tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
לאחר מספר לא מוצלח של ניסיונות, טריפל H התחרה מול קיין בקרב אליפות נגד מסיכה.
לאחר שטריפל H גבר על קיין, האחרון חשף את פניו בפני הקהל.
בחודש ינואר של שנת 2004 במסגרת אירוע הרויאל ראמבל, פלייר ובטיסטה הגנו בהצלחה על חגורות האליפות נגד הדאדלי בויז בקרב שולחנות, וטריפל H התחרה נגד שון מייקלס בקרב מי שעומד אחרון שהסתיים ללא הכרעה, מה שגרם לטריפל H לשמור על התואר.
ברסלמניה 20, אבולוציה ניצחה את Rock 'n' Sock Connection (הרוק ומיק פולי) בקרב האנדיקאפ 3 נגד 2. באותוהערב, טריפל H הפסיד את תואר אליפות העולם במשקל כבד לכריס בנואה (בקרב משולש שכלל בנוסף את שון מייקלס) לאחר שבנואה הכניע את טריפל H בעזרת הקריפלר קרוספייס.
באירוע באקלאש, פלייר הפסיד לשלטון בנג'מין בקרב יחידים.
מאוחר יותר באותו הערב, אורטון הגן בהצלחה על האליפות הבין יבשתית נגד קקטוס ג'ק (אחת מדמויותיו של מיק פולי) בקרב הארדקור וכריס בנואה הגן בהצלחה על אליפות העולם במשקל כבד שוב בקרב משולש נגד אותם טריפל H ושון מייקלס, רק שהפעם בנואה הכניע את מייקלס בעזרת מהלך השארפשוטר.
טריפל H ושון מייקלס המשיכו את הפיוד שלהם בתוך קרב גיהנום בכלוב, ובו טריפל H יצא עם ידו על העליונה לאחר קרב עקוב מדם.
בזמן שבנואה היה אלוף העולם במשקל כבד, הוא חבר לאדג' כדי להתחרות על אליפות הזוגות של העולם של פלייר ובטיסטה.
באמצע שנת 2004, המתאבק יוג'ין התיידד עם טריפל H.
באירוע נקמה, נודע שטריפל H ניצל אותו.
סיפור זה הסתיים לאחר שיוג'ין גרם בטעות לטריפל H להפסיד בקרב מול כריס בנואה באירוע נקמה.
עוד באירוע זה, אדג' ניצח את רנדי אורטון, ובכך סיים כהונה של שבעה חודשים כאלוף הבין יבשתי עבור האחרון.
טריפל H קיבל הזדמנות אחרונה להילחם על אליפות העולם במשקל כבד ב-26 ביולי 2004 בתוכנית Raw במסגרת קרב איירון מן.
קודם לכן באותו הערב, אורטון הפך להיות הטוען לכתר לתואר זה לאחר שניצח בקרב באטל רויאל.
בקרב האיירון מן, יוג'ין התערב ועזר לבנואה לנצח את טריפל H ולשמור על התואר.
כתוצאה מכך, הקרב המרכזי של האירוע סאמרסלאם נקבע להיות בנואה נגד אורטון.
באירוע זה, אורטון ניצח את בנואה, זכה באליפות העולם במשקל כבד והפך להיות אלוף העולם במשקל כבד הצעיר ביותר בתולדות ה-WWE.
ב-16 באוגוסט 2004 בתוכנית Raw, אורטון סולק מקבוצת אבולוציה.
בעת חגיגות הזכייה בתואר, בטיסטה הרים את אורטון על כתפיו, אך לאחר שטריפל H החווה עם האגודל למעלה ואז למטה, בטיסטה הפיל את אורטון והקבוצה החלה לתקוף אותו.
שבוע לאחר מכן, טריפל H דרש מאורטון לעשות את הבחירה הנכונה ולמסור לו את חגורת האליפות שלו, בתמורה לכך שהוא ישכח מקיומו של אורטון.
אורטון סירב להצעה זו וירק בפניו של טריפל H.
לאחר מכן מאחורי הקלעים, טריפל H דרש מאריק בישוף לפתור זאת.
בתגובה בישוף קבע קרב על תואר האליפות בין השניים באירוע בלתי נסלח.
באירוע בלתי נסלח, טריפל H ניצח את אורטון וזכה באליפות העולם במשקל כבד לאחר עזרה מצד פלייר, בטיסטה וג'ונתן קואצ'מן.
הפיוד של אורטון עם קבוצת אבולוציה נמשך עד לאירוע סדרת ההישרדות בקרב שבו טריפל H, בטיסטה, ג'ין סניצקי ואדג' הפסידו לאורטון, מייבן, כריס ג'ריקו וכריס בנואה במסגרת קרב ההדחות המסורתי.
ניצחון זה העניק לקבוצת אורטון שליטה מלאה על התוכנית Raw למשך חודש.
ב-6 בדצמבר בתוכנית Raw, תואר אליפות העולם במשקל כבד הפכה להיות פנויה כשקרב משולש התקיים בין טריפל H, אדג' וכריס בנואה לאחר שבוצעה הצמדה כפולה (אדג' נכנע לבנואה בזמן שבנואה הוצמד לספירת שלוש).
תואר האליפות היה על הכף באירוע מהפכת השנה החדשה במסגרת קרב תא ההדחות בתחילת שנת 2005.
בקרב תא ההדחות, בטיסטה, אורטון וטריפל H היו שלושת המתאבקים האחרונים שנשארו בזירה.
אורטון הדיח את בטיסטה לאחר מהלך הסיום שלו, ה-RKO, אך טריפל H הצמיד את אורטון לספירת שלוש לאחר עזרה מצד בטיסטה כדי לזכות פעם נוספת בתואר.
לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, קרב מועמדות לכתר נקבע בין אורטון לבטיסטה לאירוע הרויאל ראמבל.
אורטון הצליח לנצח בקרב זה את בטיסטה ולהפוך לטוען לכתר.
טריפל H הציע לבטיסטה לא להיכנס לקרב הרויאל ראמבל כדי שהקבוצה תוכל להתרכז בקרב ההגנה שלו על התואר נגד אורטון.
בטיסטה סירב לכך, נכנס כמספר ה-28 וזכה בקרב.
כחלק מעלילת הקרב, נגרם לאורטון זעזוע מוח, מה שאפשר לטריפל H להצמיד את אורטון ולשמור על התואר בהצלחה.
קרב זה סיים את הפיוד בין טריפל H לאורטון.
טריפל H ניסה לשכנע את בטיסטה להתמודד מול אלוף ה-WWE, ג'ון "בראדשו" לייפילד וג'ון סינה בקרב שלהם ברסלמניה 21 במקום להתמודד מולו על אליפות העולם במשקל כבד.
עלילה זו של טריפל H כללה ראיון של JBL שניבל את פיו והשמיץ את בטיסטה ודריסה של בטיסטה על ידי לימוזינה שהוצבה כמו הלימוזינה של JBL.
התוכנית של טריפל H לא הצליחה ובמעמד חתימת החוזה של בטיסטה, הוא בחר להתמודד מול טריפל H על אליפות העולם במשקל כבד, לאחר שהוא ביצע פאוורבומב על טריפל H על שולחן החתימות, מה שסימל את עזיבתו של בטיסטה את הקבוצה.
ברסלמניה 21, בטיסטה ניצח את טריפל H וזכה באליפות העולם במשקל כבד.
בטיסטה הגן בהצלחה על התואר בקרבות החוזרים שלו נגד טריפל H באירוע באקלאש, ובאירוע נקמה במסגרת קרב גיהנום בכלוב.
לאחר מכן, בטיסטה הועבר לסמאקדאון כבחירה האחרונה במסגרת דראפט ה-WWE של שנת 2005. העברה זו גרמה לטריפל H להפסיק לרדוף אחר ניסיונות להשגת אליפות העולם במשקל כבד.
לאחר האירוע נקמה, טריפל H לקח מנוחה, פלייר הפך לדמות הטובה לפני שזכה באליפות הבין יבשתית והקבוצה למעשה התפרקה.
טריפל H חזר ב-3 באוקטובר במסגרת פרק ה"שיבה" של התוכנית Raw במהלך קרב זוגות בין פלייר לקרליטו וכריס מאסטרס.
לאחר שניצחו בקרב, טריפל H בגד בפלייר ותקף אותו בעזרת פטיש, מה שסימל את הפירוק הסופי של הקבוצה.
ריק פלייר שמר על תואר האליפות הבין יבשתית לאחר שרשם ניצחון על טריפל H בקרב כלוב במסגרת האירוע טאבו טיוזדיי.
מנגד, טריפל H ניצח את פלייר בקרב מי שעומד אחרון באירוע סדרת ההישרדות.
ב-10 בדצמבר 2007, אבולוציה התאחדה לכבוד חגיגות 15 שנים לתוכנית Raw, הפעם כקבוצה האהובה על הקהל.
בטיסטה, פלייר וטריפל H הפכו לדמויות האהובות במהלך קיץ 2006 לאחר שטריפל H הקים מחדש את קבוצת D-Generation X עם שון מייקלס וביחד הם עשו את דרכם אל הזירה.
אורטון (שעדיין היה בגדר הדמות ההילית) הציג עדויות על כך שהוא הותקף והודח על ידי קבוצת אבולוציה בשנת 2004 ואמר בנוסף שהוא עדיין לא סלח להם על תקיפה זו ושהוא לבטח לא סומך עליהם.
טריפל H אמר שהוא נתפס כדמות מעצבנת בעיניו ובעיני חבריו, ולכן אורטון הצטוות אל אדג' ואומאגה.
בקרב זה קבוצת אבולוציה ניצחה.
מאוחר יותר באותו הערב, בטיסטה, אורטון וקיין תקפו את דניאל בריאן לפני שהוא היה אמור להגן על התואר נגד טריפל H.
לפני שטריפל H עמד לנצח את בריאן, שלישיית "המגן" (דין אמברוז, רומן ריינס וסת' רולינס) התערבו ותקפו את טריפל H, בטיסטה, אורטון וקיין.
ב-14 באפריל בתוכנית Raw, טריפל H, רנדי אורטון ובטיסטה הגיעו אל הזירה במטרה לתקוף את "המגן" לאחר קרב ההאנדיקאפ שלהם 11 נגד 3. בהגעה זו לזירה השתמשו במוזיקת הכניסה של אבולוציה.
באירוע חוקי אקסטרים, קבוצת "המגן" ניצחה את אבולוציה בקרב שלושה נגד שלושה.
