tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
מועדון הכדורגל "ספרטק צ'וקוטקה" מוסקבה הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר מוסקבה, שפעל כקבוצת מילואים עבור "ספרטק".
חרף שמה הקבוצה לא הייתה ממוקמת בצ'וקוטקה ושמה נובע מהחסות שהוענקה לה על ידי ממשלת המחוז המרוחק (בגבול עם אלסקה).
תנאי מזג האוויר הקיצוניים במחוז במרבית השנה אינם מאפשרים תחזוק יאות של אצטדיוני כדורגל.
הקבוצה נוסדה בשנת 1998 ביוזמה של המאמן ונשיא "ספרטק" אולג רומנצב ואנטולי שלסט (שכיהן במקביל גם כנשיא הקבוצה וגם כמאמן בשנה הראשונה לקיומה) ומושל צ'וקוטקה אלכסנדר נזרוב.
בתום העונה הקבוצה עלתה לליגה השנייה.
ב-1999 זכתה במקום הראשון ב"אזור מרכז" והעפילה לליגת המשנה.
הישג השיא של הקבוצה בגביע הרוסי היה שלב שמינית גמר הגביע בעונת 1999/2000.
ב-2 באוגוסט 2000 המועדון סירב להמשיך להשתתף בתחרותיות מקצועניות בשל היעדר בכספים הדרושים.
בסוף העונה סיימה במקום ה-19 ופורקה.
שנהטורנירמיקוםמשחקיםניצחונותתיקוהפסדיםשעריםהערות1998ליגה שלישית, אזור מרכז, מוסקבה, שלב 11 201901196-8העפילה לליגה השנייהשלב 21431011-2גמר122004-2טורניר גמר3541011-31999ליגה שנייה, אזור דרום1 36258370-28ניצחון במשחקי מבחןמשחקי מבחן1-321105-22000ליגת המשנה194429- איבדה את מעמדה כקבוצה מקצוענית
FK ספרטקס הוא מועדון כדורגל לטבי מהעיר יורמלה.
המועדון נוסד בשנת 2007 וכבר בשנת 2012, הוא סיים במקום השלישי בליגת המשנה הלטבית ולאחר ניצחון בפלייאוף העלייה על JFK אולימפס, הוא העפיל לליגת העל הלטבית.
בהמשך הוא פעמיים כה באליפות.
מועדון הכדורגל ספרטקס יורמלה נוסד בתחילת שנת 2007 והחל את פעילותו בליגה הלטבית השלישית.
הקבוצה זכתה באליפות ליגת המשנה השנייה כבר בשנה הראשונה לקיומה.
ארבע העונות הבאות של הקבוצה היו בליגת המשנה הלטבית.
בשנת 2011, המועדון רשם את ההישג הגדול ביותר בתולדותיו, כשסיים במקום השלישי בליגה, מתחת ל-FS מטה ולליאפייס מטאלורגס.
מאחר שקבוצות מילואים לא יכולות להעפיל לליגה הבכירה, ספרטקס הגיעה למשחקי פלייאוף העלייה נגד JFK אולימפס, שבו ניצחה בתוצאה 4-1 בסיכום שני המשחקים והעפילה לליגת העל.
מאז שנת 2012, ספרטקס יורמלה משחקת בליגת העל הלטבית.
ספרטקס סיימה את עונתה הראשונה בליגת העל הלטבית במקום החמישי בטבלה.
בשנים 2016 ו-2017 המועדון זכה באליפות הליגה.
ספרטתלון הוא מרוץ אולטרה מרתון של 246 קילומטרים בין אתונה ובין ספרטה, הנערך מדי שנה ביוון מאז שנת 1983. מרוץ הספרטתלון מבוסס על הריצה ההיסטורית של פידיפידס, שרץ מאתונה לספרטה ביום וחצי כדי להזעיק תגבורת נגד הפרסים בקרב מרתון.
בשנת 1982 הגיעו לאתונה חמישה קצינים מחיל האוויר המלכותי כדי לנסות לרוץ את המסלול וכך למעשה החלה התחרות בשנה שלאחר מכן.
הזוכה במרוץ הספרטתלון הראשון, יאניס קורוס, עדיין מחזיק בשיא הזמן המהיר ביותר של 20 שעות ו-25 דקות.
ככל שהמרוץ נהיה פופולרי יותר, יושמו קריטריונים מחמירים יותר להשתתפות בו, וזאת על מנת להבטיח שהמשתתפים יהיו מספיק בכושר כדי לרוץ את המסלול.
במרוץ ישנן 75 תחנות ביקורת עם זמני קצה, בהן פוסלים נציגי המרוץ את הרצים שלא מצליחים לעבור את זמני הניפוי או את אלו העייפים מדי כדי להמשיך.
מרוץ הספרטתלון עוקב אחר מסלולו של פידיפידס, שליח אתונאי שנשלח לספרטה בשנת 490 לפנה"ס כדי להזעיק עזרה בקרב נגד הפרסים, קרב מרתון.
על פי כתביו של ההיסטוריון היווני הרודוטוס, הגיע פידיפידס לספרטה יום אחרי שיצא מאתונה.
בהתבסס על כתביו של הרודוטוס, בשנת 1982 הגיע ליוון ג'ון פוֹדֶן, קצין בחיל האוויר המלכותי ורץ למרחקים ארוכים, יחד עם עוד ארבעה קצינים כדי לבדוק האם ניתן להשלים את המסלול ביום וחצי.
מתוך החמישה, הצליחו לעשות זאת שלושה רצים: ג'ון פוֹדֶן, ב-37 שעות ו-37 דקות, ג'ון שוֹלטֶן ב-34 שעות ו-30 דקות, וג'ון מֶקַארת'י ב-39 שעות.
בשנה שלאחר מכן ארגנה קבוצת תומכים נלהבים את מרוץ הספרטתלון הבינלאומי הראשון.
מרוץ הספרטתלון מתקיים בדרך כלל בסוף ספטמבר.
לרצים יש זמן קצוב של 36 שעות לרוץ 246 קילומטרים, שהם שווי ערך כמעט לשישה מרתונים רצופים, בין אתונה לבין ספרטה.
על הרצים להתמודד עם החום היווני ביום, עם הקור בלילה ועם השטח ההררי.
לאורך המסלול ישנן 75 תחנות ביקורת בהן נפסלים רצים שלא עמדו בזמני הניפוי.
לרצים רבים יש צוותי תמיכה לאורך המרוץ אשר עוזרים להם להצטייד מחדש בתחנות הביקורת.
רצים שלא מסיימים את המרוץ נוסעים לספרטה באוטובוס.
המרוץ מתחיל בשעה שבע בבוקר למרגלות האקרופוליס באתונה, ליד האודיאון של הרודס אטיקוס והאגורה.
הרצים נעים מערבה ואחרי 80 קילומטרים נמצאת תחנת הביקורת הגדולה הראשונה.
התחנה נמצאת בתעלת קורינתוס, שעל מצר קורינתוס המחבר את חצי האי פלופונסוס ליבשת יוון.
משם ממשיכים הרצים לכיוון קורינתוס (עיר) .
הרצים מטפסים עליה תלולה של 1,200 מטרים לפסגת הר הפרטניון, ולאחר מכן יורדים לכיוון היישוב העתיק טיג'יאַה, אשר נמצא כ-200 קילומטרים מנקודת ההתחלה של המרוץ.
לפי כתביו של הרודוטוס, שם ראה פידיפידס חיזיון של האל היווני פאן.
מקרה זה עשוי להיות המקרה המתועד הראשון של הזיה בעקבות מאמץ פיזי.
שאר המסלול הוא ירידה במדרון של 50 קילומטרים אל העיר ספרטה.
נקודת סוף המרוץ היא הפסל של המלך הספרטני ליאונידס הראשון שמת בקרב תרמופילאי, שנמצא בקצה הרחוב הראשי של ספרטה.
תלמידות בית-ספר לבושות בבגד יווני הנקרא צ'יטון, מעניקות לרצים המסיימים את המרוץ זר עלי דפנה ומים.
הרצים מקבלים גישה לאוהל טיפולים וההמנון הלאומי של זוכה המרוץ מתנגן.
אף אחד מהרצים המסיימים את המרוץ לא מקבל פרס כספי.
עם זאת, הזכייה במרוץ נחשבת יוקרתית ומייצרת פרסום העוזר למשוך נותני חסות.
להבדיל מפידיפידס, הרצים לא צריכים לרוץ בחזרה לאתונה.
על מנת להשתתף במרוץ על הרצים לעמוד באחד מהקריטריונים הבאים:
השלמת מרוץ של לפחות 100 קילומטרים בזמן מקסימלי של 10 שעות (גברים) או 10 שעות ו-30 דקות (נשים).
השלמת מרוץ של יותר מ-200 קילומטרים בזמן מקסימלי של 29 שעות (גברים) או 30 שעות (נשים).
השתתפות בספרטתלון בשנתיים האחרונות והשלמת הטיפוס על ההר עד לנקודת הביקורת בקילומטר ה-172 בתוך פחות מ-24 שעות.
עקב עלייה במספר הרצים שעמדו בקריטריונים, הוחמרו במהלך השנים תנאי הקבלה למרוץ.
כמות המשתתפים במרוץ מוגבלת, לכן במצב של כמות מועמדים גדולה מדי נערכת הגרלה על ההשתתפות במרוץ בין הנרשמים.
עם זאת, ספורטאי עילית אשר עומדים בקריטריונים בפער של 20%, זכאים להשתתף במרוץ ללא הגרלה.
בכל שנה כמות המשתתפים במרוץ עומדת על 400 רצים פרט לספורטאי העילית.
שלוש נשים סיימו את המרוץ בפחות מ־24 שעות ודורגו בעשירייה הראשונה – לראשונה בתולדות הספרטתלון.
מרי לרסון () מחזיקה בשיא הניצחונות לנשים, עם חמש זכיות.
באותה שנה, 2023, קבע פוטיס זיסימופולוס () שיא מסלול חדש לגברים, עם זמן של 19 שעות, 55 דקות ו־2 שניות – הזמן המהיר ביותר אי פעם והראשון שירד מגבול 20 השעות.
זהו היה ניצחונו השלישי ברציפות.
את שיא הניצחונות הכללי לגברים מחזיק יאניס קורוס (Yiannis Kouros) עם ארבע זכיות.
בשנת 2005 השלים קורוס ריצה מאתונה לספרטה ובחזרה – במסלול שאינו תחרותי – במטרה לשחזר את מסעו של השליח פידיפידס.
הוברט קארל (Hubert Karl) מגרמניה מחזיק בשיא מספר הסיומים עם 23 השלמות.
