tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
דב רזה הוביל לשיחה בין חיילים וותיקים מהמלחמה לבין צוות השחקנים, ושיתפו את צוות השחקנים וצוות ההפקה כיצד להימנע מסטראוטיפים ואיך ליצור דמויות הדומות לאנשים אמיתיים.
שיתוף הפעולה עם Got Your 6 הביא לכך ש-Bandstand היא "הפקת התיאטרון הראשונה שזכתה להסמכה על ידי Got Your 6 על התיאורים ההגיוניים והמדויקים של החיילים הוותיקים".
שנהפרסקטגוריהמועמדתוצאה2017פרס טוניהכוראוגרפיה הטובה ביותראנדי בלנקנבואלרהתזמור הטוב ביותרביל אליוט וגרג אנתוני ראסןפרס דרמה דסק
(Drama Desk Awards)שחקנית יוצאת מהכלל במחזמרלורה אוסנסמוזיקה יוצאת מהכללריצרד אוברקר ורוברט טיילורתסריט יוצא מהכלל של מחזמרתזמור יוצא מהכללביל אליוט וגרג אנתוני ראסןכוראוגרפיה יוצאת מהכללאנדי בלנקנבואלרעיצוב תלבושות יוצא מהכלל במחזמרפלומה יאנגעיצוב תאורה יוצא מהכלל במחזמרג'ף קרויטרפרס ליגת הדרמה
(Drama League Award)הפקת מחזמר יוצאת מהכלל של ברודוויי או אוף-ברודווייביצוע נכבדלורה אוסנספרס מעגל המבקרים החיצוני
(Outer Critics Circle Award)כוראוגרפיה יוצאת מהכללאנדי בלנקנבואלרעיצוב סאונד יוצא מהכללנווין שטיינברגתזמור יוצא מהכללביל אליוט וגרג אנתוני ראסןפרס צ'יטה ריברה
(Chita Rivera Awards)כוראוגרפיה יוצאת מהכלל במופע בברודווייאנדי בלנקנבואלרלהקה יוצאת מהכלל במופע בברודוויירקדן יוצא מהכלל במופע בברודוויימקס קלייטוןרקדן יוצא מהכלל במופע בברודווייראיין קספרזקרקדנית יוצאת מהכלל במופע בברודווייאנדראה דוטורקדנית יוצאת מהכלל במופע בברודווייחיימה ורזין
Bang Bang (בעברית: באנג באנג) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1971 חברת התקליטים "התקליט חיפה", כסינגל שלא מתוך אלבום.
"Bang Bang" נכתב והולחן על ידי רלף זיגל.
הוא יצא לאור כתקליטון דו־צדדי, כשהבי-סייד שלו היה "רינגולי", הרצועה הראשונה מתוך האלבום שוב אתכם.
הוא הגיע לראש פסגת מצעד הפזמונים הלועזי של רשת ג' – הפעם הראשונה ששיר של הצמד עושה זאת לאחר "Sweet Malaika" – שם שהה שבועיים רצופים.
במצעד השנתי של אותה תחנה דורג במקום ה-16.
Bank Account (בעברית: חשבון בנק) הוא שיר של הראפר 21 סבאג'.
השיר נשלח לרדיו הקצבי והאורבני ב-8 באוגוסט 2017, כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלו, Issa Album.
21 סבאג' כתב והפיק את השיר לצד מטרו בומין.
במהדורת 20 ביולי 2017 של Everyday Struggle, 21 סבאג' הופיע כאורח.
כשנשאל על הפקת השיר, הצהיר, "'Bank Account' היה פשוט אני.
מטרו פשוט גרר אותו כדי שהוא יהיה מספיק ארוך ואמשיך לראפ והוסיף את ההפסקות הקטנות בקצב והחזרת הקצב.
אבל המנגינה, הבס, הסאמפל, ההיי-האט; אני עשיתי את כל החרא הזה".
השיר דוגם את הרצועה התשיעית בפסקול הסרט The Education of Sonny Carson, הנקראת "Flashbulbs".
+מקבץ רשימות של גופים אשר דירגו את השיר "Bank Account"ארגוןרשימהמיקוםמקורבילבורד100 השירים הטובים ביותר לשנת 201750
הווידאו קליפ בוים על ידי מתיו סווינסקי ויצא לאור ביוטיוב ב-10 בנובמבר 2017.
ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס חשב כי השיר הוא בין השירים "הטובים והזכורים ביותר" של 21 סבאג'.
בביקורת לאלבום, שלדון פירס מפיצ'פורק טען כי ה"המינימליסטיות הנקייה" של הפקת השיר היא "אחת ההפתעות" באלבום, אך הגדיר את הליריקה והזרימה של 21 סבאג' כבנאליות, לצד השירים "Dead People" ו-"Money Convo".
Barbie: The Album הוא אלבום הפסקול של סרט הקולנוע "ברבי" משנת 2023, בבימויה של גרטה גרוויג.
הוא יצא על ידי חברת אטלנטיק רקורדס ב-21 ביולי 2023, באותו היום שבו יצא הסרט לאקרנים בצפון אמריקה.
האלבום הגיע למקום הראשון באוסטרליה, קנדה, הולנד, בריטניה וניו זילנד.
ארגוןרשימהמיקוםמקוררולינג סטון100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 202367בילבורד50 האלבומים הטובים ביותר של 2023: רשימת הצוות20
כאשר הוכרזו המועמדים בטקס פרסי הגראמי לשנת 2024 בתאריך 10 בנובמבר 2023, נודע כי האלבום פסקול של הסרט "ברבי" קיבל 12 מועמדויות בטקס סך-הכל.
כתוצאה מכך האלבום הוכתר כאלבום הפסקול המועמד ביותר אי פעם בתולדות טקסי הגראמי, כאשר עקף את אלבום הפסקול The Bodyguard של ויטני יוסטון מתוך הפסקול של הסרט "שומר הראש", אשר קיבל 6 מועמדויות בטקס לשנת 1994.
"Barbie World" מכיל סימפול של "Barbie Girl", שנכתב על ידי סורן ראסטד, קלאוס נורין, רנה דיף ולן נייסטרום, ובוצע על ידי אקווה.
"Speed Drive" מכיל אינטרפולציות של "Mickey", שנכתב על ידי מייקל צ'פמן וניקולס צ'ין, ו-"Cobrastyle", שנכתב על ידי קלאס אוהלונד, יואקים אהלונד, פטריק ארווה, אוארט בראון, פביאן טורסון, טרוי רמי, פול רוטה, דייוויד פרקר וסילביה רובינסון.
"Barbie Dreams" מכיל אינטרפולציה של "Together Again", שנכתב על ידי ג'נט ג'קסון, ג'ימי ג'אם וטרי לואיס ורנה אליזונדו ג'וניור.
"Push" הוא גרסת כיסוי לשיר של Matchbox Twenty.
"Closer to Fine" הוא גרסת כיסוי לשיר של אינדיגו גירלז.
מקוםתאריםמכירות אוסטרליה (ARIA) זהב 35,000 קנדה (Music Canada) זהב 40,000 ניו זילנד (RMNZ) זהב 7,500 הממלכה המאוחדת (BPI) זהב 100,000
"Barbie World" הוא שיר של הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' והראפרית האמריקאית אייס ספייס, מתוך Barbie: The Album, פסקול סרט הקולנוע "ברבי" (2023).
הוא יצא לאור באמצעות אטלנטיק רקורדס, 10K פרוג'קטס וקפיטול רקורדס כסינגל השני מתוך הפסקול ב-23 ביוני 2023, ונשלח לתחנות הרדיו בארצות הברית ב-27 ביוני 2023. השיר מכיל דגימה מתוך הסינגל "Barbie Girl" מ-1997 של להקת היורופופ הדנית אקווה, שזכתה לקרדיט כאמן משתתף וככותבי השיר.
השיר נכנס למקום השביעי בבילבורד הוט 100, והפך לשיר ה-23 של מינאז', הרביעי של אייס ספייס והשני של אקווה בעשירייה הפותחת.
בשנת 1997, הלהקה הדנית-נורווגית אקווה פרסמה את "Barbie Girl", שיר על שתי בובות שיוצרו על ידי חברת הצעצועים מאטל בשם ברבי וקן.
השיר זכה להצלחה עצומה, והביא את הלהקה לתהילה עולמית.
עם זאת, חברת מאטל הגיבה בשלילה לשיר ותבעה את חברת התקליטים MCA רקורדס, בטענה שהלהקה הפרה את הסימן המסחרי שלה ואופיו המיני המרומז של מילות השיר הכתים את המוניטין של החברה כמותג ידידותי לילדים.
מאז תחילת הקריירה שלה, הראפרית ניקי מינאז' הפכה את בובת הברבי לחלק משמעותי מהתדמית הציבורית שלה.
היבט ידוע של האומנות שלה הוא השימוש שלה בסוגים שונים של אלטר אגו, שאחד מהם נקרא Harajuku Barbie.
באמצעיות האלטר אגו הזה, מינאז' הציגה את הצד הנשי, המתמצא באופנה עם פאות, איפור וציפורניים בצבעים בהירים.
תדמית ה"ברבי" של מינאז' באה על ידי ביטוי אף בשמו של בסיס המעריצים שלה, ה-"Barbz", שנגזר משמו של האלטר אגו.
חברת מאטל פנתה למינאז' פעם אחת ועבדה עמה על בובה בהתאמה אישית בהשראת האלטר אגו שלה שנמכרה במכירה פומבית עבורארגון צדקה לאנשים שנפגעו מאיידס.
יצירת סרט לייב אקשן לברבי היה מאמץ שחברת מאטל ניסתה ליישם במשך למעלה מ-10 שנים, בניסיונות כושלים רבים.
בניסיונה האחרון, החברה שיתפה פעולה עם אולפני האחים וורנר עד תחילת 2019 כדי ליצור סרט בו תככב השחקנית מרגו רובי.
ההפקה החלה במרץ 2022; דיונים ראשוניים לפסקול החלו ארבעה חודשים לאחר מכן.
Barbie: The Album, בהפקתו בפועל של מארק רונסון, נועד להכיל סגנונות שונים של מוזיקת פופ עכשווית, כדוגמת דאנס, קיי-פופ, דריל ורגאטון.