קבוצת "המגן" רשמה ניצחון נוסף על אבולוציה באירוע פייבאק במסגרת קרב הדחות ללא חוקים, שבו אף אחד מחברי קבוצת "המגן" הודח.
ב-2 ביוני בתוכנית Raw, בטיסטה עזב את ה-WWE (כחלק מהעלילה) לאחר שבקשתו לקרב על האליפות באותו הערב נדחתה על ידי טריפל H בעקבות הפציעה בצוואר של דניאל בריאן, שלא היה כשיר במאת האחוזים.
הסיבה האמיתית לעזיבה של בטיסטה הייתה היעדרות כדי לקדם את הסרט שומרי הגלקסיה שבו הוא מופיע, אך למעשה הוא לעולם לא חזר לאחר עזיבה זו.
מאוחר יותר באותו הערב, טריפל H הצהיר שהוא נוקט בתוכנית ב' במטרה להרוס את קבוצת "המגן".
תוכנית זו נחשפה לאחר שסת' רולינס בגד בחבריו, דין אמברוז ורומן ריינס, על ידי כך שתקף אותם בזירה באמצעות מכות כיסא.
מעשה זה גרם לטריפל H לצרף אליו את סת' רולינס כחלק מתנועת ה-Authority.
דרך האתר הרשמי של ה-WWE נודע שקבוצת אבולוציה תתאחד פעם נוספת לכבוד פרק ה-1000 של התוכנית סמאקדאון.
דבר זה הוביל למבטים ממושכים בין השניים עד למצב שבו המוזיקה התנגנה וכל חברי הקבוצה לחצו ידיים אחד לשני וחיבקו אחד את השני.
ב-24 בפברואר 2020, ה-WWE שחררו סרט תיעודי בן 65 דקות על אבולוציה כחלק מהסדרה Ruthless Aggression ששודרה בערוץ ה-WWE Network.
הפרק עקב אחר תהליך הקמת הקבוצה והמכשולים שעמדו בדרכה וכמעט מנעו ממנה להתקיים.
אליפות העולם במשקל כבד (5 פעמים) - רנדי אורטון (1), טריפל H (4)
אליפות הזוגות של העולם (פעמיים) - בטיסטה וריק פלייר
האליפות הבין יבשתית (פעמיים) - רנדי אורטון (1), ריק פלייר (1)
אבולווה היא עיר המשמשת כבירת אזור הדרום של קמרון.
העיר הייתה מקום מושבו של השבט בטי.
העיר נמצאת כ-139 ק"מ מבירת המדינה יאונדה.
בנוסף, היא נמצאת כ-80 ק"מ מהגבול של קמרון עם גינאה המשוונית, כ-70 ק"מ מהגבול של קמרון עם גבון וכ-250 ק"מ מהגבול של קמרון עם הרפובליקה של קונגו.
הטמפרטורה הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס.
החודש הכי חם הוא מרץ (21 מעלות צלזיוס).
החודש הכי קר הוא יולי (19 מעלות צלזיוס).
כמות המשקעים הממוצעת היא 1,720 מילימטרים בשנה.
חודש אוקטובר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (341 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (17 מ"מ גשם).
יש באבולווה שדה תעופה (קוד יאט"א: EBW; קוד ICAO: FKKW).
ישנם גם 3 תחנות דלק ותחנת עצירה למשאיות.
בנוסף, אבולווה ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים N2 ו-N17, הכביש האזורי P10 והכביש D39.
באבולווה ישנם 2 בתי חולים ו-2 בתי מרקחת.
אבולווה היא עיר קולוניאלית הבולטת כמרכז חקלאי בעיקר סחר בקקאו.
ישנו בית ספר חקלאי שעובד עם מטעים ניסיוניים של מזון בסיסי אפריקני, קקאו ושמן דקלים ליד העיר.
בנוסף, בעיר יש בית משפט עירוני, מוזיאון ו-3 קניונים.
אבולוציה ניסויית היא שימוש בניסויים במעבדה או בתנאי שדה מבוקרים כדי לחקור דינמיקה אבולוציונית, בין השאר לשם חקר אופני אבולוציה מהירים.
קיימות שתי דרכים להראות הסתגלות אבולוציונית באופן ניסויי: האחת היא כאשר אורגניזם יחיד משיג מוטציה מועילה חדשה, והשנייה היא איתור שינויים בתדירות של האללים בתוך מגוון גנטי שכבר קיים באוכלוסייה נתונה של יצורים.
כוחות אבולוציוניים נוספים חוץ ממוטציה וברירה טבעית, כמו סחף גנטי וזרימת גנים, יכולים גם הם למלא תפקיד או להשתלב במחקרים של אבולוציה ניסויית.
האורגניזם או האוכלוסייה המשמשים לניסוי נקבעים על ידי הנסיין בהתאם להשערה שיש לבחון: הסתגלות באמצעות מוטציה או שינוי בתדירות האללים.
ניסויים באבולוציה באמצעות מוטציה מתבצעים בנגיפים או באורגניזמים חד-תאיים שתחלופת הדורות אצלם מהירה, כמו חיידקים ושיבוטי שמרים אל-מיניים, משום שדרושים דורות רבים כדי שתתרחש מוטציה מסתגלת.
אוכלוסיות פולימורפיות של שמרים מיניים ואל-מיניים ושל איקריוטים רב-תאיים כמו דרוזופילה, יכולות להסתגל לסביבות חדשות באמצעות שינוי תדירות האללים בתוך מגוון גנטי קיים.
אף על פי שהם יותר יקרים, נערכו גם ניסויים עם אורגניזמים שתחלופת הדורות אצלם איטית.
מחקרי מעבדה בשועלים ובמכרסמים הראו כי הסתגלויות ראויות לציון יכולות להתרחש בתוך 10–20 דורות בלבד, וגם בניסויים עם דגי גופי נצפו הסתגלויות בתוך דורות ספורים.
לאחרונה נעשה שימוש בריצוף הגנום השלם כדי לנתח אורגניזמים או אוכלוסיות שהתפתחו בניסויים, שיטה המכונה Evolve and Resequence (E&R).
שיטה זו יכולה לזהות מוטציות שמובילות להתאמה אצל פרטים משובטים או לזהות אללים שתדירותם השתנתה בתוך אוכלוסיות פולימורפיות, על ידי השוואה בין רצפי הפרטים או האוכלוסיות לפני ההסתגלות ואחריה.
ההשוואה מאפשרת לאתר את האזור בתוך רצף ה-DNA שבו אירע השינוי שהביא להסתגלות.
אופי ההסתגלות ומחקרי מעקב עשויים להוביל לתובנה לגבי השפעת המוטציה או האלל על פנוטיפ.
בני אדם ביצעו ניסויים באבולוציה מבלי לדעת שהם עושים זאת, מאז שהחלו לביית צמחים ובעלי חיים.
גידול סלקטיבי של צמחים ובעלי חיים הוביל לזנים ששונים באופן דרמטי מאבותיהם המקוריים שחיים בטבע.
דוגמאות לכך הן זני הכרוב, תירס, או המספר הגדול של גזעי כלבים שונים.
יכולתו של הטיפוח הסלקטיבי בידי אדם ליצור זנים עם הבדלים קיצוניים ממין בודד כבר הוכרה על ידי צ'ארלס דרווין.
למעשה, הוא התחיל את ספרו מוצא המינים בפרק על שונות בבעלי חיים ביתיים, בו הוא דן בפרט ביונים:
אחד הראשונים שביצעו ניסוי מבוקר באבולוציה היה ויליאם דלינגר, שטיפח בסוף המאה ה-19 אורגניזמים חד-תאיים קטנים במשך שבע שנים (1880–1886) באינקובטור שנבנה במיוחד לצורך הניסוי.
דלינגר העלה אט אט את הטמפרטורה של האינקובטור מ-15 עד 70 מעלות צלזיוס.
התרביות המוקדמות הראו סימני מצוקה ברורים כבר בטמפרטורה של 23°C, ובוודאי שלא היו מסוגלות לשרוד ב־70°C.
לעומתם, האורגניזמים שהתפתחו באינקובטור לקראת סוף הניסוי חיו בלי בעיה ב-70°C, אך לא הצליחו לשרוד יותר ב-15°C.
דלינגר הגיע למסקנה כי מצא ראיה להסתגלות דרוויניסטית, וכי האורגניזמים הסתגלו לחיים בסביבה בטמפרטורה גבוהה.
האינקובטור של דלינגר נהרס בטעות בשנת 1886, ודלינגר לא יכול היה להמשיך את כיוון המחקר הזה.
משנות השמונים של המאה ה-19 עד 1980, התנהלו מדי פעם ניסויים באבולוציה, על ידי מגוון ביולוגים אבולוציוניים, כולל תאודוסיוס דובז'נסקי שהשפיע רבות על התחום.
בדומה למחקרים אחרים שנערכו בתקופה זו בביולוגיה אבולוציונית, חלק ניכר מניסויים אלה לא שוחזרו באופן נרחב ונמשכו רק תקופות קצרות יחסית לזמן אבולוציוני.
אבולוציה ניסויית בפורמטים שונים משמשת להבנת תהליכים אבולוציוניים בסיסיים במערכת מבוקרת.
אבולוציה ניסויית בוצעה על אורגניזמים רב-תאיים ועל איקריוטים חד-תאיים, פרוקריוטים, ונגיפים.
ניסויים דומים בוצעו גם באמצעות אבולוציה מכוונת של אנזימים, ריבוזִימים וגנים משכפלים.
בשנות החמישים ערך הביולוג הסובייטי ג'ורג'י שפושניקוב ניסויים על כנימות מסוג דיסאפיס.
הוא העביר את הכנימות לצמחים שלא מתאימים להן, ובכך הכריח אוכלוסיות של צאצאים פרתנוגנטיים להסתגל למקור המזון החדש, עד כדי בידוד רבייתי מהאוכלוסיות הרגילות של אותו המין.
אחד הראשונים בגל החדש של ניסויים שהשתמשו באסטרטגיה זו היה המעבדה "קרינה אבולוציונית" של אוכלוסיות של תסיסנית המחקר, שהחל מייקל רוז בפברואר 1980. המחקר התחיל עם עשר אוכלוסיות, חמש מתוכן תורבתו בגילים מאוחרים יחסית וחמש תורבתו בגילים צעירים.
מאז נוצרו יותר מ-200 אוכלוסיות שונות, כאשר הברירה מוכוונת למספר מאפיינים.