אנדרש לאו (András Lőw) מהונגריה מחזיק בשיא הסיומים הרצופים – 19 ברצף.
בשנת 2017, לציון 35 שנות קיום לתחרות, נרשם שיא של 264 רצים שסיימו את המרוץ בתוך מגבלת הזמן של 36 שעות.
בשנת 2018, חלקה השני של התחרות הושפע משמעותית מסופת המדיקן "זורבס", אולם מרבית הרצים שהיו בקצב המתאים הצליחו להשלים את המרוץ.
עשר התוצאות הטובות ביותר בספרטתלון
מועדון הכדורסל ספרטק פלבן (בבולגרית Баскетболен Клуб Спартак Плевен) הוא מועדון כדורסל בולגרי מהעיר פלבן, המשחק בליגת העל הבולגרית, הישג השיא של המועדון הוא זכייה כפולה באליפות בולגריה, זכייה בגביע הבולגרי והשתתפות בשלב הראשון של הליגה האירופית.
המועדון נוסד ב-1947 בשם פלאמה פלבן ושיחק במרבית שנותיו בליגה הבכירה במדינה, בשנות ה-80 החלה הקבוצה להיות חברה קבועה בצמרת הליגה הבולגרית, בעונת 1982/83 סיימה הקבוצה במקום 3 והעפילה לחצי גמר טורניר האליפות בו זכתה במדליית הארד.
בעקבות זאת בעונת 1983/84 העפילה לראשונה לגביע קוראץ' בו החלה את דרכה בסיבוב המוקדמות הראשון.
בסיבוב זה גברה הקבוצה על בשיקטש הטורקית, כאשר במשחק הראשון שהתקיים בפלבן ניצחו הבולגרים 99–80 ואילו במפגש הגומלין ניצחו הטורקים 78–65. בסיכום צמד המשחקים היה היתרון של הבולגרים שהעפילו לשלב השני בו פגשה הקבוצה את פלקנסטרו טריאסטה האיטלקית אך הפסידה לה בצמד המשחקים 74–71 ו-83–65 והודחה.
בעונת 1989/90 העפילה הקבוצה לטורניר פעם נוספת והוגרלה כנגד זאדאר הקרואטית (אז יוגוסלביה) במשחק הראשון שנערך בבולגריה, ניצחו האורחים מזאדאר 119–72 גם במשחק הגומלין שנערך ביוגוסלביה הביסה הקבוצה המקומית את הבולגרים 68–132.
בעונת 1991/92 העפילה הקבוצה פעם נוספת לחצי הגמר וזכתה בפעם השלישית במקום השלישי, בעונה שלאחריה עונת 1992/93 העפילה הקבוצה פעם נוספת לגביע קוראץ' והוגרלה נגד אוררטו ויוארו הארמנית, הבולגרים לא הופיעו לצמד המשחקים וספגו שני הפסדים טכניים והדחה מהמפעל.
בעונת 1994/95 הגיעה הקבוצה לשיאה עד אז כאשר לראשונה זכתה באליפות הליגה הבולגרית ועקב כך העפילה לסיבוב הראשון בגביע אירופה והוגרלה כנגד פרטיזן בלגרד הסרבית, במשחק הראשון שהתקיים בבולגריה גברו הסרבים 93–83 ואילו במשחק הגומלין ניצחו הבולגרים 95–92 אך הודחו עקב הפרש הסלים.
בעונה זו הגיעה הקבוצה להישג שיא נוסף כאשר זכתה באליפות הליגה הבולגרית בפעם השנייה ברציפות ועם זאת זכתה בגביע הבולגרי לראשונה בתולדותיה לאחר שפעמים קודם לכן בעונת 1993/94 ו-1994/95 העפילה הקבוצה לגמר הגביע אך לא זכתה.
משלב זה ועד עונת 2005/6 לא הצליחה הקבוצה לשחזר את הישגה, אך בעונה זו הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע הבולגרי בנוסף שונה שמה של הקבוצה לשמה הנוכחי.
בעונת 2007/08 שבה הקבוצה להתחרות במסגרות אירופיות כאשר העפילה לראשונה ליורוצ'לנג' והוגרלה כנגד פרומיטאס פטרס היוונית.
במשחק הראשון שנערך בבולגריה גברו המקומיים 76–71 אך בגומלין ידם של היוונים הייתה על העליונה כאשר גברו 85–71 והדיחו את הבולגרים.
גם בעונת 2008/09 העפילה הקבוצה ליורוצ'לנג' והוגרלה בשלב המוקדמות הראשון כנגד אנטליה ביוקשיר הטורקית, אך הפסידה בצמד המשחקים והודחה.
בסיום עונה זו העפילה לחצי גמר הגביע הבולגרי, הישג שלא שחזרה מאז.
בעונת 2009/10 עם ירידת כוחה בליגה המקומית וחוסר ההצלחה באירופה, נרשמה הקבוצה לראשונה לליגה הבלקנית אך בעונה זו הציגה יכולת ירודה כאשר סיימה במקום ה-5 מתוך 6 עם 2 ניצחונות אל מול 8 הפסדים.
הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל בלקנסטרוי בו כ-1,500 מושבים.
ספרי בלימה היא הוצאת ספרים עצמאית שממוקמת בירושלים ובברלין, המפרסמת, לפי הגדרתה, "ספרות יהודית רדיקלית".
ההוצאה מתמקדת בהדפסות מחודשות של טקסטים דתיים, פוליטיים וספרותיים מהיצירה היהודית, לצד הוצאת ספרות, שירה, ומחקרים חדשים.
ההוצאה מקפידה על חזותם של ספריה, כשהיא לוקחת השראה מהסגנון של בתי הדפוס העבריים בראשית המאה העשרים.
ההוצאה נוסדה על ידי יוסי שוויג ואבינועם סטילמן בשנת 2019, בעת שהיו סטודנטים לתואר שני במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון.
השניים המשיכו ללימודי דוקטורט במחלקה וכתבו את עבודתם תחת הנחייתו של פרופ' יונתן מאיר, וגישתו המחקרית והעריכתית לטקסטים יהודיים באה לידי ביטוי ברוח ההוצאה.
משנת 2025 מנוהלת ההוצאה בידי שוויג.
כפי שציין הסופר דרור משעני, בהתייחסו למהדורה החדשה של "שכול וכישלון" בהוצאה, האופי ה"דיאספורי" של ההוצאה, הפועלת בירושלים ובברלין, מהווה המשך מעניין למסורת היהודית ולמחזוריות הזמן היהודי.
הספר הראשון שנדפס בבלימה היה "ליקוטים", שכלל את רוב כתביו הקצרים של חוקר החסידות ותלמידו של גרשם שלום, יוסף וייס, מתוך חומרים ארכיוניים גנוזים וכתבות עיתונאיות שפורסמו בשנות הארבעים והחמישים בעיתון הארץ.
כבר בשלב זה תכננו שוויג וסטילמן את הקו החזותי של ההוצאה, ויצרו קשר עם האומנית טל גרגיר, שלמדה עיצוב ספרים בבצלאל, ומאז החל להתגבש האופי העיצובי של ההוצאה.
ההוצאה בולטת בגישה האסתטית שלה, השואבת כאמור את השראתה מבתי הדפוס העבריים של ראשית המאה העשרים.
היא רואה בספרים לא רק טקסטים לקריאה אלא גם אובייקטים פיזיים בעלי ערך עיצובי ואסתטי, וניתן דגש רב על איכות ההפקה.
ההוצאה מתמקדת בפרסום תכנים ישנים, בעיקר מראשית המאה העשרים, תוך שאיפה לשמור על דיאלוג מתמשך עם המסורת היהודית על גווניה השונים.
הסדרה המרכזית בהוצאת בלימה היא "הסדרה הקלאסית", המתמקדת בגאולת טקסטים נשכחים והדפסה מחודשת של מסות ומאמרים מאת הוגים יהודים מראשית המאה העשרים.
במסגרת זו, ההוצאה מפרסמת טקסטים בעלי גוון דתי, כגון כתביהם של הלל צייטלין ואהרן שמואל תמרת.
כמו כן, מפרסמת ההוצאה טקסטים פוליטיים, כמו מאמרה של סימון וייל "הערה על ביטולן הכללי של המפלגות הפוליטיות", טקסטים מחקריים – כמו "מצווה הבאה בעבירה" של גרשם שלום ו-"הארוטיקה של הקבלה" של מרדכי גיאורגו לנגר, וכן טקסטים ספרותיים, כגון מהדורה מחודשת ל-"שכול וכישלון".
גישת ההוצאה היא מחויבותם של עורכי הספרים ל"גאולה טקסטואלית", לצד שמירה על המתח שבין חדשנות למסורת.
במהדורות ההוצאה, נוסף מבוא שמנגיש את הטקסט לקורא המודרני, אך מודגשת הנאמנות למקור – ההוצאה מקפידה על מינימליזם בעריכה, תוך הימנעות מהתערבות יתרה בטקסטים המקוריים, ותוך צמצום של הערות השוליים ודברי הפרשנות.
ההוצאה מפרסמת גם טקסטים של סופרים ומשוררים מן המאה ה-21, כגון אבישלום פון שילוח ורות חוה פוירשטיין, וכן חיבורים של חוקרים בני זמננו, ביניהם יונתן מאיר, רחל אליאור, פאבל מצ'ייקו ושמואל פיינר.
ההוצאה מדפיסה את ספריה בכמויות קטנות, ומסתייעת במימון של גופים חיצוניים.
המודל הכלכלי של ההוצאה מתבסס על הוצאת ספרים פופולריים יותר, שמכסים את עלות הוצאתם של החיבורים היותר נישתיים.
ספרי ההוצאה נמכרים בחנויות ספרים עצמאיות בירושלים ובתל אביב.
הסדרה הקלאסית – מסות היסטוריות בעלות חשיבות, לצד מבואות עכשויים.
הסדרה המדעית – מחקרים חדשים וישנים במדעי היהדות.
סדרת הקולאז'ים – מסות עכשוויות ומסות ישנות שלא נדפסו בעבר.
הסדרה הקטנה – מסות בגודל כיס.
סדרת ספרות יפה – פרוזה.
סדרת שירה – שירה עכשווית.
סדרת תרגומי יידיש – תרגומים לעברית מספרות היידיש.
סדרת "עלו לשלום" – מחקרים בקבלה.
ספרטקוס הוא רומן היסטורי משנת 1951 מאת הסופר האמריקאי הווארד פאסט.
הספר עוסק במרד העבדים השלישי בהנהגת ספרטקוס סביב שנת 71 לפנה"ס.
הספר היווה השראה לסרט משנת 1960 בבימויו של סטנלי קובריק, וכן לעיבוד טלוויזיוני משנת 2004 בבימויו של רוברט דורנהלם.