באפריל 2022, הוגרז כי סרט הלייב אקשן של ברבי ייצא לאקרנים ב-21 ביולי 2023. במאי 2023, הטריילר השני של הסרט פורסם, והוא כלל קטע קצר מתוך שיר חדש בביצוע מינאז'.
מעריצים ברשתות החברתיות סברו כי זהו רמיקס לשיר "Barbie Girl".
ב-25 במאי, הוכרז על הפסקול הרשמי של הסרט, Barbie: The Album.
מינאז' והראפרית אייס ספייס נחשפו בין האמנים שיבצעו שירים מקוריים חדשים באלבום.
לאחר חשיפת רשימת הרצועות, אושר כי שיר זה הוא שיתוף פעולה בין מינאז' לאייס ספייס בשם "Barbie World".
ב-10 ביוני, שתי הראפריות הכריזו על צאתו של השיר ב-23 ביוני 2023, כסינגל הרביעי מתוך פסקול הסרט.
מינאז' חשפה את "Barbie World" פעמיים ברשתות החברתיות שלה, ב-12 וב-22 ביוני.
זה שיתוף הפעולה השני בין שתי הראפריות והמפיק RiotUSA, לאחר הרמיקס ל-"Princess Diana" (2023).
"Bangır Bangır" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה גולשן, מתוך אלבום האולפן התשיעי שלה, (2015).
הוא יצא לאור ב-28 באפריל 2015, בהוצאת חברת התקליטים דואן מיוזיק קומפני כסינגל המוביל וכשיר הנושא מתוך האלבום.
את השיר כתבה גולשן להפקה של אוזן צ'ולקולו.
השיר זכה להצלחה חסרת תקדים בטורקיה; הוא הפך לראשון בהיסטוריית טורקיה טופ 20 שהצליח לשהות בצמרת במשך 13 שבועות.
במשך שנים, החזיק בתור הקליפ הטורקי הנצפה ביותר בכל הזמנים – שנשבר בידי "Cevapsız Çınlama" של אמרה קאראדומן ואליינה טילקי.
"Bangır Bangır" הפך לשיר המבוקש ביותר בגוגל בטורקיה ב-2015.
"Bangır Bangır" זכה בפרסים בקטגוריות "הקליפ הטוב ביותר" ו"השיר הטוב ביותר" בטקס פרסי פרפר הזהב ה-42.
השיר נכתב על ידי גולשן להפקה של אוזן צ'ולקולו.
בשיר נעשה שימוש בסלנג הטורקי, כמו גם בשירים נוספים מתוך האלבום בו הוא נכלל.
הפזמון של השיר כולל צלילי כפיות יחד עם המילים "".
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-25 מיליון השמעות.
הווידאו קליפ הנלווה של "Bangır Bangır" הועלה לערוץ היוטיוב של netd müzik ב-28 באפריל 2015, ביום יציאתו של השיר כסינגל.
הוא צולם במשך שלושה ימים בהוואנה, קובה ובוים על ידי מטין ארולט.
לאורכו, ניתן לראות את גולשן יוצאת לרחוב כשהיא לבושה בבגדים צבעוניים ורקדני ליווי מסביבה.
במשך שנים, החזיק "Bangır Bangır" בתור הקליפ הטורקי הנצפה ביותר בכל הזמנים.
כמו כן, זכה בפרס פרפר הזהב בקטגוריית "הקליפ הטוב ביותר".
נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-410 מיליון צפיות.
אזורתאריך יציאהפורמטחברת תקליטיםמקורכלל העולם28 באפריל 2015הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתDMC
השיר, שהופיע באלבום האולפן השני שלהם מ-1985, Meat Is Murder, כולל מילים המגונות התעללות בילדים ושיר בהשראת פאנק המבוסס על הבייסליין של אנדי רורק.
"Barbarism Starts at Home" יצא בהפצה מוגבלת בגרמניה ובאיטליה באפריל 1985, אך לא יצא כסינגל בבריטניה עד 1988. מאז זכה השיר לביקורות חיוביות והפך ללהיט במהלך חיי הלהקה.
"Barbarism Starts at Home" נכתב במשותף על ידי הסולן מוריסי והגיטריסט ג'וני מאר בחדר החזרות של הלהקה במנצ'סטר.
כאשר הוצג לראשונה על ידי הלהקה, השיר נקרא "Fascism Begins at Home".
מבחינה לירית, השיר היה ביקורת נלהבת על ענישה גופנית והתעללות בילדים.
מוריסי אמר בריאיון למלודי מייקר במרץ 1985: "מהרגע שאתה חוטף מכות כשאתה ילד, אלימות היא התשובה היחידה.
מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שיר בהשפעת פאנק שנבנה סביב הבייסליין הרפטטיבי של אנדי רורק וריף הגיטרה בהשפעת שיק של ג'וני מאר.
השיר היה חזרה לתקופה של מאר ורורק לפני הסמית'ס בלהקה האינסטרומנטלית Freak Party, שכללה גם את סיימון וולסטנקרופט, המתופף העתידי של The Fall.
על הבייסליין של השיר, מאר אמר: "אנדי, די בצדק, גאה בבייסליין הזה".
המתופף מייק ג'ויס הסכים: "הבייסליין רוצח.
מעניין לראות איך מוריסי הצליח לעקוף את זה.
היינו מנגנים, וכשהיינו עוצרים אנדי היה ממשיך לעיתים קרובות עם בייסליין של סטנלי קלארק.
זה מדהים איך שהוא יכול לעבור לזה".
עם זאת, באופן כללי, מאר הצהיר שהוא "לא חושב [שהשיר] באמת מייצג את הלהקה" והרגיש שהשיר "קצת נדוש".
בנוסף לשחרורו באלבום Meat Is Murder, השיר יצא כסינגל בגרמניה ובאיטליה.
אף על פי שהלהקה שקלה להוציא את השיר כסינגל בבריטניה, בתחילה היא ראתה רק הפצה מוגבלת לתקליטנים כסינגל שיווקי שם.
סינגל משנת 1988 של השיר יצא לאור בבריטניה לאחר פירוק הלהקה.
עטיפת הסינגל הציגה את ויו ניקולסון, דמות צהובונית בריטית שהופיעה בעבר על העטיפה ל-"Heaven Knows I'm Miserable Now".
"Bara bada bastu" ("בַּארָה בַּאדָה בַּאסְטוּ", בעברית: "פשוט ללכת לסאונה") הוא שיר של הלהקה וקבוצת הקומיקאים הפינית-שוודית קאי, שיצא כסינגל ב-21 בפברואר 2025. השיר עוסק בתרבות הסאונה הפינית ומילותיו הן בשוודית ומשלבות גם מילים בניב "ורו" (Vörå), ממשפחת הניבים האוסטרובוטנים, אשר מדוברים על ידי בני המיעוט השוודי בפינלנד.
השיר ייצג את שוודיה באירוויזיון 2025, שהתקיים בבזל שבשווייץ, לאחר שזכה במלודיפסטיבלן 2025, והגיע למקום הרביעי בגמר התחרות.
עד יוני 2025, הקליפ לשיר הגיע למעל ל-17 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של האירוויזיון.
במאי 2024 קיבלה קאי הזמנה ממפיקת התחרות של המלודיפסטיבלן, קארין גונארסון, להגיש שיר לתחרות.
כדי להשתתף במלודיפסטיבלן, נדרש שלפחות אחד מכותבי השירים יהיה אזרח שוודי.
הקבוצה בחרה באנדרש ורטהוב, כותב שירים שגם הוא, כמוהם, מגוון מאוד בז'אנרים.
קאי ציינה שאחת הסיבות העיקריות לבחירת ורטהוב הייתה שהוא אחד מיוצרי השיר "Guld och gröna skogar" שבוצע על ידי האסה אנדרסון במלודיפסטיבלן 2015.
נורגור, סולן הלהקה, אמר שהלהקה רצתה לכתוב שיר שמציג את התרבות הפינית ושהם קיבלו השראה מ"האווירה המוזרה" של השירים הפיניים הקודמים באירוויזיון, בהתייחס לקרייה ול-Windows95man.
סטרנדברי הסביר שהרעיון מאחורי השיר היה לצחוק על האופן שבו השוודים רואים את הפינים ואת התרבות שלהם.
יחד, קאי ואנדרש הגיעו למסקנה שראוי לכתוב שיר על סאונה, נושא שמשותף לפינלנד ושוודיה.
מילות השיר כתובות בניב "ורו", ממשפחת הניבים האוסטרובוטנים, אשר מדוברים על ידי בני המיעוט השוודי בפינלנד, והן מכילות גם כמה מילים בפינית, כולל מילת הגנאי "פרקלה".
השיר מזכיר את שמה של הזמרת הפינית ארייה סאיונמה, שהגיבה בחיוב להכללתה.
קאי הביעה רצון שסאיונמה תשתתף בהופעתם בגמר המלודיפסטיבלן, ובסופו של דבר היא הופיעה בקטע מוקלט מראש לצד מנחי התחרות אדווין טורנבלום וקייו.
רוברט סקוברונסקי וקריסטופר סטרנדברי חשפו שגרסה מוקדמת של השיר הכילה שורה על "הפלת סבון", שבסופו של דבר נחתכה.
קאי פנתה לבו לונד כדי שינגן באקורדיון בשיר; לונד היה בעבר האקורדיוניסט של השיר "Taco Hej" של קאי.
השיר יצא לאור ב-21 בפברואר 2025 ב-SVT Play ובשירותי סטרימינג.
יציאתו ביום שישי הייתה שונה מהמהדורות הקודמות של מלודיפסטיבלן, שבהן שירים לא היו יוצאים רשמית עד לאחר ההופעה שלהם בתחרות ביום שבת.
באפריל 2025, קאי ביצעה גרסה אקוסטית של השיר עבור ערוץ היוטיוב של תחרות האירוויזיון.
לאחר זכייתה במלודיפסטיבלן, קאי החלה למכור חולצות עם שם השיר דרך האתר שלהם, אשר הוסרו מאוחר יותר עקב הפרת חוקי התחרות.
קאי ביצעה את השיר בשלוש מסיבות מקדימות: פסטיבל האירוויזיון של מנקהאגן ב-12 באפריל, מסיבת האירוויזיון של לונדון ב-13 באפריל, וב-PrePartyES ב-19 באפריל.