חלק מהאוכלוסיות המובחנות שנוצרו נבררו גם "לאחור" או "הפוך", על ידי החזרתן למשטר התרבות של אבותיהן.
מאות אנשים עבדו עם אוכלוסיות אלה במשך כמעט שלושה עשורים.
חלק גדול מהמסמכים שנכתבו במהלך ניסוי זה נאספו בספר זבובי מתושלח.
הניסויים המוקדמים בזבובים היו מוגבלים לחקר פנוטיפים, אך לא ניתן היה לזהות את המנגנונים המולקולריים, כלומר את השינויים ב-DNA שגרמו לשינויים בפנוטיפים.
מצב זה השתנה עם הופעת טכנולוגיית הגנומיקה.
בהמשך, תומאס טרנר טבע את המונח Evolve and Resequence (E&R), גישה שמספר מחקרים השתמשו בה בהצלחה מעורבת.
אחד ממחקרי האבולוציה הניסויים המעניינים יותר נערך על ידי הקבוצה של גבריאל חדד באוניברסיטת סן דייגו.
חדד ועמיתיו סיגלו זבובים לסביבות עם רמות חמצן נמוכות, מצב הידוע גם בשם היפוקסיה.
לאחר 200 דורות, הם השתמשו בגישת E&R כדי לזהות אזורים גנומיים שנבחרו על ידי הברירה הטבעית בזבובים המותאמים להיפוקסיה.
ניסויים עדכניים יותר עוקבים אחר תחזיות המחקר והפיתוח עם ריצוף RNA והצלבות גנטיות.
מחקרים אלה, המשלבים E&R עם אימות בניסוי, אמורים לתת כלים רבי עוצמה לזיהוי הגנים שמווסתים את ההסתגלות בזבובים.
לחיידקים יש דורות קצרים, גנומים בעלי רצף קל וביולוגיה מובנת היטב, לכן הם נפוצים במחקרים ניסויים של אבולוציה.
אחת הדוגמאות הידועות ביותר להתפתחות חיידקים במעבדה היא ניסוי אי-קולי לטווח הארוך של ריצ'רד לנסקי.
ב־24 בפברואר 1988, החל לנסקי לגדל שתים-עשרה שושלות של Escherichia coli בתנאי גידול זהים.
אחת מהאוכלוסיות פיתחה את היכולת לחילוף חומרים אירובי של ציטרט מתווך הגידול והראתה צמיחה מוגברת מאוד, התפתחות שסיפקה דוגמה דרמטית לאבולוציה בפעולה.
הניסוי נמשך עד היום, וכעת הוא נחשב לניסוי האבולוציה המבוקר הארוך ביותר (מבחינת דורות) שנערך אי פעם.
מאז תחילת הניסוי התחלפו יותר מ-60,000 דורות של חיידקים, ולנסקי ועמיתיו עדיין מפרסמים עדכונים שוטפים על מצב הניסויים.
בשנת 1998 פתחו תיאודור גרלנד ג'וניור ועמיתיו בניסוי ארוך טווח הכולל גידול סלקטיבי של עכברים לרמות גבוהות של פעילות מרצון על גלגלי ריצה.
ניסוי זה ממשיך גם עד היום, אחרי יותר מ-65 דורות.
עכברים מארבע הקבוצות של "High Runner" (או בקיצור HR) התפתחו לרוץ כמעט פי שלושה סיבובי גלגל ליום לעומת עכברים מארבע קבוצות הבקרה, בעיקר על ידי ריצה מהירה יותר ולא על ידי ריצה במשך יותר דקות ביום.
עכברי HR מראים יכולת אירובית מקסימלית גבוהה כאשר הם נבדקים על הליכון ממונע.
הם גם מראים שינויים במוטיבציה ובמערכת התגמול של המוח.
מחקרים פרמקולוגיים מצביעים על שינויים בתפקוד הדופמין ובמערכת האנדוקנבינואידית.
קווי ה-High Runner הוצעו כמודל לחקר הפרעת קשב וריכוז בקרב בני אדם (ADHD), ומתן ריטלין מצמצם את גלגל הריצה שלהם לרמות של עכברי בקרה.
לדגים עוקצניים יש מינים ימיים וגם מינים של מים מתוקים.
מיני המים המתוקים מתפתחים מאז עידן הקרח האחרון, ויכולים לשרוד טמפרטורות קרות יותר.
מדענים בדקו אם הם יכולים לשחזר את האבולוציה הזו של עמידות לקור על ידי שמירה של עוקצניים ימיים במים מתוקים קרים.
נדרשו לדגים רק שלושה דורות כדי לפתח את השיפור של 2.5 מעלות צלזיוס בעמידות לקור, שנמצא בטבע אצל עוקצניים של מים מתוקים.
תאים מיקרוביאליים ולאחרונה תאי יונקים מפותחים בתנאים של גישה מוגבלת לחומרים מזינים כדי לחקור את התגובה המטבולית שלהם ולהנדס תאים עם מאפיינים טובים יותר.
מחקר מצא ששינויי האקלים השפיעו על מאגר הגנים של אוכלוסיית האיילים האדומים ברום (Rùm), אחד מאיי ההברידים הפנימיים שבסקוטלנד.
טמפרטורות חמות יותר הביאו לכך שאיילים נולדו בממוצע שלושה ימים מוקדם לכן בכל עשור של המחקר, שנמשך 45 שנים.
הגן שגורם ללידה מוקדמת נהיה נפוץ יותר באוכלוסייה מכיוון שלבעלי הגן יש יותר עגלים במהלך חייהם.
ד"ר טימותי בונט (Timothée Bonnet), מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, מוביל המחקר, אמר שהם "תיעדו את האבולוציה בפעולה".
האבולוציה של העש המפולפל היא מופע אבולוציוני של שינוי צבע באוכלוסיית העש כתוצאה מזיהום אוויר במהלך המהפכה התעשייתית.
התדירות של עשים כהים עלתה באותה תקופה, דוגמה למלניזם תעשייתי.
מאוחר יותר, כאשר הזיהום הופחת בתגובה לחקיקה שהביאה לאוויר נקי, השכיחות של הצורה הבהירה שוב עלתה.
מלניזם תעשייתי בעש המפולפל היה מבחן מוקדם של תהליך הברירה הטבעית של צ'ארלס דרווין בפעולה, והוא נותר דוגמה קלאסית בהוראת האבולוציה.
ב-1978, סיואל רייט תיאר זאת כ"מקרה המובהק ביותר שבו נצפה תהליך אבולוציוני בולט".
בגלל תחלופת הדורות המהירה שלהם, חיידקים מהווים הזדמנות ללמוד מיקרו אבולוציה (אבולוציה ברמת המין הבודד, כלומר בשינוי שכיחות של אללים בתכונה במין בודד) בכיתה.
מספר תרגילים הכוללים חיידקים ושמרים מלמדים מושגים החל מהתפתחות של עמידות להתפתחות של רב-תאיוּת.
עם כניסת טכנולוגיית הריצוף של הדור הבא, תלמידים יוכלו לערוך ניסוי אבולוציוני, לרצף את הגנומים שהתפתחו ואז לנתח ולפרש את התוצאות.
אבוט אנדרסון תאייר היה אמן אמריקאי, חוקר טבע ומורה.
צייר דיוקנאות, בעלי חיים ונופים, וזכה לפרסום בימי חייו.
במהלך השליש האחרון בחייו הוא עבד יחד עם בנו, ג'רלד אנדרסון תאייר, על ספר על ההסוואה בטבע, שלראשונה פורסם על ידי מקמילן בשנת 1909, והוצא מחדש בשנת 1918.
תאייר נולד בבוסטון לוויליאם הנרי תאייר ואלן הנדרסון.
כבנו של רופא כפרי, הוא בילה את ילדותו בניו המפשייר הכפרית, לרגלי הר מונאדנוק.
[ בסביבה הכפרית ההיא, הוא הפך לחובב טבע בעיקר לציפורים.
עבודות האמנות הראשונות שלו היו ציורי צבעי מים של בעלי חיים.
בגיל חמש עשרה נשלח לבית הספר בבוסטון, שם פגש את הנרי ד.
מורס, אמן חובב שצייר בעלי חיים.
בהדרכת מורס, אבוט פיתח ושיפר את כישורי הציור שלו, תוך התמקדות בתיאורים של ציפורים וחיות בר אחרות, ועד מהרה החל לצייר דיוקנאות של בעלי חיים על פי הזמנה.
הוא גם לימד את אחותו, אלן תאייר פישר, טכניקות שלמד.
בגיל 18 הוא עבר להתגורר בברוקלין, ניו יורק, ולמד ציור בבית הספר לאמנות בברוקלין ובאקדמיה הלאומית לעיצוב.
הוא למד אצל למואל וילמרת'.
הוא פגש הרבה אמנים מתפתחים ומתקדמים בתקופה זו בניו יורק, כולל אשתו לעתיד, קייט בלויד וחברו הקרוב, דניאל צ'סטר פרנץ'.
בשנת 1875, לאחר שהתחתן עם קייט בלויד, עבר לפריז, שם למד ארבע שנים עם אנרי להמן וז'אן-לאון ג'רום, כשחזר לניו יורק, הקים אולפן דיוקנאות משלו (אותו חלק עם דניאל צ'סטר פרנץ'), ונעשה פעיל בחברת הציירים האמריקנים, והתחיל לקבל חניכים.
החיים הפכו לבלתי נסבלים עבור תאייר ואשתו בראשית שנות השמונים של המאה ה-19, כאשר שניים מילדיהם הקטנים נפטרו במפתיע, בהפרש של שנה אחת.
פגועים מבחינה רגשית במשך מספר שנים הם עברו ממקום למקום.
אף על פי שהוא עדיין לא היה מבוסס כלכלית.
באותה העת, המוניטין הגדל של תאייר הביא להזמנות רבות, יותר ממה שהוא יכול היה לבצע.
ביניהם היו מג'ורג 'וושינגטון, מארק טוויין והנרי ג'יימס.
הוא גם הכין דיוקנאות של שלושת ילדיו שנותרו בחיים מרי, ג'רלד וגלדיס, והשתמש בהם כמודלים לקומפוזיציות סמליות כמו אנג'ל (1887) ווירג'ין אנת'רון (1891).