הרומן נפתח במסעם של שלושה צעירים פטריקים מרומא, קאיוס, אחותו הלנה וחברתה קלאודיה בדרכם מרומא לקאפואה, זמן קצר לאחר דיכוי מרד העבדים.
הדרך שלאורכה הם נוסעים זרועה בעבדים צלובים, "אותות עונש" שהותירו הרומאים.
במהלך המסע הם פוגשים דמויות שונות, פוליטיקאי קטן, איש עסקים מן מעמד הפרשים, סוחר מזרחי וקצין צעיר, שכל אחד מהם מביע את השקפתו על המרד.
בהגיעם לווילה כפרית מפוארת, הם פוגשים דמויות נוספות, היסטוריות ובדויות, שדנות במשמעות מוסד העבדות ברפובליקה הרומית.
מכאן נע עיקר הסיפור לאירועים שלפני המרד ובמהלכו, תוך התמקדות בדמותו של ספרטקוס – חייו במכרות, תקופתו כגלדיאטור, מנהיגותו וחלומו על חברה צודקת שבה אין ניצול ואכזריות.
פאסט מתאר את ספרטקוס כנכדו של עבד, שנמכר למכרות זהב בנוביה, ובהמשך נקנה בידי לניסטה עשיר, לנטולוס בטיאטוס, שהחזיק בית־ספר לגלדיאטורים ליד קאפואה.
שם הוא פוגש גלדיאטורים נוספים, קריקסוס הגאלי, דוד היהודי ונורדו האפריקאי.
ספרטקוס יוצר קשר עם נערה גרמנייה בשם וריניה, ועומד בראש המרד לאחר מותו של נורדו.
המורדים משתלטים על בית־הספר לגלדיאטורים, מכניעים את שומריו ומביסים את חיל המצב שנשלח כנגדם.
הרומן משלב בין סיפור בגוף שלישי בלשון עבר לבין תיאורים בלשון הווה.
חלק מהפרקים מוצגים כעדויות שמספרים אישים מרומא – בהם קרסוס, גרקכוס, קאיוס וקיקרו – המתארים את חיי ספרטקוס והמרד, בעוד חלקים אחרים מתוארים בלשון הווה על ידי המספר, וכוללים פרטים שמעבר לידע ההיסטורי האפשרי.
בכך חורג הרומן מן הידוע ומרחיב אותו.
הנושא המרכזי של הרומן הוא הערכים הבסיסיים של האדם, חירות, אהבה, תקווה וחיים.
דיכוי ועבדות שוללים ערכים אלה עד שהמדוכאים נותרים ללא ברירה אלא למרוד.
ספרטקוס מוצג כסמל נצחי של המאבק האנושי נגד מערכות פוליטיות מדכאות.
פאסט פרסם את הספר בהוצאה עצמית בארצות הברית בשנת 1951, בתקופת המקארתיזם.
הוא כתב אותו בעקבות מאסרו בשל סירובו למסור לקונגרס את שמות התורמים לקרן שסייעה בבניית בית יתומים לילדי לוחמי מלחמת האזרחים בספרד.
פאסט ריצה עונש של שלושה חודשי מאסר ב־1950 על ביזוי הקונגרס.
בדברי הסיכום של המהדורה הראשונה הסביר כי נאלץ לפרסם את הספר בעצמו, משום שאיש מהמוציאים לאור לא העז להוציאו לאור באווירה הפוליטית של התקופה.
ההדפסה התאפשרה הודות למאות אנשים שהאמינו ביצירה ורכשו אותה מראש.
עטיפת המהדורה הראשונה צוירה בידי האמן האפרו־אמריקאי צ'ארלס וייט.
במהדורת כיס משנת 1991 כלל פאסט מבוא קצר בשם "Spartacus והרשימה השחורה", שבו הרחיב על נסיבות הכתיבה והפרסום.
ספרי השנים או אָנַּלִים הן רשימות קצרות, המסודרות לפי סדר כרונולוגי.
ספרי השנים היוו רשימת אירועים שהתרחשו בפרק הזמן אותו ביקשו לתאר, לרוב שנה ירחית.
בין האירועים המצוינים בהם היו טקסים דתיים וחגיגות דתיות, כיבושים וקרבות משמעותיים בעיני הכותב, ובעלי תפקידים שכיהנו בשנה הנדונה.
ספרי השנים מהווים מקור חשוב לחקר ההיסטוריה של רומא העתיקה הקדומה, ומעידים על התפתחות המשטר הרומי בראשיתו.
לרוב, נשמרו ספרי השנים במקדשים הראשיים.
במזרח הקדום, בבבל ובאשור נהגו המלכים לנהל אנלים שבהם הם תארו את מסעות המלחמה שלהם וכן את מפעלי הבנייה שלהם.
האנלים נכתבו על גבי לוחות חרס או לוחות אבן בכתב יתדות בשפה האכדית והבבלית, והיו מסודרים לפי סדר כרונולוגי של השנים, לעיתים אורגנו לפי שנות מלוכה ולעיתים לפי מספרי המסעות.
האנלים היו בשימוש ברומא העתיקה הם נקראו Annales maximis.
בתחילת כל שנה, היה הפונטיפקס מקסימוס קובע לוחות בצבע לבן כאשר על כל לוח מופיע שם של אחד מעוזריו או פקידיו.
אלו נצטוו לכתוב מדי יום את כל האירועים שהתרחשו באותו יום כמו ליקויי שמש וירח, שינויים במחירים של מצרכים שונים, מגפות, אירועים "מבשרי רע", מות שליטים ועוד.
בהתחלה נרשמו רק פרטים שהיה להם קשר כל שהוא עם מוסד הכהונה.
עם הזמן החלו לרשום כל אירוע חשוב ש"ראוי להזכר" כמו מלחמות, ניצחונות, מינויים פוליטיים ועוד.
ריבוי פרטים זה הופך את האנלים לחומר כה חשוב לחוקר ההיסטוריה.
לקראת סוף המאה השנייה לפני הספירה, הפסיק הכהן מוקיוס סקיבולה את כתיבת לוחות האנלים.
את כל הלוחות שנכתבו עד אז (ושנשמרו בארכיון מיוחד) העתיק בכתב יד בספר גדול שכלל 80 כרכים.
אחריו כבר לא כתבו את האנלים על לוחות אלא בכתבי יד, בהתחלה ביוונית ומזמן קטו הזקן, בלטינית.
כותבי האנלים נקראו אנליסטים וסגנון הכתיבה נקרא בשם "אנליסטיקה".
בימיו של סולה השתנה הסגנון של האנליסטיקה והפך ל"אנליסטיקה חדשה".
כדי למשוך את הקוראים לקרוא את החומר היבש של האנלים, האנליסטים החדשים, הוסיפו פירושים, הכניסו אירועים וציטטו נאומים שלא היו ולא נבראו.
עובדות שונו כדי להתאימן לצרכים פוליטיים ותעמולתיים.
בעקבות זאת, הופיעו סוגים חדשים של אנלים.
ספרי שירה אפית העוסקת באירועים מהעבר נקראו אנלים וגם ספרי היסטוריה ואפולוגטיקה שעסקו בשליטים או אנשים חשובים מהעבר, נקראו כך.
בימי הביניים התפתחו ספרי שנים.
בימי הביניים המוקדמים הכנסייה פרסמה לוחות שנה וחילקה אותן לכנסיות השונות.
לוחות אלו היו חשובים מאוד כדי לקבוע את מועד החגים הנוצריים שלא חלים תמיד באותו תאריך.
במשך הזמן החלו הכמרים לכתוב על גבי לוחות שנה אלו את האירועים החשובים שהתרחשו בסביבות כנסיותיהם כמו לידות, מתות, מגפות ומלחמות.
נרשמו גם אירועים כמו הופעת כוכבי שביט, מינוי כמרים וראשי מנזרים ומחירי מצרכים.
בתקופה מאוחרת יותר המשיכו לכתוב את האנלים בצורה מפורטת יותר ומתוך חובה.
למשל המלך האנגלי אלפרד הוציא צו לכתוב אנלים שאחר כך נקראה הכרוניקה האנגלו-סקסונית.
בשלב מאוחר יותר נקראו אנלים ספרי היסטוריה שנכתבו בצורה כרונולוגית כמו ה"אנלים של הכנסייה" שנכתבו במאה ה-12 על ידי ברוניוס ועסקו בתולדות הכנסייה משנתה הראשונה עד שנת 1198.
בעת החדשה הכתיבה האנליסטית המסורתית הלכה ונעלמה בהדרגה.
מעין ניסיון להחזירה לתפארתה נעשה בצרפת במאה ה-19 על ידי קבוצת היסטוריונים שנקראו "האסכולה האנלית".
הם טענו שהיסטוריה צריכה לעסוק בכל מה שאירע בעבר ולא רק באירועים הקשורים במלכים ומנהיגים שונים עם התעלמות מוחלטת מאירועים הקשורים באדם הקטן והלא חשוב.
הם ניסו לכתוב כרוניקות יומיומיות על כל שאירע באותו יום כולל שמות הנולדים והנפטרים, פסקי הדין, מזג האוויר, אירועים חריגים, תאונות ועוד.
לאחר זמן לא רב גם אסכולה זו נעלמה בהדרגה.
במאה ה-20 נקראה אסכולת האנאל על שם המונח הקדום.
כמו כן, משתמשים במושג Annals ככינוי לעיתונות מדעית תקופתית.
ספרי עליית הגג היא הוצאת ספרים ישראלית.
ההוצאה נוסדה בשנת 1988 על ידי ד"ר יהודה מלצר, והיא מוציאה לאור ספרים בשלל נושאים, ובהם ספרי עיון בנושאי פילוסופיה, מדע פופולרי, רפואה, היסטוריה, פוליטיקה, חברה וכלכלה, וכן פרוזה מתורגמת, ספרי נוער וילדים וספרות מקור.
ההוצאה מוציאה לאור כמה סדרות, ובהן:
פילוסופיה – סדרת תרגום ספרי מופת פילוסופיים: אפלטון, אוגוסטינוס, דקארט, מיל, קון ועוד.
פילוסופיה ומדע – סדרת ספרי מדע פופולרי בנושאי פילוסופיה, מתמטיקה, ביולוגיה, פיזיקה, כלכלה, היסטוריה ועוד: "הפילוסופים הגדולים", "המשפט האחרון של פרמה", "כמעט כמו לווייתן", "תורת המשחקים", "המחשב אינו כל יכול", "המוזיקה של המספרים הראשוניים", ועוד)
אכסדרה – סדרת מבואות קצרים ובהירים בנושאים שונים (שבעת החטאים, זאת אמנות?, רגשות, מה המשמעות של כל זה?