תאגיד השידור השוודי (SVT) ארגן את "מלודיפסטיבלן 2025", תחרות לבחירת הנציג של שוודיה לאירוויזיון 2025. סך הכל התחרו 30 משתתפים, כאשר קאי הופיעה במהלך חצי הגמר הרביעי במאלמה ב-22 בפברואר 2025. קאי הגיעה למקום השני, והעפילה ישירות לגמר, שהתקיים בסטוקהולם ב-8 במרץ.
בגמר, היא הגיעה למקום השני לאחר הצבעות השופטים הבינלאומיים, למקום הראשון בהצבעת הקהל, ולבסוף זכתה בתחרות עם 164 נקודות.
תאגיד השידור השוודי (SVT) דיווח שקאי קיבלה את מספר הקולות הגבוה ביותר בהיסטוריה של התחרות, ועקפה את 3,783,148 הקולות שקיבל השיר "Tattoo" של לורן במלודיפסטיבלן 2023.
בהעמדה של הופעתם במלודיפסטיבלן, חברי להקת קאי היו מוקפים בעצי אשוח אמיתיים ושרו את השיר מול מחסן עצים, שהפך מאוחר יותר לסאונה.
בנוסף, פאלוקורב (נקניק שוודי) אמיתי נצלה על הבמה, רקדנים לבושים בחולצות פלנל חוטבים עצים, ובהמשך מחליפים למגבות.
דווח כי בניית התפאורה עלתה סך הכל 166,000 קרונות שוודיות.
נוספו להופעה גם לייזרים ומכונות עשן.
שוודיה שובצה להתחרות בחלקו הראשון של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-13 במאי.
שוודיה הופיעה שישית, אחרי ולפני .
בסוף הערב הוכרזה שוודיה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר.
מאוחר יותר התברר כי שוודיה דורגה במקום הרביעי עם 118 נקודות.
זמן קצר לאחר שידור חצי הגמר הראשון נערכה הגרלת הקצאה שקבעה באיזו מחצית תופיע כל מדינה בגמר.
שוודיה שובצה להופיע בהתאם להחלטת המפיקים.
שוודיה שובצה כהופעה ה-23, אחרי ולפני .
שוודיה דורגה במקום הרביעי עם 321 נקודות; 126 נקודות מהשופטים, ו-195 נקודות מהקהל.
לאחר זכייתה של קאי במלודיפסטיבלן, שוודיה הפכה לפייבוריטית הברורה של סוכנויות ההימורים, כאשר סיכוייה לזכייה עלו באופן משמעותי, ונכון ל-18 באפריל עמדו סיכוייה לזכייה על 31%.
לקראת גמר התחרות עלו סיכויי הזכייה של השיר לכ-50%.
עם זאת, בפועל, השיר למקום הרביעי בגמר.
השיר זכה לביקורות חיוביות מפרסומים שוודיים.
יאן אנדרסון מ"גטבורגס-פוסטן" ויוהאן האמרבי מ"האלנדספוסטן" שיבחו שניהם את הקליטות ואת האופי הקומי של השיר, וכשינוי משירי הפופ ה"רציניים" הרגילים ששוודיה נוהגת לשלוח לאירוויזיון.
רוני לארסון מ-"QX" כינה את השיר "פופ אירוויזיון נפלא".
בסקירת השירים בגמר המלודיפסטיבלן, כריסטיאן גוסטפסון מ"ברורמטרן" אמר שזה לא השיר הטוב ביותר אבל שיש לו קסם, משהו שלדעתו חסר לאחרים.
מריה ברנדר מ"אקספרסן" נהנתה מה"שיגעון המוחלט" ומאופיו הבלתי נשכח של השיר.
השיר זכה לשבחים גם בתקשורת הפינית.
אווה פרנץ מ-"Svenska Yle" העניקה לשיר ציון 5/5, ושיבחה את הטיפשות והקסם של קאי.
מיד לאחר יציאתו, השיר הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הסינגלים השוודי.
שבועיים לאחר מכן, השיר הגיע לראש מצעד הסינגלים בפינלנד.
לקראת גמר המלודיפסטיבלן, לשיר היה את מספר ההשמעות הגבוה ביותר בספוטיפיי מבין כל השירים המתחרים, עם פי שניים יותר השמעות מהשיר שהגיע במקום השני במלודיפסטיבלן; "Revolution" של מונס סלמרלוב.
יום לאחר זכייתה של קאי במלודיפסטיבלן, השיר הגיע לראש מצעד 50 השירים הוויראליים של ספוטיפיי, והיה בין 150 השירים המושמעים ביותר בעולם באותו יום.
השיר שבר את גם את השיא לשיר בשפה השוודית המושמע ביותר ביום אחד בספוטיפיי, עם 1,390,344 השמעות.
Bandai Namco Entertainment (בעברית ידוע בשם בנדאי נאמקו) היא חברת משחקי וידאו יפנית השייכת לחברה Bandai Namco Holdings.
החברה הוקמה ב-2006 בתור חברת המשך לחברת משחקי הווידאו היפנית נאמקו.
החברה הוקמה בשם Bandai Namco Games והוציאה משחקים פופולריים בקהילת משחקי המחשב כגון ועוד.
המטה שלה במינאטו, טוקיו, יפן.
ב-2005, בעקבות שינויים בתעשיית משחקי הווידאו, 2 החברות נאמקו הומטק ובנדאי גיימס התאחדו לחברה Bandai Namco Entertainment.
ההקמה של החברה הוכרזה ב-11 בינואר 2006 והיא הוקמה באופן רשמי ב-31 במרץ 2006.
בנובמבר 2007, בנדאי נאמק הכריזה כי תאחד בתוכה את חברת משחקי המחשב Banpresto.
בספטמבר 2020, בנדאי נאמקו רכשה את מפתחת המשחקים הקנדית Reflector Entertainment ובבפברואר 2021, בנדאי רכשה את החברה הגרמנית Limbic Entertainment.
ב-2022, בנדאי נאמקו הוציאה לאור את המשחק Elden Ring, המשחק המפורסם ביותר של החברה מאז 2006.
לבנדאי נאמקו יש חברות בנות העוסקות בתחום הטכנולוגיה ומשחקי המחשב, כל החברות משתפות פעולה בתכנות ועיצוב המשחקים שלה:
Bandai Namco Studios - הוקמה כחברה נפרדת באפריל 2012, בונה משחקים לקונסולות מגוונות ופועלת גם בארצות הברית ובאירופה.
D3 Publisher - חברת פיתוח משחקי מחשב יפנית אשר הוקמה ב-5 בפברואר 1992.
Reflector Entertainment - חברת פיתוח משחקי מחשב קנדית אשר הוקמה ב-2016 על ידי איש העסקים אלכסנדר אמניקו
Limbic Entertainment - חברת פיתוח ועיצוב משחקי מחשב גרמנית אשר הוקמה ב-19 בספטמבר 2002.
Basket Case הוא שיר של להקת גרין דיי מתוך אלבומה השלישי Dookie שיצא ב-1994. הסינגל זכה להצלחה רבה.
השיר נכתב על ידי הסולן בילי ג'ו ארמסטרונג על המאבק שלו בחרדה; לפני שהוא אובחן כחולה בהפרעת פאניקה, הוא חשב שהוא משוגע.
בקליפ נראים חברי הלהקה במוסד לחולי נפש.
השיר והקליפ עזרו לאלבום "Dookie" להגיע להצלחה גדולה, ולמיינסטרים של מאזיני הרוק.
Dookie הפך למולטי-פלטינה (אלבום יהלום) בעקבות שיר זה ובעקבות הלהיטים: "Longview", "When I Come Around", "Welcome to Paradise" ו-"She".
ב-1995, גרין דיי היו מועמדים בקטגוריית "הופעת הרוק הקולית הטובה ביותר על ידי זוג או קבוצה" בפרס גראמי עבור השיר "Basket Case".
ב-2006, נבחר "Basket Case" כ"שיר הפאנק הטוב ביותר בכל הזמנים" על ידי רדיו 1 של ה-BBC.
הבחירה הייתה שנויה במחלוקת, מכיוון שהרבה אנשים כלל לא מחשיבים את גרין דיי כלהקת פאנק.
את שיר זה ניתן למצוא גם באלבום הלהיטים הגדולים של הלהקה "International Superhits!", ואת הקליפ ניתן למצוא ב־DVD "International Superhits!".
גרסה של השיר בהופעה חיה ניתן למצוא באלבום "Bullet in a Bible", שהוא אלבום הופעה חיה של גרין דיי, כאשר הם הופיעו ב-"National Bowl", במילטון קייניס אשר בדרום מזרח אנגליה.
"Basket Case" היה הקליפ השלישי של גרין דיי, והבמאי שלו היה מארק קור.
הקליפ צולם במוסד לחולי נפש אמיתי, על פי בקשתם של חברי הלהקה.
המוסד היה מוזנח, אבל רוב המבנה נשאר במצבו ההרוס.
חברי הלהקה מצאו שריטות עמוקות בקירות, ותבניות שיניים מפוזרות.
במקור, צולם הקליפ בשחור לבן, ולאחר מכן הוסיפו את הצבע, כדי לתרום לאפקט הסוריאליסטי בקליפ.
ב-1995, הקליפ היה מועמד בטקס "פרסי הווידאו קליפ של MTV" בקטגוריות: "הקליפ של השנה", "קליפ הלהקה הטוב ביותר", "קליפ הרוק כבד הטוב ביותר", "קליפ הרוק האלטרנטיבי הטוב ביותר", "קליפ פריצת הדרך", "הבימוי הטוב ביותר", "העריכה הטובה ביותר", "הסינמטוגרפיה הטובה ביותר" ו"פרס בחירת הצופים".
בנוסף נעשה לקליפ שילוב עם הקליפ של נלי "Country Grammar", הנקרא " Country Basket".
לשיר בוצע קאברים על ידי אבריל לאבין, "The Moog Cookbook", "Dilana", "Elysium",
אופספרינג עשו גם קאבר ל-39 השניות הראשונות של השיר לשם הנאה.
Barrett הוא אלבום הסולו השני והאחרון של סיד בארט.
בארט צייר את הציור שעל עטיפת האלבום ועיצב אותה בעצמו.
סגנונו של האלבום שונה מקודמו וניתן לשמוע בו יותר בבירור את השפעות הבלוז של בארט.
