האזור היבשתי הפך לדומיננטי.
בשנת 1938 נבנה העיר מפעל תחמושת של חברת אלפרד נובל, ובזמן מלחמת העולם השנייה הועסקו בו מאות עובדי כפייה.
בשנת 1943 הוקם בעיר מחנה הריכוז מלכוב כשלוחה של מחנה הריכוז ראוונסבריק.
במחנה נכלאו אלפי אסירות בתנאים קשים ביותר, ורבות מהן מתו במהלך מגפות במחנה, בהן שחפת וטיפוס.
לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחה של גרמניה המזרחית.
לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990 עבר מרכז העיר ההיסטורי שיקום נרחב.
הבניין של מנזר מלכוב הפך למשכנו של מוזיאון האורגן של מקלנבורג.
מלכוס היה היסטוריון ביזנטי מהעיר פילדלפיה (רבת עמון), שחי בשלהי המאה ה-5 לספירה.
על פי הסודא, מלכוס היה ביזנטי (כלומר מקונסטנטינופוליס); אך פוטיוס קובע כי הוא היה יליד פילדלפיה; רבה הקדומה בארץ עמון, מזרחית לנהר הירדן.
מלכוס ככל הנראה עסק במקצועו כרטוריקן או סופיסט בקונסטנטינופוליס.
ההנחה היא שזה היה קטע מהיצירה שהוזכרה על ידי הסודא, או עותק קטוע: העובדה שהיא לא הייתה שלמה נאמרה על ידי פוטיוס עצמו, שאומר שתחילת הספר הראשון מבין שבעת הספרים הראתה שהמחבר כבר כתב כמה חלקים קודמים, ושסיום הספר השביעי הראה את כוונתו להמשיך אותו הלאה, אם יחיה.
כמה חוקרים, ביניהם ולסיוס (Valesius, אנרי ולואה ), חשבו שהחיבור ההיסטורי של מלכוס התחיל עם מחלתו של לאון, ושהוא היה ממשיכו של פריסקוס, שחיבורו ההיסטורי ככל הנראה הסתיים בנקודה זו.
ברתולד גאורג ניבור שיער שצירוף מקרים זה נבע מכך שפוטיוס הכיר רק חלק מיצירתו של מלכוס, שהוכנס לקטנה (פרשנות מקראית) היסטורית כלשהי לאחר חיבורו של פריסקוס; או שתולדות התקופה הקודמת ניתנה על ידי מלכוס בחיבור אחר.
הסודא מתייחס לחיבור בכל היקפו; ייתכן שהוא פורסם בחלקים בזה אחר זה, ופוטיוס ככל הנראה הכיר רק חלק אחד.
פוטיוס משבח את סגנונו של מלכוס כמודל של יצירה היסטורית; טהור, נקי מעודפים מיותרים ומורכב ממילים וביטויים שנבחרו היטב.
הוא מציין גם את מעמדו הרם כרטוריקן, ואומר שהוא גילה אהדה לנצרות; קביעה שנחשבה שאינה עולה בקנה אחד עם השבחים לפילוסוף הפגאני פמפרפיוס .
יצירותיו של מלכוס אבדו, מלבד החלקים הכלולים בקטעי היסטוריה של קונסטנטינוס השביעי, וכמה קטעים בסודא.
מלכויות של מטה היא סדרה תיעודית בת שלושה פרקים בבימויו של אורי רוזנווקס.
(כ-50 דקות לכל פרק) ששודרה בכאן 11 בסוף שנת 2019 וסיקרה את עלייתה של תנועת החסידות מהבעל שם טוב ועד 2019.
נכון לספטמבר 2023, הסדרה זכתה ליותר מ-614,000 צפיות באתר יוטיוב.
הסדרה התמודדה בארבע קטגוריות בפרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי ב-2020: סדרה תיעודית, עיצוב אמנותי, עיצוב פסקול וצילום, אך היא רק בפרס העיצוב האמנותי שהוענק לדותן גולדווסר ויניב שמעוני.
טל כספין מאתר דבר העובדים בארץ ישראל שיבח את הסדרה בטענה שהיא מצליחה "לספר על עולמם של החסידים כפי שהוא, ולא כמו שהוא מתגלם בחלומות או בסיוטים".
שיבח את ההסברים בסדרה, אם כי טען שאינם מפורטים או בהירים מספיק כלשונו.
דורון בורוש ממעריב, גדי סלומון מישראל היום ושמואל מוניץ ממקור ראשון פרסמו ביקורות מעורבות על הסדרה.
מלכודת הוא סרט מותחן אמריקאי בבימויו של מ.
בסרט מככבים ג'וש הארטנט וסלקה שאמלאן.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-2 באוגוסט 2024, תחת הפצת אולפני האחים וורנר.
אב ובתו המתבגרת מגיעים לאצטדיון להופעת פופ של הזמרת האהובה על הבת ושם הם מבינים שהם בעצם במרכזו של אירוע אפל ומחריד.
היילי מילס בתור ד"ר ג'וזפין גרנט.
לאחר עליית הסרט "דפיקה בדלת" לאקרנים, מ.
נייט שאמלאן אישר שיביים עוד סרט עבור "סרטי יוניברסל", ושיעלה לאקרנים במהלך אפריל 2024. שמו של הסרט "מלכודת" פורסם בפברואר 2023, כאשר שאמלאן הכריז שהוא נכנס לעסקה עם אולפני האחים וורנר.
צילומי הסרט התעתדו להתחיל בסינסינטי, אוהיו באוגוסט 2023, שם הוא היה מקבל מעל 9 מיליון דולר זיכוי מס מהמדינה כדי לצלם שם.
מכיוון ששאמלאן הפיק ומימן את הסרט בעצמו, ההפקה קיבלה הסכם לאפשר לצלם במהלך שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
הצילומים התרחשו והחלו במיסיסוגה, אונטריו ב-16 באוקטובר 2023. והסתיימו ב-8 בדצמבר 2023. מארק ביינשטוק ואשווין ראג'אן הפיקו את הסרט יחד עם שאמלאן.
