tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בתחילת עונת 2018/2019 התקשתה הקבוצה לכבוש שערים, ולאחר עשרה מחזורים בהם כבשה חמישה שערים בלבד, השיגה ניצחון אחד וצברה תשע נקודות, פוטר מתפקידו ב-25 בנובמבר 2018, ובמקומו מונה אופיר חיים לתפקיד.
הקבוצה המשיכה להציג יכולת חלשה, וב-6 בינואר 2019 פוטר חיים מתפקידו, ורפואה שב לאמן את הקבוצה.
את העונה סיימה הקבוצה במקום השמיני, וב-14 במאי 2019 הודיעה על סיום תפקידו של רפואה בקבוצה בעקבות מחלוקות בינו לבין הנהלת המועדון.
ב-20 באוקטובר 2019 מונה למאמן עירוני קריית שמונה, במקומו של מסאי דגו שפוטר לאחר שהקבוצה ירדה מתחת לקו האדום.
עם סיום עונת 2019/2020, לאחר שקריית שמונה הצליחה להישאר בליגה, הוארך חוזהו בקבוצה בעונה נוספת.
בסיום עונת 2020/2021 עזב את קריית שמונה לאחר שהוביל אותה לפלייאוף העליון.
ב-19 בדצמבר 2021 מונה בשלישית למאמן הפועל תל אביב, לאחר פיטוריו של ניר קלינגר.
ב-18 בספטמבר 2022 פוטר מתפקידו.
ב-29 בנובמבר 2022 מונה למאמן בני סכנין.
ב-7 בינואר 2025 מונה למאמן בני יהודה תל אביב במקומו של ערן סאסי.
ב-28 במרץ 2025 סיים את תפקידו בקבוצה.
קוביות צעצוע הן צורות גאומטריות תלת-ממדיות העשויות עץ, פלסטיק, קצף מוקשח או ספוג ומשמשות כצעצוע לילדים.
על פי רוב ניתן להרכיב אותן ליצירת מבנים שונים.
הקוביות יכולות להיות בצבע אחד (לרוב צבע עץ טבעי) או צבעוניות ולעיתים מוטבעות על גביהן אותיות או ספרות.
הצורות הנפוצות הן קובייה, תיבה, גליל, פירמידה, חצי כדור (כיפה), קשת ועוד.
הפילוסוף ג'ון לוק הזכיר ב-1693 קוביות משחק עם אותיות על-גביהן כדרך ללימוד תוך-כדי משחק מהנה.
ב-1798 ראה אור הספר "חינוך מעשי" ובו מוזכרות קוביות הצעצוע כ"צעצוע רציונלי" המלמד את הילד על כוח המשיכה ועל יצירת שלם מחלקים.
ב-1837 הנהיג אבי גן הילדים המודרני, פרידריך פרבל את "קוביות פרבל", מערכת סטנדרטית של קוביות מעשר צורות שונות.
ב-2003 נכנסו קוביות האלף-בית להיכל התהילה הלאומי של הצעצועים.
מבחינה התפתחותית למשחק בקוביות יש תרומה חשובה להתפתחות הילד.
במהלך משחק בקוביות הילד יכול להכיר מגוון של חומרים, מרקמים ושימושים.
תוך כדי המשחק הילד יכול ללמוד להבחין במשותף ובשונה בין החפצים שאתם הוא בא במגע, למיין ולשיים אותם.
המשחק מפתח יצירתיות ומתרגל את הוצאת פרי הדמיון אל הפועל כמבנה ממשי, תוך התחשבות בחוקי הטבע.
הקוביות יכולות לשמש למטפל כעזר זמין לפיתוח ותרגול שלל יכולות כגון שיום (מתן שם) צורות וצבעים, ספירה, מיון ועוד.
לעיסוק בקוביות חשיבות בפיתוח המוטוריקה העדינה, השימוש באצבעות והפעלת הכוח המדויק הנדרש לשם הנחת הקוביה במקומה הרצוי וייצוב המבנה.
המשחק השיתופי בקוביות מחנך ליצירה קולקטיבית, לחלוקת משאבים צודקת ולמשא-ומתן בקבוצה בגיל צעיר.
כן משמש המשחק בקוביות מוקד הנאה מעצם תהליך הבניה ולאו דווקא מתוצאתו (למשל ילד הבונה מגדל קוביות ונהנה להרוס אותו מיד).