לאחר שאביה נפטר, אשתו של תאייר חלתה בדיכאון בלתי הפיך, מה שהביא לכליאתה בבית חולים, להתדרדרות בריאותה ולמותה בסופו של דבר ב־3 במאי 1891, כתוצאה מדלקת ריאות.
זמן קצר לאחר מכן התחתן תאייר עם חברתם הוותיקה אמה בקינגהאם, שאביה מוזס ייל ביץ' היה הבעלים של ניו יורק סאן.
הוא ואשתו השנייה בילו את שנותיהם שנותרו בניו המפשייר הכפרית, חיו בפשטות ועבדו באופן פרודוקטיבי.
בשנת 1901 הם התיישבו לצמיתות בדבלין, ניו המפשייר, שם גדל תאייר בילדותו.
תאייר היה אדם חריג ודעתני, ואורח חייו של משפחתו שיקף את אופיו: בדרך כלל הם ישנו בחוץ כל השנה כדי ליהנות מהיתרונות של אוויר צח,[13] שלושת הילדים מעולם לא היו נרשמו לבית ספר.
השניים הצעירים, ג'רלד וגלדיס, ירשו את הכשרון של אביהם והפכו לציירים.
קשה לסווג את תאייר בפשטות כאמן.
לעיתים קרובות הוא תואר כאיש אקצנטרי, וישנן הערכות סותרות מקבילות הרואות בו לצד היותו אמן גם חוקר אקדמי, ספונטני המאלתר בשיטותיו האמנותיות.
לדוגמה, הוא ידוע ברובו כצייר של "דמויות אידיאליות".
מאחר שהוא הציג נשים כהתגלמות של יופי וקסם, לבושות בטוניקות לבנות זורמות ובעלות כנפי מלאכים.
תאייר היה מוקף מסביבו על ידי נשים, בין אם הן ממשפחתו, עוזרות בית, דוגמניות או סטודנטיות.
הביוגרף רוס אנדרסון האמין שלדעתו "הקסם הנשית והגדולה האסתטית היו קשורים זה בזה ללא הפרדה".
תאייר חש כי העיתונות ואפילו אמנים אחרים תרמו להידרדרותן של נשים על ידי הדגשת מיניותן, במקום לרומם את תכונותיהן המוסריות.
כאשר החל להוסיף כנפיים לדמויותיו בסוף שנות השמונים של המאה ה-19, הוא הבהיר יותר את התכונות הטרנסצנדנטיות שראה בנושא הנשי:
"ללא ספק התשוקה שלי כל החיים לציפורים, סייעה להטות אותי ולהוסיף כנפיים בתמונות שלי.
אבל בעיקר הוספתי כנפיים כדי לסמל אווירה מרוממת..."
השימוש הראשון בכנפיים היה הציור "אנג'ל".
כשצייר את התמונה, הוא בנה תפאורה של כנפיים ממוסמרות בלוח עץ, ולידו עמדה בתו מרי.
הוא שרד בעזרת פטרוניו, ביניהם התעשיין צ'ארלס לאנג פרר.
תאייר היה בעל תושייה בהוראתו, שאותה ראה חלק שימושי ובלתי נפרד מהעבודה שלו באולפן.
בין חניכיו המסורים היו רוקוול קנט, לואי אגסיז פוארטס, ריצ'רד מרימן, בארי פוקנר (בן דודו של תאייר), אלכסנדר ויליאם ג'יימס ובנו של תאייר ובתו, ג'רלד וגלדיס.
הייתה לו השפעה עמוקה גם על דניס מילר בונקר, שאף על פי שלא היה תלמיד רשמי, הוזמן לצייר לצד האמן המבוגר בשנת 1886, וכתב "תאייר האיש הגדול הראשון שהכרתי, ואני לא ממש יכול להתרגל אליו."
במכתב לתומאס וילמר דיווינג (בערך 1917), חושף תאייר כי שיטתו הייתה לעבוד על ציור חדש במשך שלושה ימים בלבד.
אם הוא עבד על זה יותר זמן, כתב..."אז ביום הרביעי, הוא במקום להרוס את הציור, היה לוקח פסק זמן, ומתרחק ככל האפשר מהעבודה.
בינתיים היה מבקש מכל תלמיד להכין עותק מדויק של אותו ציור בן שלושת הימים.
ואז, כשהוא חזר לסטודיו שלו...
העותקים החדשים, נתנו לו שוב דחיפה של שלושה ימים".
[22] כתוצאה מכך, בסופו של דבר היו כמה גרסאות חלופיות של אותו ציור, במצבי סיום שונים לחלוטין."
לפעמים מכונה תאייר "אבי ההסוואה".
הוא אמנם לא גילה את נושא ההסוואה, אך הוא היה בין הראשונים שכתב על דפוסי "קישוט" המשבשים ומפרקים את קווי המתאר של בעל החי עם סימונים המסיחים את הדעת.
למעשה בעלי החי מייצרים מסכות - כמו פרפר שמחקה דגם של עלה.
החל משנת 1892, הוא כתב על תפקידה של ההצללה בטבע, שלפיה צורות נראות פחות עגולות ופחות מוצקות דרך הצללות הפוכות, כמו הצד התחתון הלבן של בעלי החיים.
ממצא זה עדיין מקובל מאוד בהווה, ולעיתים מכונה חוק תאייר.
עם זאת, הוא היה אובססיבי לגבי הרעיון שכל החיות מוסוות, אבל טען שגם ציפורים בולטות כמו טווסים הם למעשה צבעוניות למטרות הסוואה.
הוא הותקף נמרצות על כך במאמר ארוך על ידי תאודור רוזוולט.
תאייר התערב לראשונה בהסוואה צבאית בשנת 1898, במהלך המלחמה הספרדית-אמריקאית, כאשר הוא וחברו הציעו להשתמש בצבעי הסוואה בספינות האמריקאיות.
שני האמנים השיגו פטנט על הרעיון שלהם בשנת 1902, בשם הכותרת "תהליך הטיפול בחיצוניות של ספינות וכו', להפיכתם לפחות גלויות", בו מתוארת שיטתם שעוצבה על פי צבעי שחפים.
הניסויים של תאייר בהסוואה נמשכו גם בזמן מלחמת העולם הראשונה.
בתחילת אותה מלחמה, למשל, פיתח חברו ג'ורג' ברוש מטוס מוסווה, בעוד שתאייר המשיך בהתעניינותו בהסוואה משבשת.
בהדרגה הפקידו תאיר וברוש את עבודת ההסוואה שלהם על אחריות בניהם - את הספר "צבעי הסוואה בממלכת החיות" (1909), שכתיבתו ארכה שבע שנים, עשה ג'רלד בנו של תאייר.
בערך באותה עת, תאייר שוב הציע הסוואה לספינות חיל הים האמריקני (ושוב לא הצליח), והפעם עבד עם ג'רום בנו של ברוש.
בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הציע תאייר את ההסוואה, למשרד המלחמה הבריטי, וניסה ללא הצלחה לשכנע אותם לאמץ לוחמה עם מדי הסוואה במקום מדי החאקי המונוכרומים.
בתוך כך, הצעתם של תאייר וג'רום ברוש לשימוש בצלליות בהסוואה של אוניות אושרה לשימוש באוניות אמריקאיות, וקומץ חובבי תאייר (ביניהם בארי פוקנר) גייסו מאות אמנים להצטרף לחיל ההסוואה האמריקני.
למרות שינויים מהירים בעולם האמנות בראשית המאה העשרים, המוניטין של תאייר נותר גדול.
אוניברסיטת ייל הציעה לו תואר כבוד בשנת 1916, ומכון קרנגי בפיטסבורג הקים תערוכה של עבודותיו בשנת 1919 שכללה למעלה מחמישים ציורים.
על פי הודאתו בעצמו, תאייר סבל לעיתים קרובות ממצב של הפרעה דו־קוטבית.
במכתביו תיאר זאת כ"מטוטלת", שבאמצעותה התחלפו רגשותיו בין שני הקצוות בריאות וחולי.
מצבו הנפשי החמיר ככל שהתגלעה המחלוקת לגבי ממצאי ההסוואה שלו.
המחלוקת הבולטת ביותר היתה, כאשר הוא הותקף על ידי נשיא ארצות הברית לשעבר תיאודור רוזוולט.
כשהוא הזדקן, הוא סבל יותר ויותר מהתקפי חרדה, תשישות, עצבנות ומחשבות אובדניות, עד כדי כך שהוא כבר לא הורשה לצאת בסירתו לבד.
אבוט וקוסטלו פוגשים את האיש הבלתי נראה הוא סרט קומדיה מדע בדיוני אמריקאי משנת 1951, בבימויו של צ'ארלס למונט ובכיכובם של הצמד אבוט וקוסטלו לצד ננסי גילד.
הסרט מתאר את הרפתקאותיהם של לו פרנסיס ובוד אלכסנדר, שני בלשים פרטיים החוקרים רצח של מקדם אגרוף.
הסרט היה חלק מסדרה בה הצמד פוגש דמויות קלאסיות של אולפני יוניברסל, כולל המפלצת של פרנקנשטיין, המומיה וקיסטון קופס.
לו פרנסיס ובוד אלכסנדר סיימו זה עתה בית ספר פרטי לבלשים.
טומי נלסון, מתאגרף במשקל בינוני, מגיע אליהם עם המקרה הראשון שלהם.
טומי נמלט לאחרונה מהכלא, לאחר שהואשם ברצח מנהלו, ומבקש מהצמד להתלוות אליו בביקור אצל ארוסתו הלן גריי.
הוא רוצה שדודה, ד"ר פיליפ גריי, יזריק לו סרום מיוחד שיהפוך את טומי לבלתי נראה, ומקווה להשתמש בחוסר הנראות החדש כדי לחקור את רצח מנהלו ולהוכיח את חפותו.
ד"ר גריי מסרב בתוקף וטוען שהסרום עדיין לא יציב, ונזכר שמגלה הנוסחה, ג'ק גריפין, השתגע מהנוסחה ולא נראה שוב, אלא רק לאחר שנהרג.
עם זאת, כשהמשטרה מגיעה, טומי מזריק לעצמו את הסרום והופך להיות בלתי נראה.
הבלש רוברטס מתחקר את ד"ר גריי והלן בעוד באד ולו מחפשים אחר טומי.
הלן וטומי משכנעים את באד ולו לעזור להם לחפש את הרוצח האמיתי, לאחר שטומי מסביר כי המניע לרצח התרחש לאחר שסירב "למכור" קרב אגרוף, והכריע את יריבו, רוקי הנלון.