מלכודת הפלדה הוא סרט מתח אמריקאי משנת 1952, בבימויו של אנדרו ל.
סטון ובכיכובם של ג'וזף קוטן ותרזה רייט.
הסרט עוסק בג'ים אוסבורן (קוטן), מנהל בנק בלוס אנג'לס, שמחליט לגנוב 1,000,000 דולר מהבנק ולברוח עם אשתו (רייט) לברזיל, מדינה ללא הסכם הסגרה עם ארצות הברית.
עם זאת, במהלך הביצוע, הוא מתמודד עם מכשולים בלתי צפויים ועם מצפונו.
ג'ים אוסבורן, מנהל בנק מכובד, מגלה שברזיל אינה מסגירה פושעים לארצות הברית.
הוא מתכנן לגנוב סכום עתק מהבנק ולברוח עם אשתו, לורי, לסאו פאולו.
במהלך סוף שבוע אחד, הוא מבצע את הגניבה ומנסה להימלט, אך נתקל בקשיים בלתי צפויים, כולל בעיות בטיסות וחשדות מצד הרשויות.
במהלך המסע, מצפונו מתחיל להטרידו, והוא נאלץ להתמודד עם ההשלכות המוסריות של מעשיו.
המגזין וראייטי כתב על הסרט, "הבימוי של אנדרו סטון בסיפורו שלו מדגיש את המתח שמוחמץ בצחקוק מבורך של הקלה בסיפור האירועים הבלתי סבירים אך המשעשעים".
מלכודת אש הוא סרט דרמה ומתח אמריקאי משנת 1991 בבימויו של רון הווארד, על פי תסריט מאת גרגורי ויידן.
הסרט עוקב אחר שני אחים, סטיבן ובריאן מק'קאפרי, הממשיכים את המסורת המשפחתית כלוחמי אש בשיקגו, ומתמודדים עם סדרת הצתות מסתוריות המאיימות על העיר.
בסרט מככבים קורט ראסל, ויליאם בולדווין, רוברט דה נירו, דונלד סאת'רלנד, ג'ניפר ג'ייסון לי ורבקה דה מורניי.
הסרט יצא לאקרנים ב-24 במאי 1991 לביקורות מעורבות, והכניס 152.4 מיליון דולר ברחבי העולם.
הוא היה מועמד לשלוש פרסי האוסקר עבור הסאונד הטוב ביותר, עריכת הסאונד הטובה ביותר והאפקטים הטובים ביותר.
הסרט מתמקד בשני אחים, סטיבן ובריאן מק'קאפרי, שהולכים בעקבות אביהם המנוח ומצטרפים לשירות הכבאות של שיקגו.
סטיבן, האח הבכור, הוא לוחם אש מנוסה ומוערך, בעוד בריאן, האח הצעיר, חוזר לשירות לאחר הפסקה ומנסה למצוא את מקומו.
כאשר סדרת הצתות מסתוריות מתרחשת בעיר, האחים נאלצים לשים בצד את המחלוקות ביניהם ולשתף פעולה כדי לחשוף את המצית ולהציל חיי אדם.
במהלך החקירה, הם מתמודדים עם סכנות רבות, כולל "מלכודת אש" – תופעה קטלנית שבה אש מתלקחת באופן פתאומי לאחר חשיפה לחמצן.
קורט ראסל – סטיבן "בול" מק'קאפרי, לוחם אש ותיק ומפקד צוות.
ויליאם בולדווין – בריאן מק'קאפרי, אחיו הצעיר של סטיבן ולוחם אש מתחיל.
רוברט דה נירו – דונלד רימגייל, חוקר הצתות מנוסה.
דונלד סאת'רלנד – רונלד בארטל, מצית סדרתי הכלוא בבית סוהר.
ג'ניפר ג'ייסון לי – ג'ניפר וייטקוס, חוקרת במשרד ראש העיר ועניין אהבה של בריאן.
רבקה דה מורניי – הלן מק'קאפרי, אשתו המנוכרת של סטיבן.
"מלכודת אש" זכה לשבחים על האפקטים המיוחדים וההופעות, בעוד שהביקורת העיקרית הופנתה כלפי העלילה.
הסרט מחזיק בדירוג של 73% באתר Rotten Tomatoes, המבוסס על 64 ביקורות, עם ציון ממוצע של 6.2/10. הקונצנזוס בביקורות קובע: "הוא לא עמוק במיוחד, אבל 'מלכודת אש' הוא סרט אקשן חזק עם אפקטים מיוחדים יוצאי דופן".
מבקרי הקולנוע ג'ין סיסקל מהשיקגו טריביון ורוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס נתנו לסרט ביקורות חיוביות.
הקהל שנסקר על ידי CinemaScore העניק לסרט ציון ממוצע של "A" בסולם שבין A+ ל-F.
מלכודת אוסלו: מחלום השלום לרחובות המדממים הוא ספר עיון והיסטוריה העוסק בהסכמי אוסלו, הרקע שלהם, תוכניהם ותוצאותיהם, מנקודת מבט ביקורתית.
הספר נכתב בידי יובל בלומברג, ויצא לאור בהוצאת סלע מאיר.
לאורך פרקי הספר מנתח המחבר את התהליכים הפוליטיים, הביטחוניים והחברתיים שהובילו להסכמי אוסלו בשנות התשעים, את המשברים והכשלים שנתגלו לאחר חתימתם, ואת ההשפעות ארוכות-הטווח על היחסים בין ישראל לפלסטינים ועל החברה הישראלית בכללה.
הספר היה ברשימת רבי המכר של "צומת ספרים".