הקובייה הבלתי אפשרית היא צורה בלתי אפשרית שהומצאה על ידי מאוריץ קורנליס אשר בהדפס האבן שנקרא "בלוודיר" שם מחזיק ילד היושב למרגלות הבניין את הקובייה הבלתי אפשרית.
גם הבניין עצמו בנוי באותם העקרונות של הקובייה הבלתי אפשרית.
הקובייה הבלתי אפשרית בנויה לפי הדואליות הקיימת בקוביית נקר.
קובייה בלתי אפשרית היא לרוב קוביית נקר עם מקצועות מוצקות.
המוצקות הזו מעניקה דגש חזק יותר לדואליות מאשר בקוביית נקר, אשר לרוב לא נתפסת קובייה בלתי אפשרית.
האשליה נוצרת מציור דו־ממדי המתפרש כצורה תלת־ממדית.
ניתן לתת נראות בלתי אפשרית לצורות תלת־ממדיות מזוויות מסוימות, על ידי יצירת חתכים במקומות מסוימים בקובייה.
יעקב (קובי) שבתאי (נולד ב-11 בנובמבר 1964, ו' בכסלו ה'תשכ"ה) הוא קצין משטרה בדימוס, שכיהן כמפכ"ל ה-19 של משטרת ישראל.
קודם לכן כיהן כמפקד משמר הגבול.
שבתאי הוא מפקד משמר הגבול השני שהפך למפכ"ל המשטרה אחרי המפכ"ל השלישי, פנחס קופל.
שבתאי נולד וגדל בשכונת "שיכונים" באשקלון, השלישי מבין ארבעת ילדיהם של תקווה וששון שעלו מעיראק.
כנער היה פעיל במשמר האזרחי והיה מפקד בסיס הפעלה הצעיר ביותר במשטרה.
ב-1982 התגייס לצה"ל, עבר טירונות והחל ללמוד טכנאות מכונות באורט סינגאלובסקי במסגרת העתודה הטכנולוגית.
הוא בחר לעזוב את המסלול הטכני ולעבור לשירות קרבי.
במאי 1983 התגייס לגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, ובהמשך שירותו פיקד על מחלקה ופלוגה בצנחנים.
השתחרר משירות הקבע ב-1987. במאי 1991 התגייס למשמר הגבול.
היה ממקימי יחידת המסתערבים של משמר הגבול ברצועת עזה ושימש מפקדה.
כאשר פיקד על כוח היחידה במהלך התפרעויות באזור מחסום ארז ביולי 1994, הוא נפצע מירי בעת שניסה לחלץ אזרח שנקלע לאזור.
לאחר טיפול רפואי שב לזירת ההתרחשויות.
על פועלו עוטר בעיטור המופת של משטרת ישראל.
בתפקידיו הבאים שימש מפקד בית הספר ללוחמה בטרור של משמר הגבול ומפקד יחידת ברק, יחידה ללוחמה בפשיעה במחוז תל אביב שאותה הקים.
ב-2001 מונה למפקד מג"ב בית לחם, ובהיתקלות עם מחבלים בבית לחם נפצע פעם נוספת.
ב-2002 מונה לקצין אג"ם של מג"ב צפון.
תוך כדי הלחימה נפצע מירי.
על פועלו עוטר עם עמוס יעקב, מאיר אליהו ואופיר סולימאן בעיטור האומץ.
בהמשך שירותו פיקד על תחנת עירון עמקים ושימש קצין תיאום ומבצעים במנהלת תאום פעולות האכיפה.
ב-2010 מונה למפקד מרחב שומרון במחוז ש"י ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2013. לאחר מכן קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב שרון במחוז מרכז.
בפברואר 2016 מונה למפקד משמר הגבול והועלה לדרגת ניצב.
ב-15 בדצמבר 2020 נבחר לתפקיד המפכ"ל בידי השר לביטחון פנים אמיר אוחנה.
ב-17 בינואר 2021 אישרה הממשלה את מינויו הקבוע, והוא הועלה לדרגת רב-ניצב וזאת לאחר שהחל מ-1 בינואר 2021 שימש כממלא מקום המפכ"ל.