בפברואר 1970, זמן קצר אחרי צאת האלבום הראשון של בארט, The Madcap Laughs, בארט הופיע בתוכנית הרדיו של ג'ון פיל "Top Gear" בליווי ג'רי שירלי (מתופף להקת המבל פיי) ודייוויד גילמור, שם ניגן רק שיר אחד מתוך האלבום החדש, "Terrapin" ועוד ארבעה שירים חדשים.
יומיים לאחר מכן, החל לעבוד על האלבום החדש באולפני אבי רוד, הפעם עם ריצ'רד רייט ודייוויד גילמור כמפיקים ונגני ליווי.
הסשנים התנהלו ביעילות רבה יותר מאלה של "The Madcap Laughs" - הוקלט הרבה חומר שלא נכלל באלבום, וכנראה ישנם שירים שלא ראו אור מעולם ומשך ההקלטה של האלבום היה קצר משמעותית ממשך ההקלטה של קודמו.
באותה תקופה מצבו הנפשי של בארט היה עדיין בכי רע; ב-6 ביוני 1970 בארט הופיע יחד עם ג'רי שירלי ודייוויד גילמור באולם האולימפיה שבלונדון' בארט בלבל את הקהל וגם את שירלי וגילמור, ובשיר הרביעי הניח את הגיטרה שלו בפתאומיות וירד מהבמה.
שירלי וגילמור הם סיימו את השיר - "Gigolo Aunt" במהירות וחתמו את ההופעה היחידה בקריירת הסולו של בארט.
"Barrett" יצא בנובמבר 1970 והתקבל בהרבה פחות עניין מאשר קודמו.
בארט אמר בראיון איתו שהתזמון של יציאת האלבום היה גרוע וקרוב מדי לזה של האלבום הקודם ולכן הוא לא נכנס למצעדים.
סיד בארט - שירה, קולות, גיטרות, עיצוב עטיפה
דייוויד גילמור - הפקה, גיטרות, גיטרה בס, קלידים, תופים, קולות רקע
ריצ'רד רייט - הפקה, קלידים, פסנתר, הרמוניום, אורגן המונד, קולות רקע
ג'רי שרלי - תופים וכלי הקשה
פיטר באון - טכנאי הקלטה.
Bartholomeus Night (תרגום חופשי: ליל ברתולומיאוס) הייתה להקת בלאק מטאל ישראלית מירושלים.
הלהקה הוקמה על ידי הגיטריסטT.K.O.R ב-1998 כפרויקט של איש אחד, אך באפריל 1999 ביקש מ-Refahim, שהיה עד אז חלק מDalmerot's Kingdom, להצטרף כזמר סשנים.
מאוחר יותר הצטרף רועי סופרין (הקלידן של פיליגראן).
בשנת 2000 הקליטו את שירם הראשון, The End Of Time, באולפני מידיקול בירושלים, ובעקבות התגובות החיוביות חזרה הלהקה להקליט באולפן עוד צמד שירים (True Natureו-Nocturnal Chant) שהרכיבו את הדמו הראשון של הלהקה - The End Of Time.
בשל שירותו הצבאי של T.K.O.R הלהקה הפסיקה את פעולתה למשך תקופה לתקופה, עד שנת 2001, בה החליטו להוסיף נגנים נוספים ללהקה כדי שיוכלו להופיע.
כמתופף צורף אילן הוכמן (Decayed Soul) וכגיטריסט שני צורף D.Wrath, שהיה מחליפו של רפאים ב-Dalmerot's Kingdom.
הלהקה נכנסה לחזרות מספר חודשים ובסיומם הקליטה חומר חדש, ואחד השירים ("Survival of the Fittest") אף נכלל באוסף המטאל הישראלי "Holy Shit".
הופעת הבכורה של הלהקה נערכה בחיפה בשנת 2002 ב-26 ביוני לצד הלהקות Emblaze (שמאוחר יותר הפכה לנייל וית'ין) ולהבות.
הופעה חשובה נוספת נערכה ב-2003, ב-1 בינואר מופע ההשקה של הEP, שנקרא Survival, אליו הגיעו כ-600 צופים.
אחרי ההופעה המריאה הלהקה לפולין לאולפני סלאני, שם הקליטו בעבר להקות מטאל עולמיות כ-ויידר ו-בהמות.
הלהקה הקליטה שם את אלבום הבכורה, Theosophia Pneumatica, שיצא ביוני 2004.
באטמן: נפילתו של אביר היא קשת סיפור רחבת היקף בכותרי הקומיקס באטמן, שפורסמה בין אפריל 1993 לאוגוסט 1994 על ידי חברת DC קומיקס למשך 90 חוברות.
הסדרה נכתבה על ידי כותבים כצ'אק דיקסון, ג'ו דאפי, אלן גראנט, דניס אוניל ודאג מנץ.
קשת הסיפור נודעת באופן קולקטיבי כסאגת האביר, היות שהיא כוללת טרילוגיה של סיפורים - נפילתו של אביר, מסעו של אביר (Knightquest), וסופו של אביר (KnightsEnd).
הסיפור מתרחש במרווח זמן של כשישה חודשים.
ברוס ויין סובל מתשישות רבה לאחר שרדף אחרי נבלי-העל הרבים שלו ששוחררו לחופשי מארקהם אסיילום, והוא מותקף ומשותק בידי ביין, גאון המחוזק בידי סופר-סטרואיד בשם "ונום".
באטמן מוחלף בידי מתלמד בשם ז'אן-פול ואלי, שהופך לאלים ביותר ובלתי יציב ואשר מכתים את המוניטין של באטמן.
לבסוף, ויין מחלים הודות לאמצעים על-טבעיים ותופס חזרה את מקומו כבאטמן.
קשת הסיפור הביאה להשלכות מרחיקות לכת, כיוון שהאמון אותו הרוויח באטמן ממשטרת גות'אם סיטי, מהציבור ומגיבורי-העל ביקום DC היה צריך להיבנות מחדש.
בנוסף, ויין מבין את הסכנה - ואת המעמסה - שבעבודה בגפו, מה שמוביל בסופו של דבר להקמתה של משפחת העטלף.
מאורעות הסיפור מביאים גם להתפטרותו של משרתו הנאמן של ויין, אלפרד פניוורת'.
נלקחה כשנה כדי להשלים את קשת הסיפור "נפילתו של אביר", והיא פורסמה בשנות ה-2000 בצורת אוגדנים, אם כי "מסעו של אביר" לא נכלל באוספים אלו.
נכון ל-2014, "נפילתו של אביר" נכלל במקום 15 ברשימת 25 הרומנים הגרפים הגדולים של באטמן, לפי IGN.
עלילת הקומיקס סיפקה השראה לסרט הקולנוע "עלייתו של האביר האפל".
המבוא ל"נפילתו של אביר" החל עם הצגתן של שתי דמויות חדשות וחשובות לקשת הסיפור:
עזראל - ידוע בשם ז'אן-פול ואלי, שהוצג לראשונה בסיפור Batman: The Sword of Azrael שנמשך מאוקטובר 1992 לינואר 1993. ואלי, בוגר מכללת גות'אם, מגלה שהוא אומן מילדות באופן תת-הכרתי כמתנקש בידי מסדר דתי עתיק.
ביין - הוצג לראשונה בחוברת Batman: Vengeance of Bane מינואר 1993. ביין היה ילד יתום אוטודידקט וחסר רחמים, שגדל בכלא באי שבאמריקה המרכזית ועבר ללא רצונו ניסוי שהפך אותו לסופר-חייל.
הוא נמלט מהכלא והחליט לגזול מגות'אם סיטי את ה"מלך" שלה, הבאטמן.
שתי הדמויות התווספו במהרה לכותרי באטמן החודשיים, כאשר עזראל היה לגיבור-על באימונים שלוחם לצד באטמן, וביין הוצג כנבל-על.
ההכנה ל"נפילתו של אביר" החלה בהרצתן של שש חוברות, בהן באטמן נמצא במשבר פסיכולוגי אישי ונאלץ להתמודד עם שובם של המסיכה השחורה וכנופייתו, עם רוצח מטורף בשם "ראש מתכת" ועם צלף שנשכר בידי מאפיונר כלוא להתנקש בחייו של המפקח גורדון.
באטמן מתחיל להרגיש שהוא איבד את היתרון שלו, במיוחד לאחר שהוא נכשל בלכידתו של המסיכה השחורה.
הוא גם מוצא שקשה לו לעשות מדיטציה ולהישאר בפוקוס.
כבאטמן, הוא יוצר קשר עם סונדרה קינסולבינג, תרפיסטית הוליסטית, למטרת טיפול.
הוא גם מורה לטים דרייק לאמן את ז'אן-פול ואלי בעבודת הבלשות כדי לעזור להם כבן ברית ובתקווה להסיר אותו כאיום לאחר ששטפו את מוחו.
למרות שקיבל עצות מכל אלה הקרובים אליו, כולל ד"ר קינסולבינג, ויין מסרב לנוח וממשיך בחובתו האישית למרות מצבו המחמיר.
בהמשך, סטודנט צעיר מחפש להשתלט על העולם התחתון בעיר, והוא מתקיף תחנת משטרה בזמן שמצבו של ויין ממשיך להחמיר.
ביין וחייליו צופים במתרחש, וביין מארגן מספר עימותים כדי להראות לבאטמן את כוונותיו, כמו למשל הפרעתו בקרב בין קילר קרוק ואיש החידות לבין באטמן, וכן הזרקת ה"ונום" באיש החידות.
סדרת עימותים זו מובילה לפריצתו של ארקהם אסיילום בידי ביין, שחרור האסירים וציודם בנשק.
בינתיים, רובין מוצא שהעבודה עם ז'אן-פול קשה הודות לאימוניו התת-הכרתיים האלימים ולמחסור בכישוריו החברתיים.
בנוסף, ויין נסגר בפניו ואינו מאפשר לו לעבוד יחד עמו כבאטמן.
עלילת "נפילתו של אביר" מתחילה כאשר ביין משחרר אסירים מסוכנים מארקהם אסיילום, בית חולים לחולי נפש בגות'אם סיטי.
ביין מודע לעובדה שהוא יפסיד לבאטמן אם יתמודד מולו ישירות, ולכן הוא מתכנן להחלישו על ידי כך שהוא מאלץ אותו להתמודד עם אויביו הקטלניים בו זמנית.