ב־13 בספטמבר 1993 נחתם הסכם אוסלו הראשון על מדשאת הבית הלבן, בהשתתפות יצחק רבין, שמעון פרס, יאסר ערפאת ונשיא ארצות הברית ביל קלינטון.
בהסכם הוכר אש"ף כמייצג העם הפלסטיני, ובמקביל הכירה ההנהגה הפלסטינית בממשלת ישראל—אך בלי להכיר בקשר ההיסטורי של העם היהודי לארץ.
נקבעה תקופת ביניים של חמש שנים, שבמהלכן תוקם רשות פלסטינית בעזה וביריחו תחילה, ובהמשך תורחב לערים מרכזיות ביהודה ושומרון.
נושאים מכריעים כירושלים, הפליטים וההתנחלויות נדחו לדיוני הסדר הקבע.
ההסכם עורר ציפיות לכך שהרש"פ תשמש גורם פנימי שיילחם בארגוני הטרור, דוגמת חמאס והג'יהאד האסלאמי.
אולם במהרה התחולל גל פיגועי התאבדות, וכבר בראשית התהליך נמתחה ביקורת על הרשות הפלסטינית שלא פעלה באורח עקבי כנגד הטרור והמשיכה במדיניות הסתה נגד ישראל.
רבים מייחסים כישלון זה לתפיסת ההסכמים בידי פלגים פלסטיניים, וגם בידי הנהגת הרש"פ עצמה, כ"סוס טרויאני" שנועד לבנות כוח מבפנים תחת מסווה של שלום.
מבט ארכיוני וניתוח מאחורי הקלעים
בספרו מלכודת אוסלו משתמש יובל בלומברג במסמכים ארכיוניים, בחומר מחקרי שעודכן בשנים האחרונות, ובעדויות אישיות של מעורבים מתקופת המשא ומתן.
בין הנושאים העיקריים שמובאים בספר:
המשא ומתן הסודי בנורווגיה: תיאור תהליך השיחות החשאי ומניעת המידע מממשל ארצות הברית וממסגרות אחרות.
חילוקי דעות פנימיים בישראל: כיצד האיבה האישית בין רבין לפרס, וכן אינטרסים מפלגתיים ופערים אידאולוגיים, השפיעו על קידום ההסכמים.
יחסי אש"ף עם חמאס וארגוני טרור אחרים: המחבר בוחן לעומק האם ערפאת באמת התכוון לדכא את הטרור, או שמא נקט "דלתות מסתובבות" של מעצר ושחרור, מתוך כוונה פוליטית לשמר את כוחו.
שאלת האמנה הפלסטינית: הספר דן בהבטחות הרבות מצד אש"ף לתקן את האמנה המכחישה קשר היסטורי בין העם היהודי לארץ ישראל – צעד ששימש בסיס להסברה הישראלית, אך בסופו של דבר לא יושם.
תגובות הציבור והתקשורת בישראל: ניתוח גלי הטרור והלחץ הציבורי, לצד התמיכה ומסעי ההסברה של הממשלה.
כמו כן עוסק בלומברג בתפקיד התקשורת בעיצוב דעת הקהל בעד הסכמי אוסלו.
הידרדרות לתקופת הפיגועים ההמוניים: הפיכתם של פיגועי ההתאבדות ממקרים בודדים לגל טרור משמעותי בשנים 1994–1996 ובאינתיפאדה השנייה (2000 ואילך), כאשר בספר נטען שהתעצמות זו קשורה לכניסת הנהגת אש"ף והקמת מנגנוני ביטחון חמושים "בלי פיקוח אפקטיבי".
"מלכודת" או שעת כושר מוחמצת?
הספר מציג את הסכמי אוסלו כמעין "מלכודת" מרגע לידתם: צדדים בישראל האמינו שאש"ף ילחם בארגוני הטרור ויעניק שקט וביטחון; לעומתם, גורמים פלסטינים ראו בכך מהלך אסטרטגי ארוך-טווח להגשמת מטרות לאומיות מקיפות יותר (כולל הפיכת המאבק ל"מאבק פנימי" תוך ניצול תשתיות וממשל עצמי).
בלומברג מדגיש שההנהגה הישראלית – חרף פיגועים והתראות מודיעיניות – בחרה להמשיך ולחתור להסדרים חדשים, תוך התעלמות מיסודות הסתה ואנטישמיות ברשות הפלסטינית.
נועם שיזף כתב ב"הארץ" שבלומברג מתייחס להסכם כרגע מפתח בהיסטוריה הישראלית.
באתר "מידה" כתב עקיבא ביגמן שהספר אקטואלי במיוחד לזמנינו (בעקבות מלחמת חרבות ברזל).
אברי גלעד, ב"מועדון קריאה" בערוץ 13 אמר שהספר מחריד במידע שהוא מספק, והוא הוטרד ממש ממה שגילה.
מלכודת הרוח הוא סרט אימה בריטי מ-2005, הסרט צולם ברומניה.
לונדון, ארבעה סטודנטים באוניברסיטה מקומית, ניק, הסטודנט לעיצוב גרפי, זוג האוהבים תום ואדל וג'ני מקבלים שיחה ממשרדי מעונות הסטודנטים בו מוצע להם לבוא ולישון בבית ישן.
בבית הם מתקבלים על ידי בחורה מוזרה בשם טינה (אלסו), ניק מתקן שעון של רוחות בבית ומיד לאחר מכן ג'ני מגלה פשע שהתרחש בבית זה בעבר.
במהרה הם מגלים שהם לכודים בתוך הבית על ידי רוח.
שחקןתפקיד בילי פייפר ג'ני לוק מאבלי טום אמה קת'רווד אדל אלסו טינה
רשימת מלכי אשור מקורה מרשימות שונות שהתגלו בחפירות הארכאולוגיות השונות.
מתחילת האלף השני לפנה"ס, רשמו פקידים אשוריים שנקראו לימו את המאורעות והעסקים המסחריים שאירעו באשור.