אנשים – סדרת ביוגרפיות: מרקס, הדוקרן של ויטגנשטיין, הכפתור של פושקין, בובי פישר יוצא לקרב, ועוד.
נגד הרוח – סדרה פוליטית: על קיר הברזל, קמפ דייוויד 2000, הטרגדיה האלג'יראית, כשהדרור הפסיק לשיר, ועוד.
ג'רונימו סטילטון - העכבר האיטלקי הנמרץ, עד כה ראו אור ארבעה ספרי ג'רונימו סטילטון.
הארי פוטר - כל שבעת הספרים יצאו לאור.
בנוסף על כך, יצאו לאור שני ספרי הלימוד בהוגוורטס, ו"מעשיות בידל הפייטן", גם הם מאת ג'יי קיי רולינג.
תיבת פנדורין - עלילות הבלש הרוסי אראסט פנדורין.
עם סופרי המקור של ההוצאה נמנים חיים סבתו, שספריו רבי המכר זכו לשבחי הביקורת ולאהבת הקהל (תיאום כוונות זכה בפרס ספיר), אבנר גליקליך (ההר – על ניסיון הכיבוש הכושל של החרמון במלחמת יום הכיפורים), וחנן פרנק (פתק – סיפורו של חייל שרגליו נקטעו במלחמת ההתשה).
עם סופרי העיון המקוריים של ההוצאה נמנים פרופ' אביעד קליינברג, פרופ' דוד הראל, פרופ' חגי נצר, מאיה קגנסקיה, שאול אריאלי ומיכאל ספרד.
עם הסופרים המתורגמים של בית ההוצאה נמנים גם פיודור דוסטויבסקי, מיכאיל בולגקוב, שטפן צווייג, ולדימיר מאיאקובסקי, דאגלס אדמס, כריסטופר בראונינג, רמון ארון, קוסטס מורסלאס, דניאל מנדלסון, סיימון סינג, ויליאם סטייג, ריצ'רד דוקינס, סטיב ג'ונס, בריאן מגי, מרכוס דו סוטוי, נאסים טאלב, ראג'ה שחאדה ועוד.
עד כה ראו אור בספרי עליית הגג למעלה מ-100 כותרים.
מאז היווסדה עובדת ספרי עליית הגג בשיתוף פעולה לצורכי הפצה ושיווק עם הוצאת הספרים של ידיעות אחרונות, ידיעות ספרים.
דברי תורתו של הרב מנחם מנדל שניאורסון, הרבי מלובביץ', הופיעו במאות ספרים העוסקים במגוון נושאים בספרות התורנית.
הספרים המפורטים להלן הם הספרים המקוריים שבהם דברי הרב שניאורסון.
חלקם נכתבו או הוגהו על-ידו.
ספרים אלו יצאו-לאור על ידי הוצאת הספרים קה"ת - ההוצאה הרשמית של חסידות חב"ד, שהקים רבי יוסף יצחק שניאורסון ומינה את חתנו, הרב מנחם מנדל, לעורך ראשי ומנהל שלה.
בהסתמך על ספרים אלה יצאו גם ספרי ליקוט, סיכום ועיבוד, המתבססים על ספרים שלא נכללים כאן, כמו תרגומים לשפות נוספות.
במצוות חמיו אדמו"ר הריי"צ, החל הרבי מלובביץ' להתוועד עם החסידים מדי שבת מברכים, עוד קודם היותו למנהיג חסידות חב"ד.
לאחר שקיבל את הנהגת החסידות, התרבו זמני ההתוועדויות, הם התקיימו בשבתות נוספות וכן בימי החול כמעט בכל תאריך חשוב לחסידי חב"ד, כגון בראש השנה לחסידות.
להתוועדויות אלו הייתה מתכונת קבועה: הרבי מלובביץ' היה אומר בה כמה 'שיחות' שכללו חידושי תורה, התייחסויות לענייני השעה, והוראות לחסידים.
בדרך כלל היה אומר גם מאמר חסידות - יצירה עיונית העוסקת בתורת החסידות.
בין השיחות והמאמרים היו החסידים שרים ניגוני חב"ד.
פעמים רבות נשא שיחות לקהל לאחר תפילות מנחה או ערבית וכן במעמדים שונים, שיחות אלו התרבו בעיקר בשנותיו האחרונות.
את תורתו שנשא בציבור לא כתב בעצמו.
צוות ה"חוזרים" היו חוזרים על תוכן דבריו לאחר אמירתם, מעלים אותם על הכתב בתוספת ציון מראי-מקומות.
חלק מכתובים אלו המכונים 'הנחות', נערכו שוב בשפה תורנית והוגהו על ידי הרבי מלובביץ', שהוסיף, תיקן וזיקק את תוכן הדברים ולשונם.
סדרה זו, בת 39 כרכים, אוצרת בתוכה אוסף עיונים וביאורים העוסקים במגוון סוגיות תורניות בכל מקצועות התורה.
מקום נכבד בספרים אלו מוקדש לדרכו של הרבי מלובביץ' במחקר פירוש רש"י על התורה, ולפרשנותו בשיטת הרמב"ם בספרו משנה תורה.
ביאורים אלו לוקטו מהתוועדויותיו של הרבי מלובביץ', נכתבו על ידי הוועד להפצת שיחות, הוגהו ועובדו שוב על ידי הרבי מלובביץ'.
הביאורים (המכונים גם "שיחות") סודרו ונערכו לפי סדר פרשיות השבוע.
סדרה נוספת היא ספר השיחות, סדרת ספרים בת 12 חלקים, בה הופיעו ה'שיחות' במתכונת אמירתן (שלא כ'ליקוטי שיחות' שעברו עיבוד ועריכה מלאים) - מתחילת שנת ה'תשמ"ז (1987) עד כ"ז באדר א' ה'תשנ"ב (1992).
שיחות אלו נדפסו במתכונת שבועית, בשבוע שלאחר אמירתן על ידי הרבי מלובביץ'.
מחציתם של הביאורים נערכו על ידי ועד הנחות התמימים בשפת היידיש, ומחציתם נערכו על ידי ועד הנחות בלה"ק בלשון הקודש, עברו את הגהת הרבי מלובביץ' והתפרסמו לאחר צאתם לאור בסדר דו-שבועי, בעיתון "אלגעמיינער זשורנאל" (ביידיש) ובעיתון "כפר חב"ד" (בלשון הקודש).
סדרת "תורת מנחם - התוועדויות" מרכזת את כל דרשותיו של הרבי מלובביץ' בציבור לפי סדר כרונולוגי, מעת היותו מנהיג חסידות חב"ד ועד למחלתו האחרונה (תש"י (1950) - תשנ"ב (1992)).
במשך שלשת העשורים הראשונים שבהם דרש הרבי מלובביץ' בציבור, לא נערכו דבריו לדפוס באופן מסודר.
החל משנת תשמ"ב (1988) החלה לצאת סדרת "תורת מנחם" ("הסדרה המאוחרת"), ואילו דברי התורה משלשת העשורים הקודמים נותרו כמות שהיו, עד שהחלו לעבור עריכה מחודשת והתחילו לצאת לאור משנת תשנ"ג (1993) ("הסדרה המוקדמת").
הספרים מחולקים לשתי סדרות: הסדרה המוקדמת, הכוללת בינתיים 84 כרכים מהשנים ה'תש"י - ה'תשל"ו (1950 – 1976) עריכת "הסדרה המוקדמת" עדיין נמשכת, כשמדי שנה יוצאים לאור חלקים נוספים.
הסדרה המאוחרת כוללת 43 כרכים מהשנים ה'תשמ"ב - ה'תשנ"ב.
על פי הערכה תכלול הסדרה בסיומה כ-160 כרכים.
רוב דברי התורה המופיעים בסדרת "תורת מנחם" לא הוגהו על ידי הרבי מלובביץ'.
ואילו חלקי הדברים שנערכו, הוגהו ונדפסו כיצירה בפני עצמה בסדרה 'לקוטי שיחות', לא נכנסו לסדרת "תורת מנחם".
בסדרה נפרדת בשם "דברי משיח", יוצאים רק השיחות והמאמרים שלא הוגהו, בתוספת ראשי דברים מחלוקות דולרים ויומנים על ההתרחשויות באותה תקופה.
סדרה זו, החלה לצאת לאור בסדר כרונולוגי הפוך, משנת תשנ"ב אחורה, אך הוציאה לאור כרך גם משנת תשל"ח.
היא יוצאת בהוצאה פרטית על ידי חסידים מהזרם המשיחיסטי, ועד כה יצאו לאור 26 כרכים.
בסדרה נוספת בשם "שיחות קודש כ"ק אדמו"ר שליט"א מליובאוויטש", נדפסו שיחותיו של הרבי מתש"י עד תשנ"ב, כפי שנתכתבו בשעתם ביידיש.
שיחות אלו לא נערכו מחדש, וקרובים יותר לניסוח שבה הרבי אמרם.
הסדרה נחלקת לשתיים: השיחות שנאמרו בין השנים תש"י–תשמ"א, נדפסו בשנת תשמ"ה, והשיחות שנאמרו בין השנים תשמ"ב–תשנ"ב נדפסו לאחר פטירת הרבי, בשנת תשע"ו.
ספר המאמרים מלוקט היא סדרה הכוללת מאמרי חסידות שנאמרו על ידי הרבי מלובביץ'.
הרבי אמר לאורך השנים 1562 מאמרים.
במשך השנים נערך מדי פעם מאמר בתוספת ציוני מראי מקומות, הרבי מלובביץ' הגיה אותו והוא הודפס.
החל משנת תשמ"ז נערכו ונדפסו באופן דומה מאמרים בקביעות לקראת מועדי השנה.
"ועד להפצת שיחות" הוציא לאור את המאמרים בשישה כרכים.
במהדורה אחת הודפסה הסדרה בשישה כרכים, בסדר הכרונולוגי שבו יצאו לאור המאמרים בחוברות.
ובשנת תשס"ה הדפיסה הוצאת הספרים קה"ת מהדורה שבה המאמרים מסודרים לפי חודשי השנה במהדורה בת ארבעה כרכים בשם "תורת מנחם - ספר המאמרים מלוקט".
מהדורה זו נערכה על ידי "ועד הנחות בלה"ק".
בסדרה נוספת, "תורת מנחם - ספר המאמרים", מופיעים בסדר כרונולוגי המאמרים שאמר הרבי מלובביץ' בשנים תשי"א-תשל"ט ושנרשמו והגיעו לידי קה"ת.
מאמרים מעטים לא נרשמו כלל וצוין במפתח בראשית הספר שהם נאמרו.