מורגן, האמרגן ש"מכר" את הקרב, הורה להכות את המנהל של טומי למוות, תוך שהוא מעליל על טומי כאחראי לפשע.
על מנת לחקור באופן סמוי, לו מתחזה לאגרופן, עם באד כמנהל שלו.
הם הולכים לחדר הכושר של סטילוול, שם לו נכנס לזירה עם רוקי.
טומי, עדיין בלתי נראה, נכנס איתם לזירה ושוב מכריע את הנלון, בצורה שנראית כאילו לו עשה זאת, ומתארגן משחק רשמי.
מורגן מפציר בלו "למכור" את הקרב, אך כאשר המשחק מתרחש (בעזרת טומי בלתי נראה), הנלון מוכרע שוב.
מורגן מתכנן את הרצח של באד, אך מסוכל על ידי טומי, שנפצע בקרב ומתחיל לדמם קשות.
הגיבורים ממהרים לבית החולים, שם מבצעים עירוי דם בין לו לטומי.
במהלך העירוי טומי הופך לגלוי שוב - חלק מדמו של טומי נכנס כנראה ללו, שהופך לזמן קצר לבלתי נראה, רק כדי להופיע שוב, כשרגליו באופן בלתי מוסבר פונים לאחור.
באד אבוט בתפקיד ניצן אלכסנדר
לו קוסטלו בתפקיד לו פרנסיס
ארתור פרנץ בתפקיד טומי נלסון / האיש הבלתי נראה
ננסי גילד בתפקיד הלן גריי
אדל ג'רגנס בתפקיד מגפי מרסדן
ויליאם פראולי בתפקיד הבלש רוברטס
גאווין מויר בתפקיד ד"ר פיליפ גריי
ג'ון דהיים בתפקיד רוקי הנלון
פול מקסי בתפקיד ד"ר ג'יימס סי.
ג'יימס בסט בתפקיד טומי נלסון (הסטנד-אין של פרנץ)
הסרט "אבוט וקוסטלו פוגשים את האיש הבלתי נראה" צולם בין 3 באוקטובר ל-6 בנובמבר 1950. שמות הדמויות של "באד אלכסנדר" ו"לו פרנסיס" הם שמותיהם הראשונים והאמצעיים האמיתיים של אבוט וקוסטלו.
את האפקטים המיוחדים, שתיארו את אי-הנראות ואת האשליות האופטיות האחרות, יצר סטנלי הורסלי, בנו של חלוץ הקולנוע דייוויד הורסלי.
הוא עשה גם את האפקטים המיוחדים עבור "האיש הבלתי נראה חוזר", "האישה הבלתי נראית" ו"הסוכן הבלתי נראה".
כהתייחסות לסרט "האיש הבלתי נראה" הראשון, תצלומו של ממציא הסרום, ד"ר ג'ון "ג'ק" גריפין, הוא למעשה תמונה של קלוד ריינס, שגילם את "הרואה ואינו נראה" בסרט הראשון של יוניברסל מ-1933.
כשנשאל על ידי כתב עם מי הוא נלחם בעבר, לו עונה, "צ'אק למונט, באד גרנט".
במאי הסרט והתסריטאי בהתאמה הם צ'ארלס למונט וג'ון גרנט.
סרט זה יצא לאור מספר פעמים ב-DVD.
תחילה ב"מיטב של אבוט וקוסטלו כרך שלישי", ב-3 באוגוסט 2004 ושוב ב-28 באוקטובר 2008 במסגרת "אבוט וקוסטלו: האוסף השלם" של סרטי יונברסל.
אבוט המאירי תקשורת היא חברת תוכן והפקות טלוויזיה ישראלית.
משנת 2016 נמצאת בבעלות חלקית של חברת ההפקות והתוכן "פרימנטל מדיה", ומשנת 2021 בבעלות מלאה שלה.
חברת אבוט המאירי נוסדה בשנת 2006 בשם "אבוט-רייף המאירי" על ידי היזמים ואנשי העסקים איתן אבוט, גיא המאירי ומוטי רייף.
בשנת 2011 מכר מוטי רייף את חלקו בחברה לאיתן אבוט וגיא המאירי, והחברה שינתה את שמה ל"אבוט המאירי".
במהלך השנים הייתה אחראית להפקות טלוויזיה מהגדולות ששודרו בערוצי התוכן המסחריים, בהן התוכניות, "אקס פקטור", "הישרדות", "המירוץ למיליון", "היפה והחנון" ו"הרווק".
לצד הפקות אלה, אבוט המאירי עוסקת גם בהפקות מקור, בהן סדרות דרמה שחלקן זכו בפרסים רבים ושודרו ביותר מ-30 מדינות בעולם.
בין ההפקות המוכרות של אבוט המאירי: "שטיסל", "סרוגים", "המנצח", "הנספח", "כיפת ברזל", "משפחה טובה", "זוג מנצח", "הטוב מכולם", "אהבה עיוורת", "איט גירלס", "סוואגרז", "אמזונס", "ריסטרט" ועוד.
בשנת 2016 נרכשו 51% ממניות "אבוט המאירי" על ידי חברת ההפקות והתוכן "פרימנטל מדיה" הפועלת בכ-30 מדינות שונות ומשדרת בכל שנה כ-350 תוכניות בלמעלה מ-10,000 שעות שידור.
באפריל 2021 הושלמה רכישת 100% מהחברה על ידי "פרימנטל מדיה".
כמו כן, שותפה אבוט המאירי בפעילות הדרמה של חברת "דורי מדיה דרסט".
תוכניות והפקות מבית היוצר של אבוט המאירי
אבוט אלמנטרי היא סדרה מוקומנטרית אמריקאית, שנוצרה על ידי קואינטה ברונסון עבור רשת ABC.
הסדרה עלתה לשידור ב-7 בדצמבר 2021, וזכתה לשבחי המבקרים.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-21 בספטמבר 2022. העונה השלישית עלתה לשידור ב-7 בפברואר 2024. העונה הרביעית עלתה לשידור ב-9 באוקטובר 2024. בינואר 2025 הסדרה חודשה לעונה חמישית.
התוכנית הייתה מועמדת לפרס סדרת הקומדיה הטובה ביותר בטקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-74, כשקואינטה ברונסון, ג'אנל ג'יימס, שריל לי ראלף וטיילר ג'יימס ויליאמס כולם קיבלו מועמדויות על הופעותיהם.
בישראל, הסדרה משודרת בערוץ הוט קומדי ובדיסני+.
צוות דוקומנטרי מתעד את חייהם של מורים העובדים בבתי ספר עם חוסר מימון.
אחד המקומות שהם החליטו לתעד הוא בית הספר היסודי ווילארד ר.
אבוט בפילדלפיה, בית ספר ציבורי בפילדלפיה.
התנאים בבית הספר קשים ורוב המורים לא מחזיקים מעמד במשרה שלהם יותר משנתיים.
המורה לכיתה ב' - ג'נין טיג'ס (קואינטה ברונסון) והמורה להיסטוריה - ג'ייקוב היל הם שניים מתוך שלושה מורים בקבוצה של עשרים שסיימו שנה אחת.
הם עובדים עם הגננת המנוסה ברברה הווארד, המורה בכיתה ב' מליסה שמנטי, מנהלת בית הספר אווה קולמן (ג'אנל ג'יימס), והמורה המחליף גרגורי אדי.
ג'נין טיג'ס (קואינטה ברונסון) – מורה אופטימית לתלמידי כיתה ב' שיש לה משימה לעזור לחיי תלמידיה.
גרגורי אדי (טיילר ג'יימס ויליאמס) – מורה מחליף בכיתה א' שנשכר במקור כמנהל ומאוהב בג'נין.
אווה קולמן (ג'אנל ג'יימס) – המנהלת הבלתי מיומנת של בית הספר שנהנית להציק לעמיתיה לעבודה.
מליסה שמנטי (ליסה אן וולטר) – מורה בכיתה ב' עם קשרים מפוקפקים.
ג'ייקוב היל (כריס פרפטי) – מורה להיסטוריה מביך שתומך בג'נין ובשליחותה.
ברברה הווארד (שריל לי ראלף) – גננת נוצריה שג'נין מעריצה.
מר ג'ונסון (וויליאם סטנפורד דייוויס) (עונה 2; עונה 1 משני) – השרת האקסצנטרי של בית הספר.
טאריק טמפל (זאק פוקס) – החבר של ג'נין מאז חטיבת הביניים שהוא ראפר שאפתן.
דנזל קולינס (רג'י הייז) – המפקח של בית הספר.
טינה שוורץ (קייט פיטרמן) – מורה המומה שמפוטרת בגלל תקיפת תלמיד.
ג'ים גרדנר – מגיש חדשות ב-ABC, אהוב על הצוות.
סהר (מיטרה ג'והארי) – חברתה של ג'נין שעובדת לזמן קצר באבוט כמורה מתנדבת לאמנות.
מרטין אדי (אורלנדו ג'ונס) – אביו הלא תומך של גרגורי.
טיילור הווארד (איאנה האלי) – בתה של ברברה.
זאק (לארי אוונס) – החבר של ג'ייקוב.
ב-3 בספטמבר 2020, פיילוט קומי ללא שם בכיכובה של ברונסון החל בשלבי הפקה ב-ABC.
בפברואר 2021, ABC נתנה לפרויקט פיילוט רשמי.
במרץ לוהקו ויליאמס, ג'יימס, וולטר, פרפטי וראלף בפרויקט.
בחודש מאי, הפרויקט קיבל הזמנה לסדרה.
הצילומים החלו ב-16 באוגוסט 2021 בלוס אנג'לס, קליפורניה, והסתיימו ב-5 בנובמבר 2021. בנובמבר, ויליאם סטנפורד דייוויס לוהק לסדרה.
ב-14 במרץ 2022, הסדרה חודשה לעונה שנייה.
לפי ציוץ של ברונסון, היום הראשון לצילומים החל ב-18 ביולי 2022. ב-20 ביולי 2022, הוכרז כי וויליאם סטנפורד דייוויס, המגלם את מר ג'ונסון, השוער, יקודם לתפקיד קבוע.
ב-21 ביולי 2022, ABC הזמינה את העונה השנייה באורך 22 פרקים, שעלתה לשידור ב-21 בספטמבר 2022.
ב-11 בינואר 2023, הסדרה חודשה לעונה שלישית.
במאי 2023, הפקת העונה השלישית הושהתה זמנית בעקבות שביתה של איגוד התסריטאים האמריקאי.