בעונת החפירות הארכאולוגיות של שנת 1932/3 שהתקיימה בדור שרוכין נמצאה רשימת מלכים אשוריים שנקראת "רשימת המלכים מחורסבאד" וכללה 107 מלכים (Ḫorsabad King List).
רשימה זאת הסתיימה במלך אשור־ניררי החמישי.
רשימה כמעט זהה התגלתה בשנת 1953 בעיראק על ידי סטודנט שהביאה לארצות הברית.
רשימה זאת כללה שני מלכים נוספים והגיעה עד סוף מלכותו של שלמנאסר החמישי שנת 722 לפנה"ס.
רשימה זאת נקראת "רשימת SDAS" (SDAS List).
ב־1927 התפרסמה רשימה של מלכים על ידי החוקר הסורי אסד נסוהי (Essad Nassouhi) רשימה זאת התבססה על לוחות בכתב יתדות שהיו במצב מאוד גרוע.
המלכים הקדומים ברשימה מופיעים רק בציון שמם, החל מארישום הראשון שהיה המלך ה־33 ברשימה, צוינו שנות המלוכה ליד שמם של המלכים, בחלק מהמקרים צוינו שמות היורשים.
הממצאים כוללים רשימה שלמה המתייחסת למלכים מסוף המאה ה־10 לפנה"ס ועד אמצע המאה ה־6 לפנה"ס.
מתקופות קדומות יותר נמצאו רשימות מקוטעות יותר.
התיארוך המדויק של הרשימות מתקופת האימפריה האשורית החדשה נעשה בעזרת ציון ליקוי החמה ברשימות שהתרחש בשנת 763 לפנה"ס בתקופת מלכותו של אשור־דן השלישי.
רשימות אלה הושוו לרשימות אחרות מהעולם העתיק כמו רשימת פרעוני מצרים ורשימת מלכי בבל.
הממצאים כוללים שבע רשימות של מלכים מהתקופה הנאו־בבלית משנת 747 ועד 539 לפנה"ס.
רשימת מלכים נוספת שעזרה לתיארוך הוא "קאנון המלכים" (Ptolemy's Canon) רשימה כרונולוגית שחוברה על ידי האסטרונום תלמי שחי באלכסנדריה במאה השנייה לספירה, וכללה מלכים אשוריים ובבלים משנת 747 לפנה"ס, וכללה גם מלכים פרסיים, מקדונים, תלמיים ומלכים רומאיים עד שנת 160 לספירה.
רשימות אלה תרמו לקביעת הכרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק.
ראשיתה של אשור – מלכים קדומים
על פי רשימת מלכי אשור.
הרשימה כוללת 29 מלכים המחולקים לשלוש קבוצות.
17 מלכים שעל פי תיאורם "גרו באוהלים".
המלך הראשון "טודיה" (Tudiya) מלך בסוף המאה ה־25 לפנה"ס תחילת המאה ה־24 לפנה"ס.
המלך האחרון מבין המלכים ש"גרו באוהלים", "אפיאשל" (Apiashal) נכלל גם ברשימה של 10 מלכים ששם האב שלהם ידוע.
בנוסף כללה הרשימה עוד 3 מלכים בעלי שמות חורים שמלכו במאה ה־21, תקופת מלכותם אינה ידועה.
אחריהם עלה לשלטון פוזור־אשור הראשון שאתו החלה התקופה הנקראת בהיסטוריה של אשור "אשור הקדומה".
יש חוקרים שהעלו את ההשערה שהמלכים ש"גרו באוהלים" ו"המלכים ששם אביהם ידוע", לא מלכו מעולם על אשור, והם הוספו לרשימת המלכים על ידי שמשי־אדד הראשון מלך ממוצא אמורי שהשתלט על אשור, ורצה לקבל הכרה במלכותו.
חיזוק להשערה זאת נמצא בכך ששמות מלכים אלה תואמים למדי לשמות המלכים המופיעים בגנאלוגיה של חמורבי מלך ממוצא אמורי שמלך בתקופה הבבלית הקדומה בבבל, זאת הייתה כנראה מסורת אמורית קדומה ששני המלכים ייחסו לעצמם.
מלכי אשור ייחסו את מקורות השושלת שלהם לתקופה קדומה בה אבותיהם חיו חיי נוודות.
המלכים ששם האב שלהם ידוע
ברשימה המקורית הופיעו המלכים בסדר הפוך, מן המאוחר אל המוקדם.
שלושת האחרונים כלולים גם ברשימה הבאה
+מס'שם המלךהערות1סוליליבנו של אמינו2קיקיהע"פ רשימת המלכים, בנה את חומות העיר אשור.
ע"פ העדות הארכאולוגית החומות נבנו לפני זמנו.
ייתכן שקקיה חיזק או הרחיב את החומות שנבנו טרם זמנו.3אקיה4פוזור אשור הראשוןאבי השושלת הבאה5שלים אחום6אילושומה
במקורות העתיקים, לא תמיד מופיע המידע של תקופת שלטון של כל מלך, ולכן יש פעמים פער בתקופת השלטון של מלכים ברשימות שונות של חוקרים שונים.
יש להתייחס למידע של טווח השנים של תקופת המלוכה, כהערכה שנותנת מושג למועד המלוכה ואורכה.
בעיני האשורים, מלך אשור הוא האל אשור.
לפיכך תוארם של השליטים הראשונים לא היה "מלך", אלא "סגן מושל העיר", "סוכן המלך [האל]", "מפקח" וכדומה.
המלכים הראשונים לא היו שליטים אבסולוטיים, אלא היו יושבי ראש מועצת העיר.
כמו כן המלכים היו כוהנים גדולים לאל אשור.
שם מלך שנות מלוכה לפנה"ס הערותפוזור־אשור הראשון המלך ה־30 ברשימת המלכים.
ייסד שושלת חדשה בסוף המאה ה־21 תחילת המאה ה־20 לפנה"ס לערך, על פי הכרונולוגיה התיכונה.