שבתאי נכנס לתפקידו כמפכ"ל לאחר שעבודת המטה של מחוז הצפון בנושא ההכנות להילולה בהר מירון כבר החלה, וב-19 באפריל אישר את התוכניות, על אף סכנת הצפיפות בהר שעולה לכדי סכנה לחיי אדם.
תפקוד המשטרה באסון הועבר לחקירת מח"ש.
ב-6 במרץ 2024 פרסמה הוועדה את הדו"ח המסכם, שבו הטילה על שבתאי אחריות אישית והמליצה על פיטוריו, עם סייג בנוגע למועד בשל מלחמת חרבות ברזל.
בחודשיו הראשונים בתפקיד אירעו גם המהומות בישראל – רצף של אירועים אלימים במהלך בחודש מאי 2021, בזמן מבצע שומר החומות.
במרץ, אפריל ומאי 2022 התמודדה המשטרה עם גל טרור פלסטיני שבו נרצחו 19 בני אדם.
בתחילת 2023 התמודדה המשטרה עם גל טרור נוסף, שבו נרצחו 14 בני אדם.
בחודשים הראשונים של 2023 הוביל עם השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר סבב מינויים שכלל את העברת מפקד מחוז תל אביב, ניצב עמיחי אשד, לתפקיד ראש אגף ההדרכה.
היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, הקפיאה את המהלך מ"חשש כבד ביחס לחוקיות ולתקינות ההליך".
באפריל 2023 הביע התנגדות לתוכנית להקמת משמר לאומי שיהיה כפוף ישירות לשר לביטחון לאומי.
באפריל 2023 הועברה עליו ביקורת, בייחוד לאור מחדלי המשטרה בטיפול בפשיעה בחברה הערבית, לאחר שנתפרסמו הקלטות שלו בשיחה עם בן גביר אומר: "(הערבים) רוצחים אחד את השני.
בינואר 2024, לאחר שמלאו 3 שנים לכהונתו, אישרה הממשלה את הארכתה בשישה חודשים, לפי המלצתו של בן גביר ולאור התמשכות מלחמת חרבות ברזל.
במאי 2024 פורסם על אווירה עכורה השוררת בין שבתאי לבן גביר על רקע מינויים בצמרת המשטרה, כששבתאי פורסם כמתלונן על עיסוקו של בן גביר במינויים.
לאחר שבן גביר פנה באופן ישיר למפקד מג"ב, בריק יצחק, שלח שבתאי מכתב ליועמ"שית בתלונה על התערבות אסורה של השר בעבודת המשטרה.
זמן קצר לאחר מכן שלח בן גביר לשבתאי, דרך אמצעי התקשורת, זימון לשימוע.
היועמ"שית הודיעה שזימון זה אינו חוקי.
ב-13 ביוני עדכן שבתאי את היועמ"שית כי בן גביר הנחה את סגנו, ניצב אבשלום פלד, שאמור להחליפו בתפקיד, להימנע מאבטחה של שיירות הסיוע לרצועת עזה, מבלי לעדכנו וכי כאשר שבתאי סירב להנחיה זו, אמר לו בן גביר כי "יהיו לכך השלכות".
ב-17 ביולי 2024 סיים את תפקידו כמפכ"ל משטרת ישראל.
שבתאי בוגר תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בחינוך.
הוא נשוי לטל ומתגורר בפרדס חנה-כרכור.
בתו יער היא קצינת משטרה בדרגת פקד.
יאקוב "קובי" קון (בגרמנית שווייצרית: Jakob "Köbi" Kuhn; 12 באוקטובר 1943 – 26 בנובמבר 2019) היה כדורגלן, ששיחק בעמדת הקשר ומאמן שווייצרי.
קון נולד בציריך והיה מגדולי שחקני קבוצת פ.צ.
ציריך, בה שיחק ברוב שלבי הקריירה שלו.
הוא רשם 63 הופעות במדי נבחרת שווייץ, בין היתר בטורניר מונדיאל 1966.
קון לא אימן קבוצות בוגרים, למעט קדנציות קצרות כמאמן זמני בציריך, ותפקידו המלא הראשון והיחיד היה מאמן נבחרת שווייץ.
הוא כיהן בתפקיד שבע שנים, והצעיד את נבחרתו במונדיאל 2006 ובשתי אליפויות אירופה.
הקריירה של קון החלה בקבוצת פ.צ.
ציריך מעיר הולדתו בעונת .