בין האסירים נמנים הג'וקר, הדחליל, פויזן אייבי, הכובען המטורף, הפיתום ופיירפליי בין היתר.
התרחיש יוצר קרע בין רובין לבאטמן, אשר מבקש ללא כל היגיון להתמודד לבדו עם האיום.
בחוברות מאוחרות יותר, רובין אפילו שואל האם הוא עוד נחוץ כשותפו.
עם כל פושע שבאטמן כולא מחדש, הוא נחלש יותר ויותר.
הצלתו של ראש העיר קרול מידי הג'וקר והדחליל לוקחת את באטמן לקצה גבולותיו המנטליים והפיזיים - מנת יתר מגז הפחד של הדחליל גורמת לו לחיות מחדש את רציחתו של ג'ייסון טוד, אותה הוא מחשיב לכישלונו הגדול ביותר.
לאחר עימות זה, ביין עושה את צעדו ומתקיף את באטמן באחוזת ויין, כאשר גילה מבעוד מועד את זהותו הסודית.
באטמן כה תשוש מתלאותיו עד כה, שהוא אינו מסוגל אפילו להגן על עצמו.
ביין מכה בו ללא רחמים ולבסוף שובר את גבו על ברכו ולפיכך מותיר אותו נכה בארבעת גפיו.
ביין נוטל את גופתו השבורה של ויין (שלבוש עדיין כבאטמן) לכיכר גות'אם וזורק אותו מגג בניין כדי להדגים לציבור את עליונותו.
עם ניטרולו של באטמן, ביין משתלט על העולם התחתון של העיר.
לאחר תבוסתו, באטמן מגייס את עזרתה של ד"ר סונדרה קינסולבינג לשקם אותו, ומבקש מז'אן-פול ואלי לנטול את זהותו של באטמן כך שלגות'אם סיטי יישאר גיבור להגן עליה.
טים דרייק מתווכח עמו שעל דיק גרייסון (רובין הקודם וכעת נייטווינג) לנטול את זהותו של באטמן, כיוון שהוא יותר מנוסה וכשיר מנטלית.
ויין אומר שעל גרייסון מוטלות חובות משלו, ושהוא יטול את זהות באטמן רק כאשר באמת יהיה נחוץ (מאוחר יותר, גרייסון נוטר טינה על כך שלא נשאל).
ההגיון מאחורי ההחלטה הזאת מתברר מאוחר יותר - הוא אינו רוצה שגרייסון יתמודד מול ביין לבדו.
ואכן, ואלי מתמודד מול ביין ורק כפפותיו המיוחדות מצילות אותו ממוות.
לאחר מכן, קינסולבינג ואביו של דרייק נחטפים, וברוס ואלפרד עוזבים את הארץ כדי למצוא אותם - סיפור שממשיך ב"מסעו של אביר: החיפוש", בעוד המאורעות בגות'אם מתועדות ב"מסעו של אביר: מסע הצלב".
ז'אן-פול ואלי מתגלה כבאטמן שונה אך לא מסוכן, עד אשר הוא נתקל בדחליל, שמשתמש בגז הפחד עליו.
אי לכך, "המערכת" האחראית לתכנותו של ואלי משתלטת עליו כדי להילחם בגז הפחד, וואלי אינו יכול לנער מעליו את השפעתה.
עד מהרה הוא הופך לפרנויד ויהיר.
הוא מתמודד מול ביין עם חליפת באטמן משוריינת חדשה, שהיא שילוב בין חליפת באטמן הרגילה וזו של עזראל.
הוא מנצח, ושובר את ביין מנטלית ופיזית.
ואלי נאבק עם ההחלטה האם להרוג את ביין או למסור אותו לידי המשטרה, ולבסוף מחליט לכלוא את ביין בכלא בלאקגייט.
הוא ממשיך לשמור על גות'אם לאחר הקרב, אך חוסר יציבותו הולכת וגוברת.
"מסעו של אביר: מסע הצלב" עוקב אחר זמנו של ז'אן-פול ואלי בגות'אם כבאטמן.
הוא הופך לאלים ביותר ובלתי יציב מנטלית.
הוא מסלק מעליו את רובין משום שהוא מאמין שגות'אם היא עיר כה אכזרית עד שאלימות היא הדרך היחידה שפושעים מבינים.
במשך מספר גיליונות, רובין נחרד לגלות כשואלי מתקיף פושעים פשוטים באכזריות, לעיתים קרובות עם נשק וכמעט עד מוות.
פרץ האלימות הזו של באטמן גורם למתחים בינו לבין מפכ"ל המשטרה ג'יימס גורדון, שמתחיל לא לסמוך ואפילו לפחד מבאטמן החדש.
הוא מכיר לבסוף בעובדה שזהו לא אותו באטמן אותו הוא מכיר.
כל פעולותיו של ז'אן-פול מונחות על ידי "המערכת".
במקרים רבים, רוחותיהם של אביו ומורו הרוחני סנט דיומא מנחים את דרכו, והוא נופל לתהומות השיגעון עד לסופה של הסאגה.
הוא מעצב כל פעם מחדש את תחפושתו של באטמן, מוסיף גאדג'טים וכלי נשק קטלניים, טופרי מתכת, לייזר, באטראנגים חדים כתער ולהביור.
ואלי מונע בידי הדחף להפוך לבאטמן טוב יותר מברוס ויין, במיוחד כאשר הוא מגלה שחוסר התעניינותו בעבודת בילוש גורמת לו להסיק מסקנות לא נכונות לגבי דמויות כקאטוומן (הוא חשב שהיא מעוניינת למכור גז עצבים לטרוריסטים, בעוד שהיא רצתה בסך הכל להיפטר ממנו כדי שלא יפגע באף אחד).
התנהגותו הבלתי מוסרית מגיעה לשיאה כשהוא נתקל ברוצח הסדרתי אבאטור, שמחזיק בקורבן חף מפשע בתא עינויים.
ז'אן-פול נותן לאבאטויר למות במתכוון, ולפיכך גם גוזר את דין קורבנו למוות.
מבין שאר הנבלים בהם נתקל ואלי היו מיסטר פריז, פני חימר, קאטוומן והג'וקר, כאשר השניים האחרונים היו היחידים שזיהו שלא מדובר בבאטמן המקורי.
"מסעו של אביר: החיפוש" עוקב אחר חיפושם של ברוס ויין ואלפרד פניוורת' אחר ג'ק דרייק וסונדרה קינסולבינג, אביו של רובין והפיזיותרפיסטית בה ויין התאהב בעת שיקומו.
חקירתם מובילה אותם לקריביים ולבריטניה הגדולה.
אחיה המאומץ של קינסולבינג, בנדיקט אספ, חטף אותה כדי להשתמש ביכולותיה הטלקינטיות בעלות יכולות הריפוי להרוג אנשים ממרחק.
הוא מדגים את השיטה הזו לרצח המוני על כפר אנגלי קטן.
כשויין מוצא את קינסולבינג, היא ואספ לכודים במאבק מוחות מתמשך.
בשיאו של הקרב היא מרכזת את כל האנרגיה שלה כדי להביס את אספ, וכתוצאה מכך עמוד השדרה של ויין מחלים.
אולם, הסמים שהיא אולצה לקחת נוסף לפרץ האנרגיה גורמים למוחה הטראומתי לפתח רגרסיה, וויין נאלץ לשים אותה בבית חולים פסיכיאטרי.
ויין עוזב לבסוף את אנגליה בחזרה לגות'אם, אך אלפרד נשאר באנגליה ואינו מעוניין לצפות בברוס מזיק יותר לגופו.
הוא לא חוזר לגות'אם אלא לאחר שדיק גרייסון משכנע אותו לעשות כך.
ז'אן-פול ואלי רואה חזיונות של אביו המת, שתכנת אותו בלידתו להיות נשק קטלני.
חזיונות אלו קוראים לואלי לנקום את מות אביו, והוא מחפש בכל רחבי גות'אם אחר רוצחו של אביו.
למרות שהרוצח - קרלטון ליהא - כבר נתפס (בחוברת Sword of Azrael), מוחו של ואלי התעוות עד למידה שהוא אינו זוכר את המקרה.
הוא מתחיל להאמין שגנגסטר מקומי בשם פן סלקירק, שהפך לסוחר נשק והשתלט על ארגונו של ליהא, הוא רוצחו של אביו.
ויין חוזר לגות'אם ונפגש עם טים דרייק.
למרות שז'אן-פול ואלי הפר את הוראותיו של ברוס להתקיף את ביין, ויין מתרשם מהתוצאות שהשיג.
ברוס מחליט לפרוש ולתת לואלי להמשיך בנטל באטמן, אך כשהוא שומע מרובין את נסיבות מותו של אבאטויר, הוא מתחמק למערת העטלף ודורש מואלי לסגת מתפקידו.
ז'אן-פול מסרב ומאיים על ויין שיהרוג אותו אם יחזור.
כדי להשיב לעצמו את כישוריו, ויין מבקש מהמתנקשת המהוללת ליידי שיווה לאמן אותו מחדש.
במקום זאת, שיווה מעמתת אותו מול מספר אמני לחימה המחפשים נקמה.
היא מזהירה אותו שהתקפות אלו יחזרו על עצמם עד אשר ויין יחזור בו משבועתו לא להרוג.
במהלכה של מתקפה, ברוס מעמיד פנים בהשתמשו בתכסיס קטלני אותו למד משיווה, ומותיר את תוקפו כמעט מת.
או אז, שיווה מכריזה כי הוא ראוי להילחם בה בעתיד.
ויין חוזר למערת העטלף ונוטל חזרה את זהות באטמן.
יחד עם רובין ונייטווינג, הוא מאתר את ואלי לפנטהאוז של סלקירק.
במקרה, גם קאטוומן רודפת אחר אותו אדם משום שהוא מחזיק במרכיב נוירולוגי שיכול לעזור לחברה הנכה לעמוד שוב על רגליו.
סלקירק כבר רוצה להרוג את ז'אן-פול משום שהשמיד מצבור נשק בנמל גות'אם ששייך לו.
כאשר כולם נפגשים, מתפתח קרב יריות גדול שבסופו המסוק של סלקירק מתרסק לתוך גשר נארוז וז'אן-פול נופל אחוז בלהבות לתוך הנהר.