שלים־אחום כנראה בנו של פוזור־אשור הראשון.
תקופת מלכותו אינה ידועהאילושומה מלך בסביבות 1990 לפנה"ס לערך בנו של שלים־אחום.
בתקופתו התנהל סחר בין אשור עם המושבות באנטוליה ארישום הראשון מלך 1974–1935 לפי הכרונולוגיה התיכונה1910–1871 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה בנו של אילושומה.
בתקופתו התנהל סחר בין אשור עם המושבות באנטוליה איכונום 1921–1934 לפי הכרונולוגיה התיכונה 1857–1870 לפי הכרונולוגיה הנמוכה.
בנו של אילושימה סרגון הראשון 1920–1881 כרונולוגיה תיכונה 1856–1817 לפנה"ס כרונולוגיה נמוכהפוזור־אשור השני 1873–1880 פי הכרונולוגיה התיכונה1809–1816 לפי הכרונולוגיה הנמוכה.
בנו של סרגון הראשון נרם־סין 1840–1872 על פי הכנרונולוגיה התיכונה1776–1808 לפי הכרונולוגיה הנמוכה.
בנו של פוזור־אשור השני ארישום השני 1809–1840 על פי הכרונולוגיה התיכונה 1775–1748 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה.
השושלת של שמשי אדד הראשון
שם מלך שנות מלוכה לפנה"ס הערותשמשי־אדד הראשון 1776–1808 מלך אמורי יסד שושלת חדשה בצפון מסופוטמיה, כבש את אשור ונכלל ברשימות עתיקות של מלכי אשוראישמה־דגן הראשון1776–1736 לפנה"ס בנו של שמשי־אדד הראשון.
בן זמנו של חמורבי בבבל.
מות־אשכור תקופת מלוכה לא ידועה בנו של אישמה־דגן הראשון.
שמו לא מופיע ברשימת המלכים הסטנדרטית, אלא בטקסט מארכיון מארי.
ייתכן ומלך רק באכלתום ייתכן ומלך במקביל לאשור־דוגול רימוש תקופת מלוכה לא ידועה כנראה ממשפחתו ומצאצאיו של שמשי־אדד הראשון, מופיע רק בשבר של רשימת מלכים אלטרנטיבית.
אסינום תקופת מלוכה לא ידועה נכדו של שמשי־אדד הראשון.
סולק על ידי פוזור־סין בגלל שהיה אמורי, ובכך אפשר את עלייתו לשלטון של אשור־דוגול.
שמו לא מופיע ברשימות המלכים, אלא רק בכתובת של פוזור־סין
במחצית השנייה של המאה ה־18 לפנה"ס שהייתה תקופת התוהו של שלטון בבל והאמורים באשור וגם לאחריו, שלטו באשור 7 מלכים בלתי חוקיים.
כולם נקראו ברשימות "בנו של אף אחד"
שם מלך שנות מלוכה לפנה"ס הערותאדאסי 1701–1720 אחרון המלכים הבלתי חוקיים ששלטו באשור.
נקרא "בנו של אף אחד" כי שם אביו לא היה ידוע ולא היה משושלת המלוכה.
במקור אחד מופיע כבנו של אשור־ניררי השני אשור־נדין־אחה השני 1391–1400 בנו של אשור־רים־ניששו
בנו של אשור־בל־ניששו ואחיו של קודמו אשור־נדין־אחה השניאשור־אובליט הראשון 1321–1356 1354 לפנה"ס/ 1318 לפנה"ס).
לפנה"ס)) בנו של אדד־ניררי הראשוןתוכולתי־נינורתה הראשון 1207–1243 בנו של שלמנאסר הראשון.
בן זמנו של כשתיליש הרביעי מלך בבל מהתקופה הכשית אשור־נדין־אפלי 1203–1206 בנו של תוכולתי־נינורתה הראשון אשור־ניררי השלישי 1197–1202 היה נכדו של תוכולתי־נינורתה הראשון, וכנראה בנו של אשור־נדין־אפלי.
בן זמנו של אדד־שומה־אושור מלך בבלאנליל־כודורי־אושור 1192–1196 היה בנו של תוכולתי־נינורתה הראשון נינורתה־אפל־אכור 1179–1192 אביו היה אילי־פאדה ראש השרים של אשור־ניררי השלישי ומלך חניגלבת.
הוא לא היה יורש ישיר לשושלת המלוכה.
יש ויכוח לגבי אורך תקופת מלוכתו, האם מלך 3 שנים או 13 שנים
אשור התיכונה עם תיארוך מוסכם
החל ממועד מלוכתו של המלך אשור־דן הראשון, התיארוך של המלכים הוא עקבי ואינו תלוי בשיטת החישוב של כרונולוגיה תיכונה/נמוכה.
שם מלך שנות מלוכה לפנה"ס הערות אשור־דן הראשון 1133–1179 בנו של נינורתה־אפל־אכור.
בן זמנו של מר־ביתי־אחה־אידינה מלך בבל
רשימה של מלכי אשור לדורותיהם באימפריה האשורית החדשה, בתקופה זאת התקיימו שתיים או שלוש שושלות מלוכה:
מוצאו לא ברור ייתכן והיה בנו הצעיר של תגלת פלאסר השלישי,וייתכן שהיה מורד שעלה למלוכה לאחר תפיסת השלטון באשור סנחריב 704–681 פלש ליהודה בימי המלך חזקיהו, כבש את לכיש, אבל לא הצליח לכבוש את ירושלים.
היה בנו של סרגון השני אסרחדון 681–669 בנו של סנחריב ושל אשתו נַקִיַה־זַכּוּתּוּ.
בן זמנו של תרהקה מלך מצריםאשורבניפל 668–631 בנו של אסרחדון.
היה אחד המלכים הבודדים בתקופתו שידע קרוא וכתוב.