הוא שיחק בקבוצה במשך 16 עונות, בהן שימש בין היתר גם כקפטן הקבוצה.
ציריך וקון זכו יחד בשש אליפויות שווייץ ובחמישה גביעים.
קון היה שותף למסע האירופי הראשון של הקבוצה בגביע אירופה לאלופות בעונת , בו הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי הגמר.
ציריך הדיחה, בין היתר, את גלאטסראיי ואת פ.ס.וו.
איינדהובן, לפני שהובסה על ידי ריאל מדריד וסיימה את דרכה בטורניר.
בעונת נבחר קון לכדורגלן השנה בשווייץ.
עונה אחר כך, בעונת שהייתה האחרונה של קון בציריך, שחזרה הקבוצה את הישגה האירופי והעפילה פעם נוספת לחצי גמר גביע אירופה, תוך שהיא מדיחה בדרכה את גלאזגו ריינג'רס, טורון פאלוסאורה ודינמו דרזדן, לפני שהודחה על ידי ליברפול.
לאחר שעזב את ציריך עבר קון דווקא ליריבה העירונית גראסהופרס ציריך, במדיה סיים את קריירת המשחק בסיום עונת , כשהיה בן 36.
קון פתח את הקריירה הבינלאומית שלו במדי נבחרת שווייץ ב-11 בנובמבר 1962, במסגרת מוקדמות יורו 1964, בהפסדה של שווייץ 1–3 ל באמסטרדם.
אף על פי שהיה בן 22 בלבד, זומן קון על ידי המאמן האיטלקי אלפרדו פוני לסגל נבחרת שווייץ לקראת מונדיאל 1966 באנגליה.
בטורניר רשם קון שתי הופעות בהרכב, בהפסדיה של שווייץ ל ול בשלב הבתים.
במהלך הטורניר איחר קון לחזור למלון בו שהתה הקבוצה בזמן שנקבע לו, ועל כך הוא הודח מהנבחרת לתקופה של 12 חודשים.
קריירת המשחק הבינלאומית של קון ארכה כ-14 שנים, והגיעה לסיומה ב-8 בספטמבר 1976, בהפסדה של שווייץ 0–1 ל באוסלו במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978.
מיד עם פרישתו ממשחק פעיל בשנת 1979, חזר קון לקבוצת נעוריו פ.צ.
ציריך על תקן מאמן קבוצת הנוער של הקבוצה.
קון נותר בתפקידו כ-16 שנים, עד לשנת 1995, כשבמהלך התקופה הוא התמנה פעמיים לתפקיד המאמן הזמני של הקבוצה הבוגרת.
הקדנציה הראשונה ארכה כחודשיים, בין מאי ליולי 1983. ארבעה חודשים אחריה החלה הקדנציה השנייה שלו בקבוצה, שארכה עד לסיום עונת בחודש יולי.
לאחר שעזב את ציריך, עבר קון לעבוד בנבחרות הצעירות של שווייץ.
הוא אימן את נבחרת שווייץ עד גיל 18 והוביל אותה לאליפות אירופה ב-1997. שנה אחר כך החל לאמן את הנבחרת עד גיל 21, והיה שותף להעפלתה ראשונה בתולדותיה לטורניר הגמר של אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2002. קון הוביל את נבחרתו בחמשת משחקיה הראשונים בשלב הבתים במוקדמות ללא הפסד.
ביוני 2001 קודם קון לתפקיד מאמן נבחרת שווייץ במקומו של הארגנטינה אנסו טרוסרו.
מינויו של המאמן חסר הניסיון התקבל תחילה בספקנות על ידי אוהדי הכדורגל במדינה.
קון הצטרף בשלהי טורניר מוקדמות מונדיאל 2002, ממנו לא הצליחה הנבחרת להעפיל.
משימתו המלאה הראשונה של קון הייתה טורניר מוקדמות יורו 2004. קון הוביל את נבחרתו בפעם השנייה בלבד בתולדותיה לטורניר הגמר, לאחר שסיימה בראש הבית במוקדמות, עם הפסד אחד בלבד, ומעל נבחרות ו.
בטורניר יורו 2004 לא הצליחה שווייץ להשיג ניצחון.
היא סיימה בשוויון 0-0 במשחקה הראשון מול , והפסידה לנבחרות הבכירות בבית, ו.