באטמן וקאטוומן מצילים את סלקירק ועוזריו ממש לפני שהמסוק מתפוצץ מדליפת דלק.
כשברוס מנסה למצוא את ואלי בעזרת הבאטמוביל, הרכב מתפוצץ.
נייטווינג חושש שברוס מת ומוציא את זעמו על ואלי.
המשטרה מגיעה בזמן ועוצרת בעדו מלבצע רצח, אך ואלי נמלט.
לתדהמתו הגדולה, ואלי מוצא את ברוס מחכה לו באחוזת ויין.
הקרב האחרון בין ברוס ויין לז'אן-פול ואלי מתרחש במערות המקיפות את מערת העטלף.
במקום לתקוף אותו חזיתית, ברוס מערים עליו ונמלט למעבר צר בו ואלי לא יכול לעבור עם שריונו העבה, ולפיכך מאלץ אותו להסיר את רובו.
לאחר מכן, ברוס פותח את הפתח אשר לתוכו נפל כשהיה ילד, ואור היום מסנוור את ואלי, שהשתמש בקסדה בעלת ראיית לילה.
ואלי מסיר את קסדתו ומוצא את ברוס עומד לפניו בחליפת באטמן המקורית.
הוא מתוודה בפניו כי ברוס הוא באטמן האמיתי, וואלי הוא לא כלום.
ברוס מנחם את ואלי, שמתחיל לנדוד ברחבי גות'אם חסר כל.
ברוס מחליט לא להסגיר את ז'אן-פול למשטרה היות שזו הייתה החלטתו להפוך אותו לבאטמן והוא אינו רוצה שיסתבך מעבר למה שכבר קרה לו.
ברוס מחדש את השותפות שלו עם טים דרייק, ומפיג את המתחים שנוצרו בעקבות אי רצונו לקבל עזרה במהלך הבריחה ההמונית מהכלא.
ויין מעביר את נטל באטמן לדיק גרייסון בזמן שהוא מעריך מחדש את חסינותו, שניזוקה לאחר שהפך לנכה.
הדבר מתחיל את סיפור "הבן האובד", שם שמתייחס לבנו המאומץ של ברוס ויין, דיק גרייסון.
בגלל אירועי "סאגת האביר" ו"הבן האובד", זמן ארוך מהרגיל חולף עד אשר המפקח גורדון מחדש את אמונו שבאטמן עובד לצד הטובים.
כשהוא מסתכל על ואלי וגרייסון כבאטמן, הוא מזהה שלא מדובר בבאטמן האמיתי, והוא מסרב להאמין בצורה עיוורת בתחפושת לאחר שלקח לו זמן רב לסמוך על האיש.
סיפור "הבן האובד" משמש לקשירת קצוות שנותרו פתוחים מסאגת האביר, כאשר דו-פרצוף, קילר קרוק, הפיתום, תופס החולדות ואחרים מוחזרים חזרה לכלא.
בכך, גרייסון נוקם את טעותו החמורה ביותר מאז ימיו כרובין, כאשר טעות שביצע בעימות עם דו-פרצוף גרמה למותו של אדם וכמעט והובילה למותו של ברוס.
הוא גם לומד להעריך את הקושי המנטלי והפיזי אותו נוטל ברוס בלבישת חליפת הבאטמן.
במהלך הסיפור מתהדק הקשר בינו לבין טים דרייק, כאשר שניהם חלקו את אחוזת ויין בהיעדרם של ברוס ואלפרד.
מתגלה במהלך "באטמן: שטח הפקר" שויין הקים בתקופת "הבן האובד" מספר בסיסי חירום ברחבי גות'אם.
כאשר ויין חוזר לתמיד כבאטמן, הוא לובש חליפת קוולאר קשיחה וכהה יותר (בדומה לזו בסרט באטמן) ונוהג בבאטמוביל חדש ומשוכלל.
הוא נלחם שוב מול קולונל וגה (שציוות עצמו לבנדיקט אספ ב"מסעו של אביר: החיפוש"), ק.ג.
ביסט והרוכב האפל כדי לסכל מזימה לפוצץ את גות'אם בנשק גרעיני בצורת כדור בסיס.
"טרויקה" היא התרגום הרוסי ל"טריאד".
הסדרה גם מראה את השינויים בחייו של ברוס ויין, את מערכת יחסיו עם 'משפחתו', תוכניותיו להמשך ללא עזרתו של אלפרד והשלכות החלטתו להפוך את ז'אן-פול ואלי למחליפו.
סיפור בן חוברת אחת המתעד את חיפושו של נייטווינג אחר אלפרד באנגליה, לאחר שהמשרת הנאמן התפטר מתפקידו בעקבות אירועי "מסעו של אביר: החיפוש".
סדרה חדשה בכיכובו של עזראל ובכתיבתו של דניס אוניל החלה באפריל 1995. ברוס ויין מוצא את ז'אן-פול ואלי משוטט ברחובות גות'אם, נותן לו כסף כדי לנדוד ברחבי העולם בחיפוש אחר משמעות, כשם שברוס עשה במסעו להפוך לבאטמן.
מסעו לוקח אותו לאירופה, שם הוא חושף מזימות במסדר הקדוש של סנט דיומא אשר אחראי לשטיפת מוחו.
מאוחר יותר, הוא חוזר לגות'אם במטרה לעזור לבאטמן, והסדרה שינתה את שמה ל-Azrael: Agent of the Bat (עזראל: סוכנו של העטלף) החל מחוברת מספר 47. הסדרה הסתיימה לאחר מאה חוברות, עם מותו לכאורה של ואלי.
מותו התרחש בערך בסביבות קשת הסיפור "באטמן: האש", שתיאר את קשריו של ברוס ויין עם הקרובים אליו, בני בריתו ואויביו.
למרבה הפלא, שמו של ז'אן-פול ואלי מעולם לא הוזכר בזמן זה.
החוברת השנתית Batman Annual #22 הציגה את רוחו של ארנולד אצ'ינסון (אבאטויר), המחפשת לנקום בבאטמן.
כעת הוא קורא לעצמו אטקר, והוא משתלט על חליפת הבאטמן הישנה של עזראל וחוזר לזירת הרצח שלו עם בן ערובה.
אירוע קרוסאובר שמעמת פעם נוספת בין באטמן לביין, כשהפעם, ביין משתף פעולה עם ראס-אל-גול.
מחלה קטלנית פורצת בגות'אם סיטי, ובאטמן מנסה ללחום בהשפעותיה בעזרת בני בריתו.
הוא מוצא את מקור המחלה במזרח התיכון, והיא נודעת בשם "מגפת האפוקליפסה".
זאת ועוד מתגלה כי ראס-אל-גול יצר את הווירוס לפני עידנים.
בעקבות קשת הסיפור התפרסם הרומן הגרפי Batman: Bane.
בקשת סיפור בת ארבעה חלקים בשם "המלאך והארס" וכן בחוברת שאחרי, "שעת הרעידה", קצוות עלילה של סאגת האביר נפתרים.
לאחר מאורעות Batman: Bane, עזראל מקבל הוראות מבאטמן למצוא את ביין.
ביין מצליח להדוף את עזראל בעזרת קבוצת חיילים מסנטה פריסקה.
הוא כובל את עזראל ומזריק לו את הסופר-סטרואיד "ונום", עם תוכנית להשתמש בו כסופר-חייל ולהשתלט על סנטה פריסקה.
עזראל מסוגל להתנגד להשפעתו של הסם, מביס את ביין ומטיס אותו חזרה לגות'אם.
הם מגיעים בדיוק לפני שרעידת האדמה מתרחשת.
ביין מנסה להימלט אך אינו יכול ובמאמץ אחרון להציל את עורו הוא מנסה ללא הצלחה לכרות ברית עם עזראל.
במקום זאת, עזראל מוכיח את נאמנותו לבאטמן.
כריכת חוברת מספר 37 מציגה את ביין השובר את גבו של עזראל כמחווה לעטיפת החוברת המפורסמת Batman #497, שהחלה את עלילת "נפילתו של אביר".
מחווה דומה נעשתה בכריכת החוברת Secret Six Vol.
3 #34 מאוגוסט 2011, ובה איור מודרני מאת ג'ים קלפיורה של ביין השובר את גבו של באטמן.
באטמן: שטח הפקר היא קשת סיפור רחבת היקף בכותרי הקומיקס באטמן, שפורסמה בין מרץ לאוגוסט 1999 על ידי חברת DC קומיקס למשך 83 חוברות חודשיות ו-4 חוברות ספיישל.
הסדרה נכתבה על ידי כותבים כצ'אק דיקסון, פול דיני, גרג רוקה, ג'ורדן ב.
גורפינקל, סקוט ביטי, בוב גייל, דייוויד ק.
גרייסון, קלי פאקט ולארי האמה.
סיפור הרקע החל ב-Batman: Cataclysm ("באטמן: תהפוכות"), Aftershock ("רעידה עוקבת") ו-The Road to No Man's Land ("הדרך לשטח ההפקר"), בהם רעידת אדמה עוצמתית במיוחד פוקדת את גות'אם סיטי, וממשלת ארצות הברית מכריזה על פינוי העיר ולאחר מכן נוטשת ומבודדת את אלה אשר נותרו מאחור.
עלילת הסיפור עוקבת אחרי חייהן של הדמויות הפועלות מרגע ההסגר ועד לפתיחתה של העיר ובנייתה מחדש.
הסיפור הציג לראשונה את דמויותיהן של קסנדרה קיין, שתהפוך בהמשך לבאטגירל השלישית והארלי קווין (שהופיעה עד כה בבאטמן: איש העטלף).
קשת הסיפור זכתה בפרס ה-Comics Buyer's Guide של שנת 1999 לסיפור הקומיקס הפופולרי ביותר.
חלקים מהסיפור היוו השראה לסרט הלייב אקשן "עלייתו של האביר האפל".
עלילת הסיפור העיקרית פורסמה למשך כל כותרי באטמן - Batman, Detective Comics, Batman: Shadow of the Bat ו-Batman: Legends of the Dark Knight, כאשר מספר חוברות ספין אוף נוספות שימשו כחוט מקשר לקצוות העלילה.