המאמרים שנאמרו בכל שנה מופיעים בכרך בפני עצמו.
רוב המאמרים לא הוגהו על ידו.
מה שהוגה, מופיע במרוכז בספר המאמרים מלוקט.
בסדרה שלישית, "תורת מנחם - ספר המאמרים מועדים", נדפסו שוב בסדר כרונולוגי כל המאמרים על סדר חגי ומועדי ישראל, והחגים החב"דיים, כל מועד בכרך בפני עצמו.
בסדרה זו יצאו לאור עד עתה שמונה כרכים.
בסדרה נפרדת הנקראת "ספר המאמרים ע"פ סדר הפרשיות והמועדים" יצאו לאור כל הכרכים על פרשיות השבוע והמועדים יחד, גם אלו שהוגהו וגם אלו שלא הוגהו והם מסודרים לפי פרשיות וכל פרשה לפי שנים.
סדרה זו יצאה בשנים תשע"ד-תשע"ו, בהוצאה פרטית על ידי חסידים מהזרם המשיחיסטי, ויש בה 26 כרכים.
הרבי מלובביץ' הרבה בכתיבת מכתבים ומענות לשואלים מרחבי תבל, בענייני אמונה והשקפה, הלכה ומנהג, חידושי תורה וניהול הפעילות החב"דית המסועפת.
סדרה בה נדפסו מכתבים ואגרות שכתב לאנשים פרטיים כמו לאישי ציבור ומוסדות, האגרות עוסקות במגוון רחב של נושאים העומדים על סדר היום היהודי והעולמי.
הן כוללות עצות והדרכות בעבודת השם, ביאורים תורניים בקבלה בחסידות ובתלמוד, כאשר בתווך עצות פרטניות בנושאים שונים ומגוונים כגון: בריאות, שמחה, שלום בית ועוד.
מתוך מאות אלפי מכתבים שכתב הרבי מלובביץ' בחייו, מתפרסמים בסט זה רק מעט יחסית - אלו שיש בהם תועלת ועניין לציבור, מהעתק המכתבים שנשמר בארכיון ספריית חב"ד, או שנמסרו על ידי מקבליהם לפרסום.
רוב המכתבים נכתבו בעברית, אנגלית ויידיש.
חלק מהם נכתבו ברוסית, צרפתית ועוד.
כל המכתבים יוצאים לאור בשתי סדרות; סדרה אחת של המכתבים בעברית, יידיש, רוסית וצרפתית.
וסדרה שנייה של המכתבים באנגלית בלבד.
נכון לשנת תש"פ נדפסו שלושים ושניים כרכים מהסדרה בעברית.
לאחר פטירת הרבי מלובביץ' נמצאו במגירת שולחן העבודה שלו, שלושה קלסרים עם רשימות בכתב-ידו.
הדברים נכתבו בעשורים הראשונים לנישואיו (1930–1950), ובהם חידושים במגוון תחומים תורניים.
הוא תיעד ברשימות גם סיפורים ושמועות ששמע מחותנו רבי יוסף יצחק.
בין הרשימות בולטת "רשימת המנורה" - העוסקת בפרטי הדלקת מנורת הזהב בבית המקדש.
מערכת אוצר החסידים הוציאה את הדברים לאור בסדרת "רשימות".
עוד יצאו רשימות היומן, רשימת שנים אוחזים בטלית, רשימות על התניא ועוד.
עם התמנותו על ידי חמיו למנהל הוצאת קה"ת, ערך הרבי מלובביץ' בעצמו והדפיס שלושה לוחות שנה עם פתגמים לכל יום, אחד לחסידים בעברית-יידיש ושניים באנגלית לתלמידים צעירים.
את הלוח החסידי שהוא הגדול מביניהם קבע חמיו ל"לוח אור זרוע לחסידי חב"ד" ומאז חסידי חב"ד לומדים ומשתמשים בו מדי יום.
ספר זה הוא הספר הראשון שערך והדפיס, בשנת ה'תש"ג (1943).
"היום יום" הוא לוח שנה חסידי יומי, ובו לקט פתגמים, רעיונות חסידיים, הלכות ומנהגים על כל יום במעגל השנה.
בשונה מלוח שנה יהודי מצוי הפותח בחודש תשרי בראש השנה ומסתיים בו, מתחיל הלוח החסידי בתאריך י"ט בכסלו שנקבע ל"ראש השנה לחסידות" ומסתיים בו.
חסידי חב"ד נוהגים מאז ללמוד מדי יום את הפתגם היומי בלוח "היום היום...".
הספר נדפס במהדורות רבות בפורמט כיס ובפורמט גדול ומשמש מורה דרך לחסידי חב"ד
"מיום ליום", לוח כיס לתלמיד הצעיר לשנת ה'תש"ג (1942-1943) לוח שנה זה ושל השנה הבאה הוא על בסיס הלוח שנה העברי.
כולל הקדמה, אודות הלוח היהודי, לוח החדשים (עברי-לועזי), לוח מולד הירח, לוח שנה יומי כולל פתגמים, הלכות ומנהגים יומיים בתבנית "היום יום" העברי, לוח תאריכי בר מצווה (עברי-לועזי), תאריכים מעניינים בראשית ההיסטוריה היהודית.
לוח כיס לתלמיד הצעיר לשנת ה'תש"ד כולל כמו הלוח שנה של שנת ה'תש"ג, ונוסף בו מדור: תורה ומסורה, על תורה שבכתב ושבעל-פה, ספרים ומחברים.
הלוחות באנגלית נערכו על ידי הרב ד"ר ניסן מינדל ונדפסו שוב ב-1977 וב-1988 על ידי קה"ת.
מהדורה מאוחדת של שתי השנים עם תרגום עברי נדפסה ב-2013 על ידי הרב ד"ר ניסן מינדל הוצאה לאור.
הגדה של פסח - עם לקוטי טעמים ומנהגים
ספרו השני שהוציא לאור, נדפס בשנת ה'תש"ו - 1947, הכולל לקט מקורות לנוסח ההגדה של חב"ד שערך רבי שניאור זלמן מליאדי בסידורו; עיונים בנוסח ההגדה כולל השוואות לנוסחים אחרים; ביאורים וטעמים לנוסח חב"ד; אמרות חסידיות ומנהגי חב"ד בליל הסדר.
הגדה זו מודפסת גם במהדורות שונות וגדלים שונים ותורגמה לכמה שפות.
מהדורה של הגדה זו כוללת הוספות מביאורים שאמר וכתב במשך השנים ונדפסה בשני כרכים.
ספר התולדות - אדמו"ר מהר"ש
ערך והוציא לאור את ספר התולדות אשר סוקר את פועלו של רבי שמואל שניאורסון, האדמו"ר הרביעי של חב"ד.
יצא לאור י"ב בתמוז ה'תש"ז.
דפוס צילום של המהדורה המקורית של תש"ז יצא לאור שוב בשנת תשנ"ו על ידי קה"ת עם הוספות וכן רשימת המאמרים של המחבר.
קונטרס שיצא לאור על ידי הוצאת הספרים קה"ת על פי שיחת הרב שניאורסון בחג הגאולה ה'תשכ"ו (1965) ובו הוא מציג את החידוש בתורת החסידות לעומת שאר חלקי התורה ("פשט, רמז, דרש וסוד").
ספרים וכתבי עת בהשתתפותו ועריכתו
יחד עם הרב שמואל זלמנוב ששימש כעורך בפועל ועורך רשמי, ערך הרבי מלובביץ' לפני מלחמת העולם השנייה את קובץ "התמים" שיצא לאור בפולין, ולאחר מלחמת העולם השנייה את "קובץ ליובאוויטש".
התמים - כתב העת יצא לאור בוורשה בשנים תרצ"ה-תרצ"ח.
קובץ ליובאוויטש - הופיע בשעתו במשך השנים תש"ד-תשט"ז, בשתי סדרות, האחת בשנים תש"ד-תש"ו, והשנייה בשנים תשט"ו-תשי"ז, 15 גליונות בסך הכל.
הרבי מלובביץ' כתב בקובץ מדור בשם "תשובות וביאורים", ושימש בתפקיד "יו"ר המערכת" של הקובץ.
הוצאה חדשה של כל הגיליונות בתוספת דברים שהגיעו לשולחן המערכת ומעולם לא נדפסו יצאה לאור בשנת תשע"ה.
בשנת תש"ב יסד רבי יוסף יצחק שניאורסון, את אגף ההוצאה לאור של "מרכז לענייני חינוך" ("מל"ח") ואת הוצאת הספרים קה"ת ומסרה לניהולו של חתנו - הרבי מלובביץ'.
המל"ח נועד להוציא לאור ספרות יהודית מקורית לילדים, נוער ומבוגרים בעברית, יידיש, אנגלית, צרפתית ולעיתים בשפות נוספות.
קה"ת נועד לההדיר ולהוציא לאור ספרות תורנית וחסידית מכתבי יד של אדמו"רי חב"ד ודפוסים ישנים במהדורות חדשות ומוערות.
בשנים הראשונות, הרבי מלובביץ' ערך והכין לדפוס את פרסומי וספרי המל"ח וקה"ת ואף היה מעורב בצדדים הטכניים של ההוצאה לאור כולל השגת מימון להדפסה והפצת הספרים.
העורך הראשי של הפרסומים באנגלית היה הרב ד"ר ניסן מינדל, שכתב וערך את רוב הספרים באנגלית, ולאחר מכן עברו הגהה של הרבי מלובביץ'.
ספרים אלו היוו את הדגם והתוו את הדרך לחברי מערכת אוצר החסידים בהוצאת קה"ת בעריכת ספרי קה"ת והמל"ח.
בהמשך השנים, לאחר שנתמנה לאדמו"ר, הוא יזם וקבע את סדר היום של ההוצאה לאור, כללי ואופי עריכת הספרים, זירז והמריץ את העורכים בעבודתם אך כמעט ולא השתתף בעריכת הספרים בפועל.
יוצאים מהכלל היו חלק מהפרסומים מדבריו שאותם הגיה לפני ההדפסה.
להלן יבואו החיבורים שבעריכתו האישית והספרים שההדיר והוא בא בהם על החתום ב"פתח דבר" לספר.
מעבודתו האישית כעורך ומוציא לאור, ומדרישותיו מכותבי ספרים, עורכים, מהדירים ומוציאים לאור של ספרות תורנית בכלל, ועובדי הוצאת קה"ת שעמד בראשה בפרט ניתן לציין את ההנחיות דלהלן:
להלן באה רשימת ספרים חלקית שערך לפי סדר השנים:
בשנת תש"א ההדיר והדפיס מהדורה מתוקנת של סידור תורה אור.