בן זמנו של תרהקה מלך מצרים אשור־אתיל־אילני 631–627 בנו של אשורבניפל סין שֻם לִשִר 626 לאחר מות אשור־אתיל־אילני, עלה לשלטון אחיו סין־שר־אישכון.
סין־שום־לישיר מרד בו ומלך 3 חודשים על חלק מהמלכה סין־שר־אישכון 627–612 בנו של אשורבניפל.
בסוף שלטונו נפלה נינווה בידי הבבלים, והבירה עברה בידי יורשו לחרן אשור אֻבַּלִט השני 612–609 המלך האשורי האחרון, אחריו נעלמה אשור מבימת ההיסטוריה
מלכי בריטניה מלכו בממלכת בריטניה הגדולה, שאוחדה מממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד ב-2 במאי 1707, ולאחר מכן ועד היום מלכו בממלכה המאוחדת, שהיוותה את האיחוד בין בריטניה הגדולה לממלכת אירלנד בשנת 1801.
בנוסף לבריטניה המונרך הבריטי הוא מלכן של חמש עשרה ממלכות חבר העמים הבריטי שנמצאות באוניה פרסונלית עם בריטניה.
בשנת 1707 נכנסו לתוקף חוקי האיחוד שהפכו את ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד לישות אחת בשם ממלכת בריטניה הגדולה.
בראשות הממלכה עמדה המלכה אן מבית סטיוארט, אך עם מותה, ובשל העובדה שלא היו למלכה יורשים ישירים, הסתיים שלטון בית סטיוארט על האי הבריטי.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאאן
לפי חוק הזכויות 1689בחסד האל,
בית הנובר עלה לשלטון בבריטניה הגדולה לאחר מותה של המלכה אן.
לאן לא היו יורשים ישירים, ויורשיה הלא ישירים היו קתולים.
בשל כך חוקק בפרלמנט חוק ההסדר, שייעד את הכתר לסופיה מהנובר, נכדתו של ג'יימס הראשון, ולצאצאיה.
סופיה מתה לפני המלכה אן, ועל כן עם מותה של אן עלה לשלטון בנה, גאורג לודוויג דוכס הנובר.
בשל מוצאם הגרמני של מלכיו המוקדמים של בית הנובר, הם לא דיברו אנגלית.
לכן בתקופת בית הנובר נוסדה משרת ראש הממשלה הבריטי, שניהל את ענייני היום-יום של הממלכה בשם המלך.
המלכה האחרונה מבית הנובר הייתה ויקטוריה, שבשל היותה אישה לא יכלה להוריש את שם משפחתה לבניה, והם ירשו את שם משפחתו של אביהם אלברט, אציל גרמני אף הוא, מבית סקסה-קובורג-גותה.
בשנת 1801 אוחדה ממלכת אירלנד עם ממלכת בריטניה הגדולה ליצירת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאג'ורג' הראשון
לפי חוק ההסדר 1701בחסד האל,
1816 ואילך25 באוקטובר 176029 בינואר 1820נכדו של ג'ורג' השני ובנו של הנסיך פרידריק נסיך ווילסבחסד האל,
22 בינואר 190120 ביוני 183722 בינואר 1901נכדתו של ג'ורג' השלישי וביתו של הנסיך אדוארדבחסד האל,
בשנת 1901 מתה המלכה ויקטוריה לאחר 63 שנות שלטון.
היא הייתה נשואה לאלברט נסיך סקסה-קובורג-גותה, והוא הוריש את שמו לבניו שעלו לשלטון תחת בית זה.
בשנת 1917, עקב התגברות הרגשות האנטי-גרמניים בבריטניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, החליף המלך ג'ורג' החמישי את שמו של בית המלוכה לבית וינדזור, על שם הטירה המפורסמת ששוכנת מחוץ ללונדון.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאאדוארד השביעי
התפטרבנו של ג'ורג' החמישיבחסד האל,
8 בספטמבר 20226 בפברואר 19528 בספטמבר 2022בתו של ג'ורג' השישיבחסד האל,
14 בנובמבר 19488 בספטמבר 2022מולךבנה של אליזבת השנייהבחסד האל,
אנגליה הייתה ממלכה עתיקת יומין, אשר מקורותיה נעוצים בהפטרכיה שהתקיימה החל בסיום שלטון האימפריה הרומית באי הבריטי בשנת 410 ועד לאיחודה המלא של אנגליה תחת כתר אחד (של מלכי וסקס) בשנת 927. במאה התשיעית ובמאה העשירית פלש לאנגליה צבא דנמרק, ובמשך תקופות הולכות ובאות שימש מלך דנמרק גם כמלך אנגליה.
בשנת 1066 פלש ויליאם מנורמנדיה לאנגליה, כבש אותה והיה למלכהּ.
צאצאיו שולטים באי הבריטי מאז ועד ימינו אנו.
בשנת 1649, לאחר ניצחון כוחות הפרלמנט במלחמת האזרחים האנגלית, הודח המלך צ'ארלס הראשון והוצא להורג, ועד שנת 1660 לא שלט מלך באנגליה .
בשנת 1707 התאחדה ממלכת אנגליה עם ממלכת סקוטלנד ליצירת ממלכת בריטניה הגדולה.
הרשימה מתחילה במלך אתלסטאן מווסקס, כיוון שבתקופת שלטונו (בשנת 927) אוחדו הממלכות שהתקיימו בארץ אנגליה לכדי ממלכה אחת; עם זאת, הספירה בשמותיהם של המלכים עד ויליאם הראשון היא בהתייחס למלכי וסקס.
(תקופת חיים)דיוקןתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותאתלסטאן
כמלך אנגליה27 באוקטובר 939בנו של אדוארד הזקןאדמונד הראשון
23 בנובמבר 95526 במאי 94623 בנובמבר 955בנו של אדוארד הזקןאדוויג
1 באוקטובר 95923 בנובמבר 9551 באוקטובר 959בנו של אדמונד הראשוןאדגר
8 ביולי 9751 באוקטובר 9598 ביולי 975בנו של אדמונד הראשוןאדוארד המרטיר
בשנת 1013 כבשו הדנים את אנגליה, ואתלרד ברח לגלות בנורמנדיה.