ב-7 בפברואר 2024, העונה השלישית עלתה לשידור.
בינואר 2024, פורסם כי הפקת הסיטקום הקצתה חלק מתקציב השיווק שלה לתמיכה במורים ובתלמידים נזקקים.
לקראת עליית העונה השלישית של הסדרה, התוכנית השיקה את הפרויקט "Lunch Break with Abbott Elementary National Tour".
הפרויקט יתחיל ב-1 בפברואר 2024 בניו יורק ויבקר ב-18 מדינות בארצות הברית, כולל פילדלפיה, אטלנטה, דאלאס ולוס אנג'לס.
מורים וצוות במחוזות בתי ספר מוחלשים יקבלו קופסאות אוכל המכילות כריכים, מזון ומשקאות שמקורם בעסקים מקומיים בכל עיר.
בנוסף, יחולקו תיקים מלאים בציוד בית הספר.
ב-10 בפברואר 2024, הסדרה חודשה לעונה רביעית, שעלתה לשידור ב-9 באוקטובר 2024. בינואר 2025 הפקת העונה הרביעית הושהתה זמנית בעקבות גל שריפות שהתרחש בקליפורניה.
שני פרקי קרוסאובר של הסדרה עם "פילדלפיה זורחת" ישודרו במהלך 2025. יכלל פרק אחד בכל סדרה, פרק של "אבוט אלמנטרי" ישודר בינואר 2025 ב-ABC, ופרק של "פילדלפיה זורחת" ישודר ביוני 2025 ב-FXX.
העלילה תשקף את אותה סיטואציה משתי נקודות מבט שונות: כל סדרה תציג את גרסתה לאירועים.
הקרוסאובר הגיע בעקבות השוואות ברשת בין הסדרות, ששתיהן מתרחשות בפילדלפיה.
קואינטה ברונסון ורוב מקאלהני פיתחו קשר בעקבות אותן השוואות, שהובילו לשיתוף פעולה בין הצוותים.
ב-21 בינואר 2025, הסדרה חודשה לעונה חמישית.
בארצות הברית, התוכנית משודרת ב-ABC.
במספר מדינות באירופה כמו בריטניה, צרפת, איטליה, גרמניה, אוסטרליה וישראל, התוכנית יצאה לאור ב-דיסני+.
שנהפרסקטגוריהמועמד (ים)תוצאהמקורות2023פרסי TCAתוכנית השנה"אבוט אלמנטרי"הישג יוצא דופן בקומדיההישג אישי בקומדיהקואינטה ברונסוןג'אנל ג'יימס2024פרס גלובוס הזהבסדרת הקומדיה או הסדרה המוזיקלית הטובה ביותר"אבוט אלמנטרי"השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקליתקואינטה ברונסוןפרס אמי האמנותיהשחקנית אורחת הטובה ביותר בסדרת קומדיהטראג'י פ.
אבולוציה של דתות הוא תחום מחקר העוסק במוצא הדתות בראי האבולוציה של האדם.
תחום זה קשור לפסיכולוגיה אבולוציונית של הדת, מקור השפה והמיתוס, והשוואה בין-תרבותית של האנתרופולוגיה של הדת, דת פרהיסטורית, עדויות לרוחניות והתנהגות פולחנית בתקופה הפלאוליתית העליונה.
פילים עורכים טקסים סביב מתיהם, הכוללים תקופות ארוכות של שתיקה ואבל בנקודת המוות ותהליך של חזרה לאותם אתרים וליטוף השרידים.
כמה ראיות מצביעות על כך שמינים רבים מתאבלים על מוות ואובדן.
קרובי המשפחה החיים הקרובים ביותר של בני האדם הם שימפנזה מצוי ובונובו.
הפרימטים הללו חולקים אב קדמון משותף עם בני אדם שחיו לפני שישה עד שמונה מיליוני שנים.
ברברה קינג טוענת שבעוד שהפרימטים הלא אנושיים אינם דתיים, הם כן מציגים כמה תכונות שהיו נחוצות להתפתחות הדת.
תכונות אלו כוללות אינטליגנציה גבוהה, יכולת לתקשורת סמלית , נורמות חברתיות ומימוש "עצמי" של המשכיות.
ישנן עדויות לא חד משמעיות לכך שהאדם הניאנדרטלי קבר את מתיו, פרקטיקה המעידה על השימוש בטקסי קבורה.
השימוש בטקסי קבורה נחשב כעדות לפרקטיקה דתית.
אין ראיות לכך שדת הייתה קיימת בתרבות האנושית לפני שבני האדם הגיעו למודרניות התנהגותית.
ישנן עדויות המראות כי האדם הניאנדרטלי יצר יצירות אמנות כמו ציורי מערות, שהייתה דרך חשיבה סמלית הדומה לאופן הנדרש למחשבה דתית.
בקבוצת תיאוריות זו, המוח הדתי הוא תוצאה אחת של מוח גדול דיו כדי לנסח רעיונות דתיים ופילוסופיים.
במהלך האבולוציה האנושית, המוח ההומינידי שילש את גודלו, והגיע לשיא לפני 500,000 שנים.
חלק גדול מההתפשטות של המוח התרחש בניאוקורטקס.
ההנחה היא שהניאוקורטקס המוחי אחראי לחישובים העצביים העומדים בבסיס תופעות מורכבות כמו תפיסה, מחשבה, שפה, קשב, זיכרון אירועי ותנועה רצונית.
על פי התיאוריה של דאנבר, גודל הניאוקורטקס היחסי של כל מין נמצא בהתאמה עם רמת המורכבות החברתית של המין המסוים.
גודל הניאוקורטקס מותאם עם מספר משתנים חברתיים הכוללים את גודל הקבוצה החברתית ומורכבות ההתנהגויות שלה.
אצל שימפנזים הניאוקורטקס תופס 50% מהמוח, בעוד שבבני אדם מודרניים הוא תופס 80% מהמוח.
רובין דאנבר טוען שהאירוע הקריטי באבולוציה של הניאוקורטקס התרחש בהיווצרות המינים של הומו סאפיינס הארכאי לפני כ-500,000 שנה.
המחקר שלו מצביע על כך שרק לאחר אירוע זה, הניאוקורטקס היה גדול מספיק כדי לעבד תופעות חברתיות מורכבות כמו שפה ודת.
המחקר מבוסס על ניתוח רגרסיה של גודל הניאוקורטקס המתוכנן כנגד מספר התנהגויות חברתיות של הומינינים חיים ונכחדים.
סטיבן ג'יי גולד מציע שייתכן שהדת צמחה מתוך שינויים אבולוציוניים שהעדיפו מוחות גדולים יותר כאמצעי לחיזוק שיתוף פעולה בין פרטים בקרב ציידי סוואנה, לאחר שהמוח הגדול יותר אפשר הרהור על המוות הבלתי נמנע של כל בן אנוש.
לואיס וולפרט טען כי הבנת הסיבתיות שהתפתחה כתוצאה ישירה משימוש בכלים מילאה תפקיד מרכזי בהתפתחות האמונה באופן כללי.
ייצור כלים מורכבים מצריך יצירת דימוי מחשבתי של חפץ שאינו קיים באופן טבעי לפני יצירת החפץ בפועל.
יתר על כן, יש להבין כיצד ייעשה שימוש בכלי, דבר המצריך הבנה של סיבתיות.
בהתאם לכך, רמת התחכום של כלי אבן היא אינדיקטור שימושי לאמונות סיבתיות.
וולפרט טוען ששימוש בכלים המורכבים מיותר ממרכיב אחד, כמו צירים, מייצג יכולת להבין סיבה ותוצאה.
לדוגמה, ידוע כי שימפנזים בורחים מכלאות סגורות עם מספר תפסים, דבר שבעבר חשבו שניתן היה להבין רק על ידי בני אדם שהבינו סיבתיות.
ידוע שגם שימפנזים מתאבלים על המתים, ומבחינים בדברים בעלי ערך אסתטי בלבד, כמו שקיעות, ששניהם עשויים להיחשב כמרכיבי דת או רוחניות.
ההבדל בין הבנת הסיבתיות על ידי בני אדם ושימפנזים הוא בדרגת ההבנה.
דת דורשת שמערכת של תקשורת סמלית, כמו שפה, תועבר מאדם אחד לאחר.
מתוך הנחת יסוד זו אומר סופר המדע ניקולס ווייד :
השקפה אחרת מבדילה בין אמונה דתית אינדיבידואלית לבין אמונה דתית קולקטיבית.
בעוד שהראשון אינו דורש פיתוח מוקדם של השפה, השני כן.
המוח האנושי הבודד צריך להסביר תופעה כדי להבין ולהתייחס אליה.
פעילות זו קדמה בהרבה להופעתה של השפה ואולי היא גרמה לה.
התיאוריה היא, שהאמונה בעל-טבעי נובעת מהשערות שהניחו באופן שרירותי על ידי אינדיבידואלים כדי להסביר תופעות טבע שלא ניתן להסביר אחרת.
הצורך הנובע מכך לחלוק השערות אינדיבידואליות עם אחרים מוביל בסופו של דבר לאמונה דתית קולקטיבית.
השערה מקובלת חברתית הופכת דוגמטית המגובה בסנקציה חברתית.
חלק מהחוקרים רואים בהופעתה של השפה תוצאה של שינוי חברתי אשר, על ידי יצירת רמות חסרות תקדים של אמון הציבור, שחררה פוטנציאל גנטי ליצירתיות לשונית שקודם לכן היה רדום.
חוקרים השייכים לאסכולה זו מצביעים על העובדה שאף לשימפנזה מצוי ולבונובו יש יכולות סמליות סמויות שהם רק לעיתים רחוקות - אם בכלל - באות לידי ביטוי בטבע.
לטענת אותם החוקרים, מבנה חברתי מאוד ספציפי - כזה שמסוגל לשמור על רמות גבוהות מהרגיל של אחריות ציבורית ואמון - חייב להתפתח לפני או במקביל לשפה כדי להפוך את ההסתמכות על מילים לאסטרטגיה יציבה מבחינה אבולוציונית.
אותות קוליים של בעלי חיים הם, על פי רוב, אמינים באופן מהותי.
כאשר חתול מגרגר, האות מהווה עדות ישירה למידת שביעות רצון גבוהה.
האות הוא מהימן, לא מפני שהחתול נוטה להיות כן, אלא מפני שהוא פשוט לא יכול לזייף את הצליל הזה.