בסופו הוסיף נוסח תפילות ופיוטים לראש השנה ויום כיפור.
חלק מהתיקונים בסידור שהכין למדפיס לא נכנסו לסידור ותוקנו רק במהדורות מאוחרות.
חיבור מאת רבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר הרש"ב, אודות התפילה.
עם הקדמה וקיצורים מאת בנו רבי יוסף יצחק, האדמו"ר הריי"צ.
הוצאה שלישית על ידי "אגודת חסידי חב"ד העולמית", כ' מרחשון ה'תש"ב.
צוואתו הראשונה של רבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר הרש"ב, משנת תרמ"ח, ראשי פרקים מתולדות חייו ורשימת חיבוריו.
חיבור מאת רבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר הרש"ב, המתחיל בפסוק "ומעיין מבית ה'" עם קיצורים ומבוא מאת בנו רבי יוסף יצחק, האדמו"ר הריי"צ; מפתחות ומראי מקומות מהעורך.
שאלות ותשובות - צמח צדק
הוצאה שנייה של הספר שאלות ותשובות צמח צדק וחידושיו בהלכה מאת רבי מנחם מענדל שניאורסון, האדמו"ר השלישי של חב"ד שנקרא ה"צמח צדק" על שמו של ספרו זה.
הספר עצמו הוא דפוס צילום מהמהדורה הראשונה שנדפסה בווילנא בשנים תרל"א-תרמ"ד.
ובהוצאה זו נוספו: שו"ת נוספים שנדפסו במקומות אחרים; שו"ת מכתבי יד שלא נדפסו עדיין; הערות מנכדו רבי שלום דובער שניאורסון, (אדמו"ר הרש"ב).
כן נוספו מהעורך: מפתחות על חלקי חושן משפט, וחידושים על הש"ס; ראשי פרקים מתולדות המחבר ופקסימליות מכתבי היד (בסוף חלק אורח חיים); תיאור כתבי היד והערות קצרות (בסוף חלק חושן משפט).
יצא לאור בשישה כרכים: אורח חיים, יורה דעה, אבן העזר (ב כרכים), חושן משפט, חידושים על הש"ס.
יצא לאור: כ' באב ה'תש"ה.
פסקי דינים - צמח צדק
הוצאה שלישית מפסקי דינים בשולחן ערוך אורח מאת רבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר השלישי של חב"ד.
נדפסה יחד עם הסדרה שאלות ותשובות הצמח צדק.
כרך ראשון: אורח חיים ויורה דעה.
כרך שני: אבן העזר וחושן משפט.
וכולל ביאורים בראשונים והאחרונים ועל כמה מסכתות בתלמוד.
תורת שלום - ספר השיחות
שיחותיו של רבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר השישי של חב"ד, שנרשמו על ידי השומעים.
ליקט וערך והוציא לאור לראשונה מכתבי יד בתוספת הערות וציון מקורות.
יצא לאור י"ג שבט ה'תש"ו.
עם מבוא מאת בנו רבי יוסף יצחק, האדמו"ר הריי"צ, מפתח, הערות וציונים מאת העורך, והוספות הכוללים את הקדמת הרב חיים ויטל לשער ההקדמות ושני מכתבים מהרש"ב, כ' מרחשון ה'תש"ו.
חיבור מאת רבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר הרש"ב, שנכתב בשנים תרס"ט-תר"ע, המבאר את עניין ה"עבודה שבלב זו תפילה", בחלוקה לסעיפים עם מפתח, הערות וציונים מאת העורך, כ' מרחשון ה'תש"ו.
תורה אור - אדמו"ר הזקן
הוצאה חמישית מספר תורה אור - דרושי אדמו"ר הזקן על החומשים בראשית ושמות, דפוס צילום מהוצאה רביעית בתוספת תיקוני טעויות הדפוס שנעתקו מכתב יד אדמו"ר הרש"ב על גיליון התורה אור שלו - כ"א אייר ה'תש"ח.
הוצאה ששית, עם הוספות הכוללים גם: לוח התיקון, הערות וציונים, מפתחות ורשימת הדפוסים - י"ד כסלו ה'תשט"ו.
בד קודש - אדמו"ר האמצעי
ההדיר והוציא לאור מחדש את "בד קודש" - כתב בקשה ששלח רבי דובער שניאורי, האדמו"ר השני של חב"ד, בסביבות חשון-כסלו ה'תקפ"ז, אל שר הפלך של וויטבסק, ה"גנרל גוברנטור" חובנסקי שישפוט אותו.
יצא לאור י' בכסלו ה'תש"ז.
החוברת נערכה בהשוואה לכתבי יד ודפוסים קודמים, בתוספת הקדמה, מבוא, סיפור מאסרו של רבי דובער (מהספר בית רבי), ציונים והערות לכתב הבקשה, תיאור כתבי היד ורשימה ביבליוגרפית.
מהדורה שנייה, עם הערות נוספות מהעורך, יצאה לאור בשנת ה'תשכ"ד.
מהדורה שלישית יצא לאור בשנת ה'תשנ"ב.
הרבי מלובביץ' בירר, ליקט ורשם "מנהגי חב"ד שיש בהם חידוש" ממה שראה אצל ההנהגה של חמיו, מכתבי אדמו"רי חב"ד ואף בירר אצל חמיו מנהגים שהיה לו בהם ספק.
חלק מרשימות אלו הוא הדפיס בהוספות לחלק מהחוברות והספרים של חמיו רבי יוסף יצחק שניאורסון שהוציא לאור בשם "מנהגי חב"ד שיש בהם חידוש".
את מנהגי פסח וליל הסדר הכניס לספרו "ליקוטי טעמים, מנהגים ומקורות" להגדה של פסח.
בשנת תשכ"ו (1966) ליקטו חברי מערכת קה"ת, הרב מנחם זאב גרינגלס ומזכירו של הרבי מלובביץ', הרב יהודה לייב גרונר את כל ההוספות הללו לספר בפני עצמו שנקרא בשם ספר המנהגים - חב"ד והוא הגיה את הספר.
בכל הקשור למנהגי חב"ד, ספר זה נחשב כליקוט העיקרי, הנחשב והמכריע ביותר בחסידות חב"ד, למעשה הוא הספר הראשון המאגד וקובע את מנהגי חב"ד.
ספר הקיצורים, קיצורי הספר שערי אורה
קיצורי הספר שערי אורה שחיבר רבי דובער שניאורי, אדמו"ר האמצעי, מאת רבי יוסף יצחק שניאורסון אדמו"ר הריי"צ, בתוספת מפתח עניינים לספר שערי אורה מהמו"ל.
יצא לאור בי' כסלו ה'תש"ח.
מהדורה חדשה של האנציקלופדיה ההלכתית שדי חמד, מאת הרב חיים חזקיהו מדיני.
בסדרה נוספו ראשי פרקים מתולדות המחבר, מפתח עניינים, מפתח מחברים וספרים.
בסדרה 18 כרכים שיצאו בשנים תש"ח - תשי"ב.
מפתח ספרי מאמרי ודרושי אדמו"ר מהורש"ב
חלק ראשון: רשימת מאמרי ודרושי רבי שלום דובער שניאורסון, אדמו"ר מהורש"ב, בזמן נשיאותו היינו משנות תרמ"ג-תר"פ.
החל ממאמרי שנת תרנ"ט בא גם תוכן התחלת המאמר כפי שרשם רבי יוסף יצחק שניאורסון, אדמו"ר הריי"צ.
חלק שני: רשימת ביבליוגרפית של הספרים מאמרים ומכתבים שנדפסו.
יצא לאור עשרים מנחם אב ה'תש"ט.
השלמה לרשימה נדפסה בהוספה לקונטרס "מאמר סמוכים לעד - פר"ת", קה"ת תשי"ב.
רשימות ודרושים מאת רבי מנחם מנדל שניאורסון, אדמו"ר הצמח צדק, על ספר שמות, פרשת שמות.
יוצא לאור בפעם הראשונה מכתבי יד בתוספת מראי מקומות והערות.
יצא לאור כ"ד טבת ה'תש"י.
על הלכות גיטין וסדרי גיטין.
מאת סבו של הרבי מלובביץ' - הרב אברהם דוד לבוט בתוספת ראשי פרקים מתולדותיו.
הוצאה שלישית מהספר, מתוקנת עם הוספות ומפתחות.
מאמרים מאת הרב הילל מפאריטש על עניין ההשתטחות על קברי צדיקים.
נדפס לראשונה מכתב יד בתוספת הערות וציונים מהעורך.
יצא לאור ז' בשבט ה'תשי"א.
דרושים בתורת חב"ד על ספר בראשית מאת ר' הילל מפאריטש.
הוצאה שנייה עם הוספות מהעורך: הקדמה; ראשי פרקים מתולדות המחבר; מפתחות; שו"ת ומאמרים מהמחבר; הערות וציונים מהעורך.
יצא לאור: כ' באב ה'תשי"ד.
ההוספות יצאו לאור בשנת תשי"ד גם בחוברת בפני עצמה.
דרושים בתורת חב"ד על ספר שמות מאת ר' הלל מפאריטש.
נדפס לראשונה מכתב יד שהוכן לדפוס ועבר בדיקה ומחיקות של הצנזור.
עם הוספות מהעורך כנ"ל בספר בראשית, וגם: לוח התיקון; שינויי הצנזורה.
יצא לאור: זאת חנוכה ה'תשט"ו.
דרך אמונה הנקרא ספר החקירה
מאת רבי מנחם מענדל שניאורסון, אדמו"ר הצמח צדק.
הוצאה שנייה מהספר שנדפס לראשונה בפולטובה עם הוספות, הערות וציונים.
יצא לאור: ט"ו כסלו ה'תשט"ו.
יצא לאור: נר ראשון דחנוכה ה'תשי"ז (1956).
יצא לאור חודש ניסן ה'תשכ"ב.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ב
מאמרי אדמו"ר הזקן משנת תקס"ב.
ערך מפתח עניינים לספרים: תניא, תורה אור ולקוטי תורה - של האדמו"ר הראשון רבי שניאור זלמן מליאדי.
לספרים "דרך חיים" ו"שערי אורה" - של הרבי השני אדמו"ר האמצעי.
לדרך מצותיך - של הרבי השלישי אדמו"ר הצמח צדק.
המפתחות נדפסו בסוף כל אחד מהספרים האלו.
במכתב לרב שלמה יוסף זוין כתב הרבי מלובביץ' שספר הערכים חב"ד משלים את עבודתו שהתחיל במפתחות על הספרים הבסיסיים של חב"ד.