(תקופת חיים)דיוקןתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותסוון
אחרי מותו של סוון זקן המזלג חזר אתלרד לאנגליה וכבש מחדש את כס המלוכה.
(תקופת חיים)דיוקןתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותאתלרד
אחרי קרב אסנדון ב-1016 חתם אדמונד על חוזה עם קנוט הגדול, לפיו כל אנגליה למעט וסקס תישלט על ידי קנוט.
חודש לאחר מכן מת אדמונד וקנוט הפך שליט יחיד על כל אנגליה.
(תקופת חיים)דיוקןתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותקנוט
12 בנובמבר 103518 באוקטובר 101612 בנובמבר 1035בנו של סווןהרולד הראשון
אחרי מותו של הארדיקאנוט חזר בית וסקס לשלטון בראשות אדוארד השלישי, המוכר בשם אדוארד המודה.
אדוארד המודה מת ללא צאצאים, ולאחר מותו טענו שניים לכס האנגלי: הרולד גודווינסון וויליאם מנורמנדיה.
בעת מותו של אדוארד שהה הרולד באנגליה ולכן נהיה למלך, אך ויליאם ארגן באותה העת פלישה לאנגליה במטרה לכבוש אותה.
(תקופת חיים)דיוקןתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותאדוארד המודה
5 בינואר 10668 ביוני 10425 בינואר 1066בנו של אתלרדהרולד השני
גיום דוכס נורמנדיה, שלימים ייקרא ויליאם "הכובש", פלש לאנגליה בספטמבר 1066 והחל במסע כיבושים שהוכרע בקרב הייסטינגס במותו של הרולד גודווינסון.
הוויטנגמוט האנגלי בחר באדגר אתלינג כמלך, אך מהר מאוד נכנעו חבריו יחד עם תושבי אנגליה למציאות החדשה.
ויליאם מנורמנדיה הוכתר בחג המולד של שנת 1066 למלך אנגליה, וצאצאיו שולטים בה עד לימינו אנו.
(תקופת חיים)דיוקןתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאויליאם הראשון
9 בספטמבר 108725 בדצמבר 10669 בספטמבר 1087בן דודו של אדוארד המודה
כבש את אנגליה בשנת 1066מלך האנגליםויליאם השני
2 באוגוסט 110026 בספטמבר 10872 באוגוסט 1100בנו של ויליאם הראשוןבחסד האל
1 בדצמבר 11355 באוגוסט 11001 בדצמבר 1135בנו של ויליאם הראשוןבחסד האל
הנרי הראשון לא השאיר אחריו יורשים זכרים ישירים.
בנו נהרג בטביעת ספינה בשנת 1120. הנרי הוריש את הכס לבתו, מתילדה, שהייתה גם אלמנתו של היינריך החמישי קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
לפני שהחליט להוריש את הכס למתילדה, שקל הנרי להוריש את הכס לאחיינו סטיבן מבלואה.
עם מותו של הנרי פלש סטיבן לאנגליה, והכתיר את עצמו למלך.
הפלישה עוררה מלחמת אזרחים שנקראה בשם האנרכיה.
מתילדה שלטה באנגליה במשך תקופה קצרה בין אפריל 1141 לנובמבר 1141, אך היא לא הוכתרה מעולם והיא לרוב לא נכללת ברשימת מלכי אנגליה.
(תקופת חיים)דיוקןתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאסטיבן
25 באוקטובר 11541 בדצמבר 113525 באוקטובר 1154נכדו של ויליאם הראשון
סטיבן ומתילדה חתמו על חוזה וולינגפורד, ובו הסכימו ביניהם כי בנה של מתילדה, אנרי פלאנטאז'נה, יירש את הכס האנגלי לאחר מותו של סטיבן כהנרי השני, מלך אנגליה.
אביו, בעלה השני של מתילדה, היה ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, על כן נקרא הבית גם "בית אנז'ו".
השם "פלנטג'נט" (Plantagenêt, "פלאנטאז'נה" לפי ההגייה הצרפתית) מקורו בכינוי שניתן לז'ופרואה ומשמעותו צמח מקומי שבחר בו ז'ופרואה לסמלו.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאהנרי השני
6 באפריל 11993 בספטמבר 11896 באפריל 1199בנו של הנרי השנימלך אנגליהג'ון
7 ביולי 130720 בנובמבר 12727 ביולי 1307בנו של הנרי השלישימלך אנגליה
20 בינואר 13278 ביולי 130720 בינואר 1327בנו של אדוארד הראשוןמלך אנגליה
21 ביוני 137725 בינואר 132721 ביוני 1377בנו של אדוארד השנימלך אנגליה וצרפת
הודח בהפיכה והתפטרנכדו של אדוארד השלישימלך אנגליה וצרפת
ריצ'רד השני היה מלך לא פופולרי, והוא הודח בהפיכת חצר על-ידי דודנו הנרי בולינגברוק, שעלה לשלטון בתור הנרי הרביעי.
אביו של הנרי היה דוכס לנקסטר, ועל שמו נקרא בית המלוכה החדש, בית לנקסטר, שהוא נצר לבית פלנטג'נט.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאהנרי הרביעי
עלה לשלטון בהפיכת חצרמלך אנגליה וצרפת
31 באוגוסט 142221 במרץ 141331 באוגוסט 1422בנו של הנרי הרביעימלך אנגליה וצרפת
ממלחמות השושניםבנו של הנרי החמישימלך אנגליה
עם מותו של אדוארד השלישי, עלה לשלטון נכדו הנרי הרביעי, שהיה הצאצא הבכיר ביותר (בנו הבכור של בנו הבכור המת של אדוארד).