קריאות ווקאליות פרימטיות יכולות להיות מעט יותר ניתנות למניפולציה, אבל הן נשארות אמינות מאותה סיבה - כי קשה לזייף אותן.
האינטליגנציה החברתית הפרימטית היא "מקיאווליאנית" - משרתת את עצמה ולא מוגבלת על ידי קפדנות מוסרית.
קופים מנסים לעיתים קרובות לרמות זה את זה, ובו בזמן נשארים כל הזמן על המשמר מפני נפילת קורבן להונאה בעצמם.
באופן פרדוקסלי, התיאוריה היא שהתנגדות הפרימטים להונאה היא זו שחוסמת את התפתחות מערכות האיתות שלהם לאורך קווים דמויי שפה.
השפה נשללת מכיוון שהדרך הטובה ביותר להתגונן מפני הונאה היא להתעלם מכל האותות מלבד אלו שניתנים לאימות מיידית.
פראנס דה ואל וברברה קינג רואים את המוסר האנושי כמי שצמח מתוך המרקם החברתי של הפרימטים.
אף על פי שמודעות למוסר עשויה להיות תכונה אנושית ייחודית, ידוע שבעלי חיים חברתיים רבים, כגון פרימטים, דולפינים ולווייתנים, מפגינים רגשות קדם-מוסריים.
לפי מייקל שרמר, המאפיינים הבאים משותפים לבני אדם ולבעלי חיים חברתיים אחרים, במיוחד לקופים הגדולים:
דה ואל טען שכל בעלי החיים החברתיים נאלצו לרסן או לשנות את התנהגותם כדי שחיים בקבוצה יהיו כדאיים.
רגשות קדם-מוסריים התפתחו בחברות פרימטים כשיטה לריסון אנוכיות אינדיבידואלית ולבניית קבוצות שיתופיות יותר.
עבור כל מין חברתי, היתרונות בלהיות חלק מקבוצה אלטרואיסטית צריכים לעלות על היתרונות של אינדיבידואליזם.
לדוגמה, היעדר לכידות קבוצתית עלול להפוך אנשים לפגיעים יותר להתקפות של זרים.
להיות חלק מקבוצה עשוי גם לשפר את הסיכויים למצוא מזון.
הדבר ניכר בקרב בעלי חיים שצדים בלהקות כדי לתפוס טרף גדול או מסוכן.
לכל החיות החברתיות יש חברות היררכיות שבהן כל חבר יודע את מקומו.
הסדר החברתי נשמר על ידי כללים מסוימים של התנהגות צפויה וחברי הקבוצה הדומיננטיים אוכפים סדר באמצעות ענישה.
עם זאת, לפרימטים מסדר גבוה יש גם תחושת הוגנות.
שימפנזים חיים בקבוצות התחלקות-מיזוג בממוצע 50 פרטים.
סביר להניח שאבותיהם הקדמונים של בני אדם חיו בקבוצות בגודל דומה.
בהתבסס על גודלן של חברות ציידים-לקטים קיימות, ההומינידים הפלאוליתים האחרונים חיו בלהקות של כמה מאות פרטים.
ככל שגודל הקהילה גדל במהלך האבולוציה האנושית, הייתה נדרשת אכיפה גדולה יותר להשגת לכידות קבוצתית.
ייתכן שהמוסר התפתח בלהקות אלה של 100 עד 200 אנשים כאמצעי לשליטה חברתית, פתרון סכסוכים וסולידריות קבוצתית.
לפי מאט רוסאנו (Matt J.
Rossano), על ידי ציות והרגשת השתייכות לאבות קדמונים, רוחות ואלים שומרי סף על התחום החברתי, בני האדם גילו אסטרטגיה יעילה לריסון אנוכיות ולבניית קבוצות שיתופיות נוספות.
מאט רוסאנו מייחס לאמונה הדתית הקולקטיבית ולסנקציות החברתיות שנגזרות מהאמונה הדתית את ייסוד המוסר.
לפי משנתו של רוסאנו, אמונה דתית אינדיבידואלית היא אפוא בתחילה אפיסטמולוגית, לא אתית, במהותה.
מדענים קוגניטיביים הדגישו שדתות עשויות להיות מוסברות על-ידי ארכיטקטורת המוח שהתפתחה בשלב מוקדם בסוג הומו במהלך ההיסטוריה האבולוציונית של החיים.
עם זאת, ישנה מחלוקת לגבי המנגנונים המדויקים שהניעו את האבולוציה של המוח הדתי.
הדת התפתחה בשל הברירה הטבעית ויש לה יתרון סלקטיבי.
הדת היא תוצר לוואי אבולוציוני של התאמות נפשיות אחרות.
סטיבן ג'יי גולד, למשל, ראה את הדת כהתאמה (אקספטציה) או ספנדרל (Spandrel), כלומר, הדת התפתחה כתוצר לוואי של מנגנונים פסיכולוגיים שהתפתחו מסיבות אחרות מלבד ברירה טבעית.
מנגנונים אלו עשויים לכלול את היכולת להסיק נוכחות של ישויות שעלולות לגרום נזק (זיהוי סוכן), את היכולת להמציא נרטיבים סיבתיים לאירועי טבע (אטיולוגיה), והיכולת לזהות שלאנשים אחרים יש מחשבות משלהם, (תאוריית הנפש).
שלוש ההתאמות הללו (בין היתר) מאפשרות לבני אדם לדמיין סוכנים מכוונים מאחורי תצפיות רבות שלא ניתן היה להסביר בקלות אחרת, למשל רעמים, ברקים, תנועת כוכבי לכת, מורכבות החיים.
הופעתה של האמונה הדתית הקולקטיבית זיהתה סוכנים כאלה כאלוהויות שסיפקו את ההסבר.
מספר חוקרים הציעו שהדת מקובעת גנטית להוויה האנושית.
הצעה אחת שנויה במחלוקת, השערת גן האל , קובעת שכמה גרסאות של גן ספציפי, הגן VMAT2 , נוטות לאמונה דתית ולרוחניות.
השקפה אחרת מתבססת על הרעיון של המוח המשולש: מוח הזוחלים, המערכת הלימבית והניאוקורטקס, שהוצע על ידי פול ד' מקלין .
אמונה דתית קולקטיבית נשענת על רגשות של אהבה, פחד וחברותא והיא מוטבעת עמוק במערכת הלימבית באמצעות התניה סוציו-ביולוגית וסנקציה חברתית.
אמונה דתית אינדיבידואלית משתמשת בהיגיון המבוסס על הניאוקורטקס ולעיתים קרובות שונה מדת קולקטיבית.
המערכת הלימבית קדומה בהרבה במונחים אבולוציוניים מהניאוקורטקס ולכן חזקה ממנה.
דעה נוספת היא שהתנהגותם של אנשים המשתתפים בטקסים דתיים ובאמונה הדתית גורמת להם להרגיש טוב יותר וזה משפר את הכושר הביולוגי שלהם, כך שיש ברירה גנטית לטובת אנשים שמאמינים בדת.
באופן ספציפי, טקסים, אמונות ומגע חברתי האופיינים לקבוצות דתיות עשויים לשמש להרגעת הנפש (למשל על ידי הפחתת עמימות ואי הוודאות הנובעת ממורכבות) ולאפשר תפקוד טוב יותר של האדם בעת לחץ נפשי.
הדבר מאפשר שימוש בדת כמנגנון הישרדות רב עוצמה.
דעה נוספת, שהוצעה על ידי פרד ה.
פרביץ', רואה בדת האנושית תוצר של עלייה בתפקודים דופמינרגיים במוח האנושי ושל התרחבות אינטלקטואלית כללית שהחלה לפני כ-80 אלף שנה.
דופמין מגביר דגש על מרחב וזמן רחוקים, ועובדה זו עלולה להיות קשורה לחוויה דתית.
בעוד שציורי המערות השמאניים הקדומים ביותר שקיימים מתוארכים לסביבות 40 אלף שנה, השימוש באוכרה לאמנות סלע קדם לכך ויש ראיות ברורות לחשיבה מופשטת לאורך חוף דרום אפריקה כבר לפני 80 אלף שנה.
פול בלום מציע כי "הטיות קוגניטיביות מסוימות שהופיעו בשלב מוקדם...
גרמו לאמונה באלים וברוחות להיות תופעה אנושית נפוצה".
הזמן המדויק שבו בני אדם הפכו דתיים לראשונה נותר לא ידוע, אולם מחקר בארכאולוגיה אבולוציונית מראה עדויות אמינות להתנהגות דתית-פולחנית מסביבות התקופה הפלאוליתית התיכונה (לפני 45–200 אלף שנה).
העדות המוקדמת ביותר למחשבה דתית מבוססת על הטיפול הפולחני למתים.
רוב בעלי החיים מפגינים רק עניין מזדמן במתים מהמינים שלהם.
קבורה פולחנית מייצגת אפוא שינוי משמעותי בהתנהגות האנושית.
קבורה פולחנית מייצגת מודעות לחיים ולמוות ואמונה אפשרית בחיים שלאחר המוות.
העדויות המוקדמות ביותר לטיפול במתים מגיעות מהאתר האכאולוגי של אטאפורקה בספרד.
במיקום זה נמצאו עצמות של 30 פרטים בתוך קבר קבוצתי שלפי המחקר שייכים לתת-מין הומו היידלברגנסיס.
הניאנדרטלים מתמודדים אף הם על ראשוניות הקבורה במין האנושי.
ייתכן שהם הניחו גופות בקברים רדודים יחד עם כלי אבן ועצמות בעלי חיים.
נוכחותם של חפצי קבורה אלו עשויה להעיד על קשר רגשי עם הנפטר ואולי על אמונה בחיים שלאחר המוות.
אתרי קבורה ניאנדרטלים כוללים את מערות שאנידר בעיראק, מערת קראפינה בקרואטיה ומערת כבארה בישראל.
הקבורה המוכרת ביותר של בני אדם מודרניים היא ממערה הממוקמת בהר הקפיצה שליד נצרת בצפון ישראל.
שרידי אדם תוארכו ל-100,000 שנה לפני זמננו.
נמצאו שלדי אדם מוכתמים באוכרה.
באתר הקבורה נמצאו חפצי קבורה.
הלסת התחתונה של חזיר בר נמצאה מונחת בזרועותיו של אחד השלדים.
מאט רוסאנו מציע שהתקופה שבין 80,000 ל-60,000 שנים לפני הספירה, לאחר הגירת האדם מאפריקה, הייתה תקופה מכרעת באבולוציה של הדת.