ערך תוכן עניינים (קיצור תוכן), לספרי הרבי החמישי הרב שלום דובער שניאורסון ולספרי הרבי השישי, חמיו הרב יוסף יצחק שניאורסון.
ערך הערות ומראי מקומות לספרים: שו"ת צמח צדק, דרך מצותיך ולספר "קיצורים והערות לתניא" - של האדמו"ר השלישי הצמח צדק.
ל'קונטרס ומעין' ול'תורת שלום - ספר השיחות' - של הרבי החמישי אדמו"ר הרש"ב.
ל'לקוטי דיבורים' ולחלק מספרי המאמרים והשיחות של הרבי השישי, חמיו הרב יוסף יצחק שניאורסון.
ספרֵי זוטא במדבר הוא מדרש הלכה על ספר במדבר, שרובו אבד, ושוחזר בעיקר מתוך ציטוטים במקורות משניים.
זהו מדרש מקביל למדרש הנפוץ יותר, ספרי במדבר.
בעוד שספרי במדבר הוא מדבי רבי ישמעאל, הרי שספרי זוטא הוא ענף מיוחד של דבי רבי עקיבא.
בראשית המאה ה-21 גילה מנחם כהנא שרידים של מדרש בעל מאפיינים דומים על ספר דברים, וכינה אותו ספרי זוטא דברים.
"זוטא" פירושו "קטן", אך כנראה הכינוי הזה למדרש בפי הראשונים אינו מתייחס לגודלו (כפי הנראה אורכו היה דומה לספרי במדבר), אלא לנדירות תפוצתו.
המדרש שוחזר בעיקר מתוך מובאות בילקוט שמעוני (בשם "זוטי"), ובמדרש הגדול (באופן סתמי).
החוקרים זיהו בחיבור זה מאפיינים ייחודיים, שאינם זהים לרגיל במדרשים מדבי רבי עקיבא, שאליהם הוא שייך באופן כללי.
כך לדוגמה, המשנה המצוטטת אצלו כמעט תמיד אינה זהה לנוסח משנתנו, בשונה מהרגיל אצל דבי רבי עקיבא.
גם המינוחים אינם זהים תמיד לרגיל באותו בית מדרש.
שאול ליברמן סבר שעורך המדרש היה ממתנגדי בית רבי יהודה הנשיא (רבי), ומסיבה זו רבי אינו מוזכר במדרש זה כלל, וגם משנת רבי אינה מצוטטת כפי שהיא.
מלומדים מאוחרים יותר הטילו ספק במוצקות טענה זו, וסבורים שאין לדעת מעבר לכך שמדובר בסוג מסוים של בית מדרש בתוך "דבי רבי עקיבא".
ספרי זוטא דברים הוא מדרש הלכה אבוד ששוחזר על ידי מנחם כהנא על פי מובאות בכתבי הקראי ישועה בן יהודה, ובמעט חיבורים אחרים.
כהנא כינה את הספר "ספרי זוטא", מתוך הדמיון במאפייניו לספרי זוטא במדבר, כאסכולה מדרשית מיוחדת בתוך דבי רבי עקיבא.
מדרש זה מקביל לספרי דברים ששייך ל"דבי רבי עקיבא" הרגיל, וכן למכילתא דברים השייכת לדבי רבי ישמעאל.
ספרי פינגווין היא הוצאת ספרים המתמקדת בהוצאה לאור של ספרי כיס וספרים נוספים בכריכה רכה.
ההוצאה פועלת בבריטניה, בארצות הברית, קנדה, אירלנד, דרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, הודו וסין.
ההוצאה נוסדה ב-1936 בלונדון על ידי אלן ליין (Allen Lane; 1902–1970) וונגליל קרישנן קרישנה מנון (Vengalil Krishnan Krishna Menon; 1896–1974).
ליין וקרישנה מנון הגדירו שתי מטרות, בהן דבקה ההוצאה עד ימינו: מחיר שווה לכל נפש (הוא קבע את המחיר של שישה פני לספר) ומחויבות למודרניזם.
ליין השתדל שהצורך להוזיל את המחיר לא יפגום באיכות המוצר, כך הנייר שנבחר היה זול ודק יחסית אך עמיד.
המחויבות למודרניזם התבטאה בעיצוב עטיפות הספרים, בלוגו ובגופן (font) הקריא והמודרני בו הודפסו הספרים (גופן גיל סנס הבריטי המוכר משילוט הרכבת התחתית של לונדון) כמו גם בבחירת הסופרים הראשונים שהוציאו בהוצאה את ספריהם בהם אנדרה מורואה, ארנסט המינגוויי (הקץ לנשק היה הספר השני שיצא בהוצאה), דשיל האמט, ריימונד צ'נדלר ועוד.
לאחר מותו של אלן ליין בשנת 1970 רכש התאגיד הבריטי פירסון (Pearson) את ההוצאה.
ביולי 2013 השלימו פירסון והתאגיד הגרמני ברטלסמן שהחזיק בבעלות בהוצאת רנדום האוס האמריקאית, את מיזוגם של פינגווין ורנדום האוס, שניים מבתי ההוצאה לאור הגדולים בעולם.
לאחר המיזוג 53% מהשליטה בבית ההוצאה לאור החדש נתונים בידי החברה הגרמנית ואילו 47% יהיו בשליטתה של החברה הבריטית.
השלמת המיזוג יצרה בית הוצאה לאור בין-לאומי שפועל בבריטניה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה, הודו, ספרד ומדינות אמריקה הלטינית, השולט בכ-30% משוק הספרים העולמי.
במקביל לספרות מודרנית הוציאה ההוצאה, החל מ-1945, תחת המותג Penguin Classics גם ספרות קלאסית שזכויות היוצרים עליה פגו כגון כל יצירות הומרוס, ג'פרי צ'וסר, ויליאם שייקספיר, צ'ארלס דיקנס ורבים אחרים.
כן גאלה ההוצאה אפוסים ומיתוסים עתיקים כגון ביאוולף, גיז'מאר, סאגות איסלנדיות, הוצאות מלאות של כל אגדות האחים גרים ועוד.
עם השנים הצטרפו לספרות הקלאסית עם יצירות מאוחרות יותר כגון ספרי ג'יין אוסטן, אדגר אלן פו, תומאס הרדי, ג'ורג' אליוט ועוד.
בניגוד להוצאות אקדמיות של ספרות זו מצטיינים ספרי פינגווין הקלאסיים בעיצוב מודרני ומזמין ובציורים צבעוניים על הכריכה, ממיטב האמנות העולמית.
בשנות ה-2000 החלו לצאת בהוצאה הקלאסית "מיטב הספרים מן המאה ה-20" בהם ספרי סקוט פיצג'רלד, וירג'יניה וולף, פרימו לוי, ג'ון סטיינבק ורבים אחרים.
ספרי יזכור (ביידיש: יזכור בּיכער, ביחיד: יזכור בּוך; נקראים גם ספרי זיכרון, פנקסים או מגילות) הם קורפוס של כמה מאות ספרי זיכרון, שכל אחד מהם מוקדש לזכר אחת ממאות קהילות יהודיות שחרבו בשואה, בעיקר מיהדות מזרח אירופה, שערב מלחמת העולם השנייה הייתה התפוצה היהודית הגדולה בעולם.
המונח מתייחס על פי רוב למאספים הקולקטיביים שהופקו ונכתבו על ידי יוצאי הקהילות השונות, כהנצחה לקהילותיהם ולנספים שלא זכו להגיע לקבורה.
הספרים מוקדשים בדרך-כלל לקהילות הגדולות והמרכזיות יותר, ופעמים רבות כוללים פרקים על אודות עיירות הלוויין הסמוכות.
הספר הראשון מסוגה זו, ספר יזכור לקהילת לודז', הופיע כבר בסוף שנת 1943, כאשר מרבית האחרים ראו אור במהלך שנות ה-50, ה-60 וה-70.
מרבית ספרי היזכור הופיעו בישראל, ומרביתם של אלה שהופיעו מחוצה לה, ראו אור בניו יורק.
רובם נכתבו בעברית, מיעוטם ביידיש, ורבים מהם הופיעו במהדורות דו-לשוניות או תלת-לשונית (עברית, יידיש ואנגלית); אחדים הופיעו בשפות אחרות.
הוצאת ספרי יזכור הייתה מדרכי ההנצחה הראשונות של השואה ברמה הקהילתית.
הספרים, שהחלו להופיע כבר בשנות ה-40, ראו אור כמעט תמיד ביוזמת הלנדסמנשאפטן – אגודות החברה והסעד הוולונטריות של יוצאי קהילות אירופה השונות (הערים, העיירות והכפרים) שהתארגנו במדינות שאליהן היגרו, ואשר חבריהן חלקו היסטוריה, תרבות ואתוסים משותפים.
ראשוני הספרים מסוג זה ראו אור בארצות הברית, בעיקר ביידיש, שפת אמם של חברי הלאנדסמאנשאפטן ובהם הניצולים.
בסך הכול, כ-75% מספרי יזכור הופיעו בישראל, ויותר מ-60% מכלל הספרים נכתבו בעברית.
מרביתם הופיעו בין אמצע שנות ה-50 לאמצע שנות ה-70 (מאותה עת חלה ירידה במספר ספרי יזכור הקולקטיביים, שלוּותה בעלייה דרסטית במספר ספרי הזיכרונות האישיים של ניצולים).
רוב ספרי יזכור הוקדשו לקהילות מזרח אירופה (בעיקר קהילות פולין שבין מלחמות העולם, ברית המועצות, רומניה והונגריה).
מעטים הוקדשו לקהילות דרום-מזרח אירופה.
הקהילות דוברות-הגרמנית המשיכו במסורת ההיסטוריוגרפיה של יהדות אשכנז, והוציאו ספרי הנצחה (מונוגרפיות או אנתולוגיות) כתובים גרמנית, שעל פי רוב נכתבו על ידי מחבר אחד.
אין הסכמה על מספרם הכולל של ספרי יזכור, מאחר שישנן דרכים שונות להגדיר את הסוגה.
על פי ההגדרה הצרה ביותר, ספר יזכור הוא אנתולוגיה קולקטיבית שהוכנה על ידי ארגון יוצאי הקהילה; בספירה שתתבסס על הגדרה זו לא יימנו ספרים שהופקו על ידי ארגונים אחרים או מונוגרפיות שחוברו על ידי מחבר יחיד.
הגדרות רחבות יותר עשויות לכלול כל ספר זיכרון המוקדש לקהילה יהודית שחרבה בשואה.
ישנם ספרי יזכור שראו אור בתרגום; ואם גם הוא נספר, עוד עולה מניינם.