בסך הכל, העלילה פורסמה למשך 83 חוברות חודשיות ו-4 חוברות ספיישל, כאשר באחת מהם, Batman: Harley Quinn, הוצגה הארלי קווין כחלק מיקום DC (לאחר שהדמות הוצגה לראשונה בבאטמן: איש העטלף).
העלילה מחולקת לכמה קשתות סיפור.
חלק מהסיפור נמשך מחוברת אחת לשנייה שפורסמה בשבוע שאחרי, בדומה לכותרי סופרמן באותה תקופה.
שלא כמו בסיפורי סופרמן - בהם אותו צוות יצירתי נשמר לכל סדרת כותרים - אותו צוות נשמר למשך כל קשת הסיפור בכותרי באטמן.
עלילת הסיפור המרכזית נאספה בחמישה אוגדנים שהתפרסמו בין ספטמבר 1999 לאפריל 2001. אולם, בשל מורכבות הסיפור והמספר הרב של החוברות, רק כ-40 מהם נאספו.
גות'אם סיטי סבלה מרעידת אדמה בעוצמה של 7.6 בסולם ריכטר.
כתגובה לכך, ממשלת ארצות הברית מכריזה על העיר כשטח הפקר, משמידה את הגשרים המובילים לעיר ואוסרת על אנשים להיכנס או לצאת ממנה.
עד מהרה, כנופיות שונות ונבלי-על בהם לחם באטמן במשך השנים מתחילים לפשוט על העיר, במיוחד הפינגווין.
ג'יימס גורדון וחלק ממשטרת גות'אם נותרו מאחור כדי להגן על האזרחים שנותרו בעיר.
אורקל והציידת אף הן נותרו מאחור.
ברוס ויין עזב את העיר כדי לנסות לשכנע את הממשלה שלא לנתק את העיר, אך נכשל.
גורדון ואנשיו חיכו לשובו, אך זמן היעדרותו הממושכת גרם להם להאמין שהוא נטש אותם.
הציידת מנסה להשליט סדר תחת זהותה של באטגירל.
היא מגלה שהפושעים מפחדים ממנה יותר כשהיא מתפקדת כבאטגירל מאשר הציידת, והיא מצליחה לשלוט בטריטוריה משלה.
כשבאטמן חוזר, הוא מאשר לה להמשיך לשאת בנטל באטגירל, אך כאשר היא נכשלת בהדיפתו של דו-פרצוף ואנשיו ומאבדת את הטריטוריה עליה שמרה, היא נוטשת את הזהות.
באטמן וקציניו של גורדון עובדים בנפרד כדי להשיג בהדרגה שליטה מחדש על גות'אם על ידי הכנעתם של מנהיגי הכנופיות וסימון הטריטוריה שלהם בגרפיטי.
מספר תתי-עלילות שזורות במהלך הקרבות.
פויזן אייבי עברה להתגורר בפארק רובינסון, ובאטמן הרשה לה להישאר שם כל עוד היא מבטיחה לשמור על יתומים שעברו להתגורר שם לאחר מות הוריהם ברעידת האדמה, ולדאוג לרווחתם.
סופרמן ביקר בעיר לזמן קצר וניסה להשליט בה סדר, אך לנוכח האנרכיה ההולכת וגואה החליט לעזוב.
סיפור שהתרחש בו-זמנית בכותרי ליגת הצדק גילה כי חברי הליגה פיקחו על גות'אם בזמן זה על ידי מניעת נבלי-על מלהשיג שליטה מחדש בשטחם.
לפני מאורעות הסיפור, גורדון חבר לדו-פרצוף כדי להשיב לחזקתו טריטוריה, אך דו-פרצוף בגד בברית זו כדי להחזיק בחלקת אדמה גדולה יותר לעצמו.
זה האחרון גם שכר את המתנקש דייוויד קיין כדי להרוג את גורדון, אך ניסיון ההתנקשות נמנע בידי בתו, קסנדרה, שהפכה לאחת מסוכנותיה של אורקל.
קסנדרה נוטלת בהמשך את נטל באטגירל השלישית כדי לנקות את העיר הבצורה מפשיעה.
מאוחר יותר, דו-פרצוף חוטף את גורדון ומעמיד אותו למשפט על הפרת הברית ביניהם.
קצינת המשטרה רנה מונטויה מצליחה להגיע אל אישיותו החצויה של הארווי דנט, שהגנתו מזכה את גורדון מכל אשמה.
לפי דנט, דו-פרצוף סחט את דרכו של גורדון לתוך הברית ובתוך שכך ההסכם ביניהם מבוטל.
נקודת המפנה לעלילת "שטח הפקר" מגיעה כאשר לקס לות'ר מגיע עם מסוקיו כדי לבנות מחדש את גות'אם.
אולם, תוכניתו החשאית כוללת את השגת הנכסים בעיר, מכיוון שהנכסים המקוריים אבדו בשריפה אותה הצית ביין, ומרבית ממחזיקי הנכסים מתו ברעידת האדמה או שהיו חלשים מדי לעמוד במלחמות משפטיות עקב קריסת הונם.
לושיוס פוקס מגלה עותק של הנכסים ומיידע את לות'ר.
לות'ר מנסה להרוג את פוקס, אך באטמן מתערב ומגלה שהוא זה שנתן מידע אנונימי למנהל "תעשיות ויין", אומר ללות'ר שגות'אם אינה למכירה ושעליו לעזוב.
ממשלת ארצות הברית חוזרת בה מהחלטת שטח ההפקר, ומאפשרת לגות'אם סיטי להצטרף מחדש לשטחי ארצות הברית.
גורדון וקציני המשטרה ששרדו מקודמים בדרגתם.
בדפים האחרונים של הקומיקס, הג'וקר חוטף את תינוקות גות'אם, אך אינו הורג אותם.
כאשר שרה אסן-גורדון מגלה את מקום הימצאם של התינוקות, הג'וקר יורה בראשה כשהיא מחזיקה באחד מהם.
באטמן משכנע את גורדון האבל שלא להרוג את הג'וקר ובכך לשמור על רמת מוסריות בעיר המושחתת.
כאשר הג'וקר מתריס בגורדון ושואל אותו אם יש לו מישהו אחר במשפחה שלא נפגע עדיין ממנו, גורדון יורה לו בפיקת הברך ונשבר, כאשר באטמן מנחם אותו.
הסיפור מסתיים עם בואה של השנה החדשה.
באטמן מתכנן לעצמו שנה נוספת כמגנה של העיר גות'אם סיטי, בעוד גורדון נפרד לשלום מאשתו ומאחל לה שנה טובה.
כלומר "Basketball Jones" היא התמכרות לכדורסל.
השיר לווה בסרטון שיצא ב-1974, שאף הוצג בקולנוע כהקדמה להקרנתם של כמה סרטים.
הסרטון אף הוצג בסרט "להיות שם" (1979) וגרסת כיסוי של השיר נכללה בפסקול הסרט "ספייס ג'אם" (1996).
בשיר מגלם צ'יץ' מרין את דמותו של טיירון שולייסס (Tyrone Shoelaces), שאת קולו הוא שר בקול פלסט (השם "טיירון" נשמע דומה ל-"tie-your-own", כך שהשם נשמע כמו "קשור בעצמך את השרוכים").
שולייסס מתאר בשיר את האובססיה שלו לכדורסל, שהחלה כבר כשהיה תינוק.
כמו כן הוא מתפאר בכישרון הכדורסל שלו, ומשתמש פעמים רבות במושגים מקצועיים הקשורים למשחק.
כחלק מהאובססיה למשחק הוא אף מניח את הכדור מתחת לכרית ועל כן לא יכול לישון בלילה.
טיירון מזכיר בשיר את שחקן העבר ביל ראסל ואת שדרני הספורט צ'יק הרן וכריס שנקל.
בגרסת האלבום, את השיר מקדים ראיון היתולי עם מאמן הכדורסל של שולייסס "אומגוונה קיקבוטי" (Umgwana Kickbooti, נשמע כמו "אני הולך לבעוט בתחת"), שאף מוזכר בשיר.
הקלטת השיר כללה שיתוף פעולה עם קבוצת אמנים מוכרים שהתגבשה במקרה, שככלה את ג'ורג' הריסון (גיטרה), קרול קינג (פסנתר חשמלי), בילי פרסטון (אורגן), טום סקוט (סקסופון), ניקי הופקינס (פסנתר), קלאוס פורמן (גיטרה בס) וג'ים קלטנר (כלי הקשה).
להקת הבנות The Blossoms ומישל פיליפס (מלהקת האמהות והאבות) השתתפו אף הן בשיר כקולות המעודדות.
בתחילת העבודה על השיר הייתה מנגינה שניגן טומי צ'ונג על הפסנתר, ושלצליליה שר צ'יץ' מרין.
ג'ורג' הריסון הקליט במקביל באולפן הסמוך, וכפי שהעיד צ'יץ' מרין, מפיק האלבום Los Cochinos לו אדלר רץ לאולפן שבו ישב הריסון וניגן לו את השיר.
הם השלימו את השיר במקום.
אדלר סיפר כיצד התגבשה קבוצת הכוכבים המקרית:
"אני מניח שקראתי לקרול (קינג) ואמרתי לה להגיע, אבל עם הריסון ו(קלאוס) פורמן בפנים - לא היה צורך לקרוא לאנשים ולבקש שינגנו.
כולם היו במקרה באולפני A&M Studios באותו זמן, ועבדו על פרויקטים שונים.
השמועה על ההקלטה יצאה מהאולפן והגיעה למסדרונות".
הוא יצא כסינגל בספטמבר 1973 והגיע למקום ה-15 במצעד ה-100 של מגזין בילבורד.
בכך היה לשיר הפרודיה היחיד שהגיע למקום גבוה יותר במצעד, לעומת השיר שעליו נעשתה הפרודיה.
הצד השני של הסינגל היה "Don't Bug Me", שנכלל גם הוא כרצועה באלבום Los Cochinos.
בעקבות אמנות הגרפיטי בעטיפת האלבום, העטיפה בשני צדי הסינגל כוללת אמנות גרפיטי.
ב-1996 ביצעו בארי וייט וכריס רוק גרסת כיסוי לשיר לפסקול הסרט "ספייס ג'אם".
רוק שר את הקולות הגבוהים ודקלם שורות, ווייט שר בקול נמוך.