השימוש בסימבוליזם דתי היא תופעה מוכרת ואוניברסלית.
הארכאולוג סטיבן מיט'ן טוען כי מקובל שמנהגים דתיים כוללים יצירת דימויים וסמלים לייצג ישויות ורעיונות על-טבעיים.
מכיוון שיצורים על טבעיים מפרים את עקרונות העולם הטבעי, תמיד יהיה קושי לתקשר ולשתף מושגים על טבעיים עם אחרים.
ניתן להתגבר על בעיה זו על ידי עיגון היצורים העל-טבעיים הללו בצורה חומרית באמצעות אמנות ייצוגית.
כאשר הם מתורגמים לצורה חומרית, מושגים על טבעיים הופכים קלים יותר לתקשורת ולהבנה.
בשל הקשר בין אמנות ודת, עדויות לסמליות בתיעוד המאובנים מעידות על מוח המסוגל לחשיבה דתית.
אמנות וסמליות מדגימים יכולת מחשבה ודמיון מופשטים הנחוצים לבניית רעיונות דתיים.
ונזל ואן היוסטין קובע כי התרגום של הנסתר באמצעות סמלים אפשר לאבות קדמונים אנושיים להחזיק באמונות באופן מופשט.
כמה מהעדויות המוקדמות ביותר להתנהגות סמלית קשורה לאתרים מתקופת האבן התיכונה באפריקה מלפני 100,000 שנים לפחות.
קיימות עדויות לשימוש בפיגמנטים כמו אוכרה המתפרשות במחקר האנתרופולוגי כאקט סמבולי או פולחני.
בקרב אוכלוסיות מלקטי ציידים הקיימות ברחבי העולם, קיים שימוש באוכרה למטרות פולחן, דבר המעיד כי שימוש זה אוניברסלי בקרב תרבויות אנושיות ושהצבע האדום מייצג דם, מין, חיים ומוות.
השימוש באוכרה כמקור לסמליות זוכה לעיתים קרובות לביקורת.
כמה מדענים, כמו ריצ'רד קליין וסטיבן מיט'ן, מכירים רק בצורות חד-משמעיות של אמנות כמייצגות של רעיונות מופשטים.
אמנות המערות מהתקופה הפלאוליתית העליונה מספקת כמה מהעדויות החד-משמעיות ביותר למחשבה דתית.
ציורי מערות במערת שובה שבצרפת מתארים יצורים שחציים אנושיים וחציים בעלי חיים.
הדת המאורגנת מתחקה אחר שורשיה למהפכה הנאוליתית שהחלה לפני 11,000 שנה במזרח הקרוב, אך ייתכן שהתרחשה באופן עצמאי במספר מקומות אחרים ברחבי העולם.
המצאת החקלאות שינתה חברות אנושיות רבות מאורח חיים של ציידים-לקטים לאוכלוסייה היושבת קבע.
ההשלכות של המהפכה הנאוליתית כללו פיצוץ אוכלוסין והאצה בקצב ההתפתחות הטכנולוגית.
המעבר מלהקות חיפוש מזון למדינות ואימפריות זירז צורות דת מיוחדות ומפותחות יותר ששיקפו את הסביבה החברתית והפוליטית החדשה.
בעוד שללהקות ושבטים קטנים יש אמונות על טבעיות, אמונות אלו אינן משמשות להצדקת סמכות מרכזית, העברת עושר או שמירה על שלום בין פרטים שאינם קשורים לשבט.
דת מאורגנת נוצרה כאמצעי לספק יציבות חברתית וכלכלית בדרכים הבאות:
הצדקת הרשות המרכזית, אשר בתורה הייתה בעלת הזכות לגבות מיסים בתמורה למתן שירותים סוציאליים וביטחוניים.
להקות ושבטים מורכבים ממספר קטן של פרטים קשורים.
עם זאת, מדינות ואומות מורכבות מאלפים רבים של אנשים שאינם קשורים.
ג'ארד דיימונד טוען שדת מאורגנת שימשה כספק לקשר בין אנשים לא קשורים שאחרת היו נוטים יותר לחוסר שיתוף פעולה ואף איבה.
בספרו "רובים, חיידקים ופלדה" הוא טוען שסיבת המוות המובילה בקרב חברות ציידים-לקטים היא רצח.
ייתכן שדתות שעסקו סביב מוסריותם של אלים אפשרו את עלייתן של קבוצות גדולות ושיתופיות של פרטים לא היו קשורים ביניהם בקשר אחר.
המדינות שנולדו בעקבות המהפכה הנאוליתית, כמו אלה של מצרים העתיקה ומסופוטמיה, היו תיאוקרטיות עם מנהיגים, מלכים וקיסרים שמילאו תפקידים כפולים של מנהיגים פוליטיים ורוחניים.
אנתרופולוגים מצאו שלמעשה כל החברות המדינתיות מרחבי העולם נמצאו כמצדיקות כוח פוליטי באמצעות סמכות אלוהית.
בעקבות המהפכה הנאוליתית, התגבר קצב ההתפתחות הטכנולוגית (אבולוציה תרבותית) עקב המצאת הכתב לפני 5,000 שנה.
סמלים שהפכו למילים מאוחר יותר אפשרו תקשורת יעילה של רעיונות.
הדפוס שהומצא רק לפני למעלה מאלף שנים הגביר את מהירות התקשורת באופן אקספוננציאלי והפך למקור העיקרי של האבולוציה התרבותית.
הכתב הומצא לראשונה בשומר או במצרים העתיקה ושימש בתחילה לחשבונאות.
זמן קצר לאחר מכן, הכתב שימשה לתיעוד מיתוסים.
הטקסטים הדתיים הראשונים מסמנים את תחילתה של ההיסטוריה הדתית.
כתבי הפירמידות ממצרים העתיקה הם אחד הטקסטים הדתיים העתיקים ביותר המוכרים בעולם, המתוארך בין השנים 2400 ל-2300 לפני הספירה.
הכתיבה מילאה תפקיד מרכזי בשמירה והפצת דת מאורגנת.
בחברות טרום קרוא וכתוב, רעיונות דתיים התבססו על מסורת שבעל פה, שתכניה נוסחו על ידי כהני דת ונשארו מוגבלים לזיכרונות הקולקטיביים של תושבי החברה.
עם הופעת הכתב, מידע שלא היה קל לזכור היה יכול להישמר בקלות בטקסטים מקודשים שנשמרו על ידי קבוצה נבחרת (אנשי דת).
בני אדם יכלו לאחסן ולעבד כמויות גדולות של מידע בכתיבה שאחרת הייתה נשכחת.
לכן הכתיבה אפשרה לדתות לפתח מערכת דוקטרינות קוהרנטיות ומקיפות שנותרו בלתי תלויות בזמן ובמקום.
הכתיבה הביאה גם מידה של אובייקטיביות לידע האנושי.
ניסוח מחשבות במילים והדרישה לאימות אפשרו החלפה הדדית של רעיונות וניפוי של רעיונות מקובלים מהלא מקובלים.
הרעיונות המקובלים בדרך כלל הפכו לידע אובייקטיבי המשקף את המסגרת המתפתחת ללא הרף של המודעות האנושית למציאות שקרל פופר מכנה 'אמיתיות' - שלב במסע האנושי אל האמת.
מדענים ופילוסופים רבים של המדע תיארו את האבולוציה כעובדה וכתאוריה, ביטוי ששימש ככותרת למאמר של הפלאונטולוג סטיבן ג'יי גולד ב-1981. הוא מתאר עובדה במדע כנתונים שאינם ידועים בוודאות מוחלטת אך "מאוששים עד כדי כך שיהיה זה מעוות לא להסכים, ולו באופן זמני", עם משמעותם ותיאורם כעובדה.
תאוריה מדעית היא הסבר מבוסס היטב של עובדות כאלה.
עובדת קיומה של האבולוציה מוכחת ממספר ראיות, ביניהן:
תצפיות על תהליכים אבולוציוניים בני זמננו, כגון האבולוציה של לטאת החומה האיטלקית או ניסוי האבולוציה של אי קולי;
ליקויים ופגמים באורגניזמים, ליקויים ופגמים המהווים עדות למוצא משותף ביולוגי, כימי, גנטי והיסטורי;
דמיון גנטי בין כל היצורים בעולם החי, כולל זהות כמעט מוחלטת בין הגנום של האדם וזה של קרוביו האבולוציוניים, הקופים;
קיומם של שלבים אבולוציוניים בתיעוד המאובנים;
איברים חסרי יעילות או תפקוד, שההסבר שעד כה יש מרב ההוכחות לנכונותו הוא ההסבר האבולוציוני, כגון עצב גרון חוזר, DNA זבל, ושרידים אבולוציוניים כגון סימור שיער, שיהוק, שריר הכף הארוך שחסר אצל 10 עד 15 אחוזים מבני האדם ללא השפעה ידועה על תפקודם, או איברי חישת תנועה של ציפורים רבות.
תאוריית האבולוציה ותאוריות המשנה שלה מספקות הסבר לעובדות אלו.
לכל אחת מהמילים "אבולוציה", "עובדה" ו"תאוריה" יש מספר משמעויות בהקשרים שונים.
בביולוגיה, אבולוציה היא שינויים שנצפו באורגניזמים לאורך דורות עוקבים, שינויים והבדלים המעידים על מוצאם מאב קדמון משותף, וברמה הטכנית – שינוי בתדירות האללים (וריאציות של גנים) באוכלוסייה נתונה לאורך זמן; הכוונה בביטוי "אבולוציה" היא גם לתאוריות (כגון תאוריית הברירה הטבעית של צ'ארלס דרווין, ואלפרד ראסל וולאס) שמסבירות את מנגנוני האבולוציה.
עבור מדען, עובדה מתארת תצפית שניתן לחזור עליה ושכל המדענים יכולים להסכים עליה; עובדה מתארת מידע שמבוסס עד כדי כך שאף אחד בקהילה המדעית לא יכול לחלוק עליו עקב מידת הביסוס שלו (קונצנזוס מדעי); המונח "עובדה" יכול גם להתייחס לאמיתותה או לשקריותה של טענה או קביעה.
עבור הציבור, תאוריה עשויה להיתפס בטעות כדעה או השערה (למשל בביטוי, "זו רק תאוריה"), אבל בקרב בעולם המדע תאוריה פירושה "הסבר מבוסס היטב".