בזמן מלכותו של הנרי השישי, טען דוכס יורק דאז, ריצ'רד, שהוא הצאצא הבכיר יותר של אדוארד השלישי, שכן אביו היה נכדו של אדוארד, ואמו הייתה בת נינתו.
בשנות מלכותו של הנרי השישי החלה מלחמת השושנים, ובמהלכת הודח הנרי (שהיה נתון גם לחוסר שפיות זמני).
במקומו של הנרי עלה לשלטון אדוארד דוכס יורק, שהיה בנו של ריצ'רד.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאאדוארד הרביעי
9 באפריל 14834 במרץ 14613 באוקטובר 1470נינו של אדוארד השלישי
עלה לשלטון בהפיכהמלך אנגליה וצרפת
תומכי בית לנקסטר זכו בניצחון קצר במלחמת השושנים, והצליחו להשיב את הנרי הכלוא אל כס המלוכה, אך הוא הודח ממנו לאחר 191 ימים, ולאחר מכן נרצח יחד עם בנו, בהוראת אדוארד הרביעי.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאהנרי השישי
הוחזר לכס המלוכה11 באפריל 1471
בהוראת אדוארד הרביעיבנו של הנרי החמישימלך אנגליה
לאחר תבוסתו של הנרי השישי מלך אדוארד הרביעי על אנגליה עד מותו, ולאחר מכן הומלך בנו אדוארד החמישי.
אדוארד ואחיו הוזמנו על ידי דודם ריצ'רד למצודת לונדון, שם הושמו במעצר "הגנתי" ומאז עקבותם לא נודעו, וייתכן שהם נרצחו שם בהוראתו של ריצ'רד.
הפרלמנט התכנס והכריז על אדוארד החמישי כעל ממזר, והכתיר את ריצ'רד למלך אנגליה.
גבר על הנרי השישימלך אנגליה וצרפת
אמצע 14839 באפריל 148325 ביוני 1483בנו של אדוארד הרביעימלך אנגליה וצרפת
בית לנקסטרנינו של אדוארד השלישימלך אנגליה וצרפת
בית טיודור הוא נצר של ג'ון מגונט, שהיה בנו של אדוארד השלישי.
לג'ון הייתה פילגש בשם קתרין, ובנם המשותף, ג'ון, היה הסבא-רבא של אדם בשם הנרי טיודור.
טיודור היה חלק מבית לנקסטר, והוא לקח חלק פעיל בקרבות מלחמת השושנים.
הוא הכריז על עצמו כיורש החוקי לכתר האנגלי, ויצא למלחמה נגד ריצ'רד מלך אנגליה.
ריצ'רד נפל בקרב, ובית יורק הפסיד במלחמת השושנים.
הנרי טיודור הוכתר כמלך בשם הנרי השביעי, ומיהר לשאת לאישה את אליזבת מיורק, שהייתה בתו של אדוארד הרביעי.
בכך בא הקץ על המלחמה הכבדה בין שני הבתים, ונוסד בית טיודור כשילוב בין בית לנקסטר לבין בית יורק.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאהנרי השביעי
ניצח במלחמת השושניםמלך אנגליה וצרפת
הודחה על ידי מרי הראשונהנינתו של הנרי השביעיבחסד האל
את מלכותו בנישואיו עם מריאליזבת הראשונה
אליזבת הראשונה לא נישאה ולא הביאה ילדים.
עם מותה ירש את השלטון בן דודה הראשון ג'יימס, שהיה בנה של מרי, מלכת הסקוטים ונכד-נכדו של הנרי השביעי.
כשעלה לכס האנגלי כיהן ג'יימס גם כמלך סקוטלנד, ובכך התהווה איחוד הכתרים בין אנגליה לסקוטלנד.
רק בשנת 1707 הפכה האוניה הפרסונלית הרופפת לממלכה מאוחדת אחת, עם חקיקת חוקי האיחוד של 1707 והקמת ממלכת בריטניה הגדולה.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת מלוכהסיום מלוכהחזקה למלכותתואר מלאג'יימס הראשון
בידי בית הנבחריםבנו של ג'יימס הראשוןבחסד האל
הרפובליקה של קרומוול - חבר העמים
מלחמת האזרחים האנגלית הסתיימה בהפסד המונרכיסטים ובניצחונם של כוחות הפרלמנט.
צ'ארלס הראשון נשפט והוצא להורג בינואר 1649. במאי של אותה השנה חוקק הפרלמנט חוק המכריז על אנגליה כעל "חבר עמים", שהוא כביכול רפובליקה.
בפועל שלט מנהיג כוחות הפרלמנט אוליבר קרומוול, כשליט יחיד רודני, שנקרא בשם "האדון המגן" (Lord Proteceor).
בשנת 1653 צורפה גם סקוטלנד לחבר העמים.
(תקופת חיים)דיוקןשלט אצולהתחילת שלטוןסיום שלטוןתואר מלאאוליבר קרומוול
ריצ'רד קרומוול התפטר מתפקידו כאדון המגן במאי 1659, עקב חוסר האמון של הצבא בו.
המדינה נשארה חסרת ראש במשך כשנה, עד שב-4 באפריל 1660, פרסם צ'ארלס השני, בנו של המלך המודח, את "הצהרת ברדה" בה הודיע שיעניק חנינה על כל הפשעים שבוצעו בתקופת מלחמת האזרחים לכל אלו שיכירו בו כמלך, למעט מספר קטן של אנשים שהיו מעורבים בהוצאתו להורג של אביו.
ב-8 במאי הכריז הפרלמנט כי צ'ארלס השני היה המלך החוקי מאז הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון בשנת 1649. צ'ארלס חזר מגלותו ב-25 במאי, והוכתר למלך ב-23 במאי 1661. בכך הושלמה הרסטורציה האנגלית.