כמו כן להקת בנות שרה את הפזמון.
"Basketball Jones" הוא סרט אנימציה קצר משנת 1974 המבוסס על השיר של צ'יץ וצ'ונג.
הסרטון נוצר כדי לקדם את הוצאתו של השיר בארצות הברית.
הסרטון מציג את הנער טיירון שולייסס ואת אהבתו לכדורסל.
יוצר הסרט הוא האנימטור פול גרוול (Paul Gruwell), אם כי טעות נפוצה היא שהיוצר הוא רלף בקשי.
בסרטון נראה שולייסס כבעל כישרון מלידה ל"דריבלינג" (dribbling, כדרור; נעשה בסרטון משחק מילים, ובמקום לכדרר נראה התינוק מזיל ריר, משמעות נוספת ל-dribbling), ולפיכך אמו קונה לו כדורסל כמתנה.
שולייסס מתאהב בכדור והולך אתו לכל מקום.
שולייסס מגיע ל"טורניר הכדורסל", ושם הוא מבקש מחבריו לקבוצה, מהמאמנים ומהמעודדות "לעזור לו".
מקהלת גוספל מתחילה לשיר, ושירתה מתגברת.
לאחר מכן ישנם כמה קטעים של שולייסס משחק בכדורסל, בעיקר מכדרר לאורך המגרש, אך שאר הווידאו מציג בעיקר אנשים שונים ומשונים באצטדיון וברחבי העולם שרים לצלילי "Basketball Jones".
בסוף הווידאו, שולייסס גדל בקצב מהיר, אל מעבר לגג האצטדיון ובסופו של דבר משתמש בירח ככדור כדורסל.
אז נראות דמויות שונות שרות את השיר "Basketball Jones", ובהן צ'יץ' וצ'ונג, לוחמי וייטקונג, קינג קונג, חתולי רחוב, אנשי עסקים, גורו היושב בקצה הר, עוזריו של ריצ'רד ניקסון (שבעצמו בוהה באוויר; הסרטון יצא קצת אחרי התפוצצות פרשת ווטרגייט), מקהלת נזירות וחברי הביטלס (ג'ורג' הריסון ניגן בגיטרה בהקלטת השיר).
הסרטון "Basketball Jones" יצא לתיאטראות הקולנוע ב-1974, כאשר הוצג לפני הקרנות נבחרות של הסרט "הפרט האחרון" בכיכובו של ג'ק ניקולסון.
הסרטון אף נראה בסרט California Split מ-1974 בבימויו של רוברט אלטמן, והוא אף מנע את הוצאתו לווידאו בשל סירובה של אולפני קולומביה לשלם תמלוגים על השימוש בשיר.
בהמשך הסיר אלטמן את השיר מפסקול הסרט (אך לא את הסרטון) כדי לאפשר את הוצאתו ב-DVD.
הסרטון יצא מחדש לאולמות הקולנוע ב-1976, כאשר הוצג לפני הקרנת הסרט Tunnel Vision.
עם זאת, הסרטון ככל הנראה ידוע בעיקר בשל כך שנכלל בסרט "להיות שם" (1979) בבימויו של האל אשבי, כאשר דמותו של פיטר סלרס, צ'ונסי גרדינר, צופה בסרטון בלימוזינה.
Barmherziges Herze der ewigen Liebe (בעברית: לב רחום של האהבה הנצחית), רי"ב 185, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר.
הוא ביצע אותה לראשונה ב-14 ביולי 1715, לכבוד יום ראשון הרביעי שלאחר חג השילוש הקדוש.
כקנטטות אחרות שלו מתקופה זו, הוא ביצע את הקנטטה פעם נוספת בוויימאר ופעמיים נוספות בעת שעבד בלייפציג, בשנת 1723 ובשנת 1746 או 1747.
לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה השלישית שהלחין באותה שנה, לאחר רי"ב 31 ורי"ב 165.
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס, העוסקים בדרשה על ההר.
הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לקנטטות נוספות של באך בתקופה זו.
היא עוסקת ביחסים שבין אדם לחברו וכוללת התייחסויות לרעיונות מתוך הדרשה על ההר, כגון משל העיוור, המשפטים "במידה שאתם מודדים יימדד לכם", ו"טול קורה מבין עיניך".
הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתב יוהאנס אגריקולה (Johannes Agricola), משורר גרמני בן המאה ה-16.
1715 היא השנה המצוינת בכתב ידו של באך על הפרטיטורה ששרדה.
התזמור הכלי מועט וקאמרי, ומשך ביצוע הקנטטה קצר יחסית - כ-16 דקות.
הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס, למקהלה בת ארבעה קולות ולתזמורת הכוללת אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו שכולל גם בסון.
אריה בדואט לסופרן ולטנור: Barmherziges Herze der ewigen Liebe (לב רחום של האהבה הנצחית)
רצ'יטטיב לאלט: Ihr Herzen, die ihr euch (כן, לבבות אשר)
אריה לאלט: Sei bemüht in dieser Zeit (עמלי בחיים האלה)
רצ'יטטיב לבס: Die Eigenliebe schmeichelt sich (איך אנוכיות מרמה עצמה)
כורל למקהלה: Ich ruf zu dir, Herr Jesu Christ (אני קורא לך, אדון ישו כריסטוס)
היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-12 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1989), טון קופמן (ב-1994), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
Bat Conservation International (BCI; "שימור עטלפים בינלאומי") הוא ארגון לא-ממשלתי וקרן נדבנות העוסקת בשימור עטלפים ובתי הגידול שלהם באמצעות פעולות שימור שימור בטבע, חינוך והסברה, מחקר ושדלנות ציבורית.
BCI משתף פעולה עם ארגוני טבע רבים אחרים, בהם שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.
BCI נוסד ב-1982 בידי חוקר ומשמר העטלפים מרלין טאטל .
מאז עסק הארגון במאמצי שימור, מחקר וחינוך רבים.
הוא שיתף פעולה עם גורמים רבים אחרים, פרסם מאמרים וספרים, ארגן סדנאות, העניק מלגות מחקר וכן תמך הן במחקר תאורטי והן במחקר מעשי אקולוגי בכל רחבי ארצות הברית ומאוחר יותר גם ברחבי העולם.
נכון ל-2016 מעסיק BCI צוות של 30 ביולוגים, מחנכים ואנשי מנהלה.
בארגון תומכים חברים מיותר מ-60 מדינות ברחבי העולם.
Bars and Melody (מוכרים גם כ-BAM) הם צמד שירה/ראפ בריטי המורכב מהראפר ליאונדרי דווריז ("Bars") ומהזמר צ'ארלי לנהאן ("Melody").
השניים לקחו חלק בעונה השמינית של תוכנית הטלוויזיה הבריטית "Britain's Got Talent" בשנת 2014. בזמן האודישן שלהם עברו אוטומטית לחצי הגמר של התוכנית לאחר שהשופט הראשי, סיימון קאוול, לחץ על "זמזם הזהב" - תוספת חדשה לתוכנית החל מעונתה השמינית.
הם הגיעו לגמר ובסופו של דבר סיימו במקום השלישי.
בהמשך, השניים חתמו חוזה הקלטות עם Syco Music, חברת הקלטות שנוסדה על ידי סיימון קאוול.
סינגל הבכורה שלהם, "Hopeful", אשר איתו ניגשו לאודישן בתוכנית, יצא ב-27 ביולי 2014 והגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.
ב-21 באוגוסט 2015 הם הוציאו לאור את אלבום הבכורה שלהם, 143, אשר הגיע למקום הרביעי בבריטניה.
דווריז ולנהאן נפגשו לראשונה בספטמבר 2013 דרך פייסבוק, לאחר שדווריז ראה סרטונים של לנהאן מופיע.
הם נפגשו בינואר 2014 והחליטו ליצור את הצמד "Bars and Melody", או בקיצור "BAM".
ב-8 בפברואר 2014 נבחנו השניים במנצ'סטר לעונה השמינית של תוכנית הטלוויזיה הבריטית "Britain's Got Talent".
הם שרו שיר המבוסס על שירם של פיית' אוונס וטוויסטה בשם "Hope" כאשר דווריז החליף את קטעי הראפ המקוריים בקטעי מחאה נגד בריונות אשר הוא כתב.
לאחר האודישן הקהל החל בקריאות "לחצו על הזהב!" וסיימון קאוול בתגובה לחץ על זמזם הזהב, אשר שלח את השניים ישירות לחצי הגמר בשלב ההופעות החיות.
האודישן שלהם נצפה מאז ביוטיוב מעל 150,000,000 פעמים.
לפני חצי הגמר, השניים התראיינו בתוכנית "המופע של אלן דג'נרס" בארצות הברית.
הם שרו בתוכנית את קטע האודישן שלהם ופרסמו את התוכנית ואת עצמם בארצות הברית.
בחצי הגמר, ב-29 במאי, הופיעו עם שירם של שון קומבס ופיית' אוונס "I'll Be Missing You", בתוספת קטעי ראפ על מישהו שאיבד חבר.
האנשים בקהל קיבלו נרות לנופף בהם בזמן המופע.
הם עברו את חצי הגמר והתקדמו ישירות לגמר התוכנית.
בגמר הם הופיעו עם השיר ששרו באודישן שלהם וסיימו במקום השלישי.
אף על פי שלא ניצחו, דווח כי השניים חתמו על חוזה הקלטות בשווי £500,000. ב-15 ביוני 2014 פורסם כי השניים חתמו חוזה לסינגל אחד עם חברת ההקלטות של סיימון קאוול, Syco.
הקליפ לשירם "Hopeful" יצא ב-7 ביולי 2014 ביוטיוב.
ב-27 ביולי יצא השיר כסינגל הבכורה שלהם והגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.
כדי לקדם את השיר השניים הופיעו בתוכניות טלוויזיה שונות כמו גם בתוכנית הרדיו "The Official Chart" ברדיו BBC.
כדי לקדם את סינגל הבכורה שלהם, השניים יצאו לסיבוב בשיתוף עם חברת הבידור האנגלית HMV.
בהמשך הוציאו השניים את השיר "Shining Star" כחלק מהמיני-אלבום "Hopeful Acoustic", אשר מכיל גרסאות שונות של השיר "Hopeful" (כדוגמת גרסה אקוסטית של השיר ורמיקסים שונים).