האוסף שבספריית ייווא (הגדול מסוגו בארצות הברית) מונה ספרי יזכור של יותר מ-750 קהילות, ובאוסף שבספריית יד ושם מסוּוגים בקטגוריה זו יותר מ-1,000 ספרים.
מכל מקום, על פי ההגדרה הצרה ביותר, מספרם של ספרי היזכור אינו נופל מ-350.
ספרי יזכור הם כעין תחליף למצבות עבור הנספים שלא זכו להגיע לקבורה.
לדברי ההיסטוריונית יהודית תידור באומל-שוורץ, בין התפקידים המסורתיים של ארגוני יוצאי הקהילות היה הטיפול בקבורת בני קהילתם, "ולכן הרגישו עצמם מחויבים לקבור עתה את מתיהם – לפחות באופן סמלי – ולהקים להם מצבה".
כך, לדוגמה, בהקדמה לספר היזכור לקהילת פּשֶדֶץ' (פשייטש; Przedecz) (תשל"ד), נקבע כי
שמם הקיבוצי של הספרים בקטגוריה זו, "ספרי יזכור", יונק אפוא משמה של התפילה היהודית המסורתית של הזכרת נשמות, יזכור (בחלקם אף נדפסה התפילה ממש).
נוסף על תפקידם בהזכרת הנשמות, מטרתם של ספרי היזכור הייתה ליצור קשר בין דור העבר לדור העתיד, וללמד את צאצאיהם של יוצאי הקהילה על חורבנה.
לבסוף, הם נועדו להיות הוכחה וכתב עדות שיסייעו למלא את הציווי לזכור את השואה, שהוא כעין גלגול של מצוות זכירת מעשי עמלק.
לדברי תידור באומל-שוורץ, "רבים הרגישו בכך מעין סגירת חוב עם הנרצחים, שאת צוואתם האחרונה – 'נקמה' – לא זכו לקיים".
ספרי ניב היא הוצאת ספרים ישראלית, המשרתת סופרים המוציאים את ספריהם בהוצאה עצמית.
ב-2016 נרשמה ברשם החברות תחת השם ניב בוקס טכנולוגיות בע"מ.
ההוצאה נוסדה בשנת 2013 על ידי יהודה ניב, מהנדס אלקטרוניקה בהכשרתו, לאחר שספר הביכורים שלו, "רעם אילם", נמכר בעשרות עותקים בלבד.
בשנת 2015 הצטרף כשותף להוצאה לאור ניב עבדת, מאייר וגרפיקאי, שהוציא לאור שני ספרי ילדים - "המדריך לנסיך המתחיל" ו"דוקטור פנצ'ר".
ההוצאה עוסקת בהפקה והוצאה לאור של ספרים בעברית בישראל, במימון מלא של הכותבים, ובמתן שירותי הפקת דברי דפוס לגופים מוסדיים וממשלתיים, כגון משרד הבריאות.
ספריא הוא מלכ"ר המפעיל אתר אינטרנט המשמש כספרייה דיגיטלית מקוונת של טקסטים יהודיים חופשיים ובקוד פתוח.
היא נוסדה בשנת 2011 על ידי ברט לוקשפייזר (Brett Lockspeiser), לשעבר מנהל מוצר בחברת גוגל, והעיתונאי והסופר ג'ושוע פואר.
הטקסטים ניתנים ברישיון שמאפשר הפצה לא מסחרית הן בעברית והן בתרגום.
האתר מספק גם כלי ליצירת דפי מקורות.
ספריא הוקמה ב-2011, על ידי העיתונאי ג'ושוע פואר יחד עם ברט לוקשפייזר, לשעבר מנהל מוצר בגוגל.
גרסת הבטא הראשונה יצאה לאור ב-2012, וב-2013 היא הפכה רשמית למלכ"ר, בעזרת מימון מקרן נתן, Jonathan and Tamar Koschitzky, וקרן ג'ים ג'וזף.
ב-2015, היו כבר שתים-עשרה אפליקציות שעשו שימוש ב-API ובמסד הנתונים של ספריא, וחתמו על עסקה לשימוש בתרגומים שפורסמו בעבר על ידי הוצאת "אורים".
האתר של ספריא עבר עיצוב מחדש ב-2016, לצד פרסום יישומים חדשים עבור iOS ו-Android, ותרגום מלא לאנגלית של פירוש רש"י על התורה.
בשלב זה, היו למעלה מעשרה אנשים בצוות המקצועי של האתר.
ציון דרך משמעותי לאתר הגיע ב-2017, עם הוצאת מהדורת ויליאם דוידסון לתלמוד, אשר כוללת את פירושו של הרב עדין אבן-ישראל (שטיינזלץ) בעברית ובאנגלית, תחת הרישיון CC BY-NC.
לספריא יש ספרייה רחבת היקף של טקסטים יהודיים, ובכללם התנ"ך, התלמוד, סידורים, וכן יצירות חדשות יותר.
התוכן של ספריא מגיע ממגוון מקורות: ספרים בנחלת הכלל נסרקים ומעובדים על ידי תוכנת OCR, ואחר כך מוגהים ומסודרים על ידי צוות מטעם האתר.
מקורות מקוונים אחרים, כגון "בלכתך בדרך" משמשים גם הם כמקור.
בנוסף, יש מוציאים לאור העובדים ישירות מול ספריא.
לכמה יצירות, כגון התנ"ך והתלמוד, יש תרגומים לאנגלית.
תרגומים אלו באו או ממיקור המונים, או ממוציאים לאור, או שהיו כבר בנחלת הכלל.
כמה מהתרגומים בוצעו על ידי ספריא עצמה.
יצירות רבות מקושרות לפירושים שניתנו להן במשך הדורות.
לדוגמה, לחיצה על קטע מכל סוג תפתח חלונית צד, המאפשרת למשתמש לצפות בפרשנות על הקטע.
בונה דפי המקורות של ספריא מאפשר למשתמשים ליצור דף עם מקורות מתוך ספריא.
ניתן להפוך את דפי המקורות לציבוריים, כך שיהיו זמינים עבור משתמשים אחרים; ניתן להוריד את דפי המקורות כקובץ PDF.
על האתר נמתחה ביקורת על כך שהוא מכיל ביאור לגמרא המשלב גם תכנים נוצריים.
בתגובה טענו באתר כי הם מגישים טקסטים ממקורות מגוונים, וייתכן שחלק מהתכנים אינם מתאימים לכל קורא.
באייר ה'תשפ"ב (מאי 2022) חסמה נטפרי את האתר וכן הסירה את האפליקציה מהחנות שלה לאנדרואיד, בהוראת ועדת הרבנים לביצור חומות הדת, בטענה שהאתר מלא בדברי נצרות וכפירה.
ספרי נופוס (נפוס) הם ספרים בהם נרשמו מפקדי אוכלוסין שנערכו בארץ ישראל בתקופת השלטון העות'מאני בארץ.
5 מפקדים נערכו בשנים 1884–1915 והמידע שנאסף במהלכם נרשם ב-461 ספרים שרובם הגדול כתוב בשפה הטורקית אך באותיות ערביות.
הספרים נשמרים בארכיון המדינה וזמינים לעיון באינטרנט.
התקופה התחילה עם כיבוש הארץ בידי הסולטאן סלים הראשון בשנת 1516, והסתיימה בשנת 1918, עם כיבוש הארץ בידי הגנרל הבריטי אדמונד אלנבי במלחמת העולם הראשונה.
במהלך שנות שלטונו ערך השלטון העות'מאני מספר רב של מפקדי אוכלוסין ברחבי האימפריה וזאת כחלק מהצעדים שנקט כדי לשלוט בנתינים ולייעל את אופן גביית המיסים.
מטרה נוספת הייתה של המפקדים הייתה להגדיר כח אדם פוטנציאלי לשירות בצבא הטורקי.
בגלל גודל האימפריה נערכו מפקדים אלו במדינות שונות בזמנים שונים כשתדירות המפקדים הייתה גבוהה יותר באזורים עשירים ומיושבים בצפיפות.
על פי גישה זו לא בוצעו מפקדים בארץ ישראל אלא לאחר שהחלה הארץ להתפתח בשלהי המאה ה-19 כשתשומת לב מיוחדת ניתנת לירושלים שהפכה לעיר גדולה (יחסית) וכנקודת משיכה לעולי רגל ותיירים.
המידע שנאסף במהלך מפקדים אלו נרשם בספרים שנקראו נופוס (nüfus) שמשמעותו בטורקית "אוכלוסייה/אנשים" (population).
יש הרואים במילה זו שיבוש של השם עברי "נפש" ולכן בחלק מהמקורות נקראים ספרי המפקדים "ספרי נפשות".
במהלך המאה ה-19 הוסדר תהליך הרישום של המשתתפים במפקדים על ידי יצירת טפסים סטנדרטים.
ספרי הנופוס נחלקו למספר סוגים:
ספרי טיוטה- אלו היו הספרים אותם מילאו בכתב יד בזמן המפקד עצמו.
קיימים שני סוגי ספרי טיוטה:
"סג'ל נפוס דפתרי" - היו בשימוש עד 1905 ומאופיינים במידע חלקי.
"מסודה דפתרי" - היו בשימוש לאחר 1905 וכוללים מידע יותר מלא.
ספרי יסוד ("אסאס דפתר") - שכללו פרטים מלאים על משתתפי הסקר.
מידע זה הועתק לספרים אלו מספרי הטיוטה.
בספרי אלו הושארו שורות רווח בהם עודכנו שינויים שאירעו לאחר הסקר כפי שנרשם ביומן האירועים.
ספרי סיכום ("אג'מאל") - שכללו סיכומי ספרי היסוד לפי יישובים ולפי התפלגות דתית ועדתית.
יומני אירועים ("יומיה וקועאת") - שכלל רישומים של לידות, פטירות, שינויים אישיים ושינויים הקשורים לשירות הצבאי.
המפקדים התמקדו בעיקר בבעלי האזרחות הטורקית משתי סיבות:
אחת ממטרות המפקד היה לרשום בעלי פוטנציאל לשירות צבאי שהיה פתוח רק לאזרחים טורקים.
בעלי האזרחות הזרה היו מוגנים, בדרך כלל, על ידי ממשלותיהם לפי חוקיה הקפיטולציות.
משלהי המאה ה-19 ועד כיבוש הארץ על ידי הבריטים ב-1917 וסיום השלטון הטורקי נערכו בארץ שלושה מפקדים עיקריים ושני מפקדי השלמה:
ב-1884 נערך המפקד הראשון של תושבי ירושלים העתיקה (כולל תושבי הר ציון).
ב-1905 נערך המפקד השני שהיה המקיף ביותר מבחינת כמות החומר שנאסף בו.
קדמו לו הנחיות שהופצו בארץ.