קון נודע בזכות יכולתו לשלב ולקדם שחקנים צעירים בנבחרת, בין היתר בזכות עבודותיו הקודמות כמאמן נוער.
בטורניר יורו 2004 קבע שחקנו של קון, יוהאן פונלנטן, שיא חדש כשהפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות הטורניר שכובש שער.
הוא שבר את שיאו של ויין רוני, שנקבע ארבעה ימים מוקדם יותר, בשלושה חודשים.
תחת אימונו של קון הייתה שווייץ לנבחרת הגנתית חזקה.
היא הצליחה לסיים כסגניתה של בשלב הבתים של מוקדמות מונדיאל 2006, כשהיא מסיימת דרכה בבית ללא הפסד.
בשלב פלייאוף ההעפלה, גברה שווייץ במשחק הראשון על בתוצאה 0–2. בגומלין נוצחה שווייץ 2–4, אך העפילה למונדיאל בזכות חוק שערי חוץ.
עבור שווייץ הייתה זו העפלה ראשונה לטורניר מאז מונדיאל 1994.
בטורניר מונדיאל 2006 בגרמניה, הוכיחה שווייץ בשנית את יכולותיה ההגנתיות תחת קון.
היא סיימה במפתיע בראש הבית שלה, מעל ל, ו, ללא הפסד וללא שער חובה.
שווייץ הייתה ליחידה באותו הטורניר שמסיימת את שלב הבתים בלי לספוג.
בשמינית הגמר הפסידה שווייץ בדו-קרב בעיטות עונשין מול , לאחר שוויון 0-0 בתום ההארכה.
שווייץ של קון סיימה את דרכה בטורניר המונדיאל מבלי שספגה שער במהלך כל משחקי הטורניר.
שווייץ נבחרה לארח את טורניר יורו 2008, בצוותא עם אוסטריה, מה שהבטיח לקון ולנבחרתו השתתפות בטורניר משמעותי שלישי ברציפות.
באוקטובר 2006, כשנה וחצי לפני הטורניר, הודיע קון כי יעזוב את הנבחרת בתום הטורניר.
שווייץ החלה את הטורניר בהפסד 0–1 ל.
במהלך המשחק נפצע הקפטן אלכסנדר פריי, מה שפגע מאוד בסיכויי הנבחרת להעפיל.
הפסד 1–2 ל קבע למעשה כי שווייץ המארחת תסיים את דרכה כבר בשלב הבתים.
קון נפרד משווייץ עם ניצחון במשחק השלישי, 2-0 על .
קובי פרחי (נולד ב-8 בספטמבר 1975) הוא זמר ומוזיקאי ישראלי, ממייסדי להקת המטאל אורפנד לנד.
דרך משפחתו, הוא גילה את אהבתו למוזיקת עולם ומוזיקה אוריינטלית בגיל צעיר, אלו התערבבו עם אהבתו למוזיקת מטאל.
ב-1991 בימי נעוריו הוא הקים בבת ים את להקת אורפנד לנד, יחד עם חבריו בתיכון.
להקה זו הפכה בהמשך למפעל חייו המרכזי.
בשירותו הצבאי בצה"ל היה מכונאי נגמ"ש, אך השתחרר כעבור שנה.
מלבד היותו מוזיקאי, פרחי ייסד ב-1997 חברת תקליטים בשם 'MDMA', שהפיצה אלבומים של מוזיקת מטאל ומוזיקה אלקטרונית לחנויות תקליטים ודיסקים בישראל.
כאשר להקת אורפנד לנד החלה להצליח מחוץ לישראל, פרחי עזב את חברת התקליטים ב-2001. באותה שנה אורפנד לנד חזרה לפעילות לאחר 6 שנות הפסקה ונינגה את הופעתה הראשונה בטורקיה.
הופעה זו הייתה הראשונה מחוץ לישראל.
מאז הלהקה הופיעה ביותר מ-50 מדינות שונות בעולם, נחשבת לאחת מחלוצות ז'אנר המטאל האוריינטלי, וזוכה לפופולריות גם במדינות ערב.
בשנת 2025 הוציא פרחי את ספרו "לילה טוב ארץ יתומה" בהוצאת יצירה עברית, שמספר על חייו ועל תולדות הלהקה.
הספר יצא באמצעות קמפיין מימון המונים.
בשנת 2009, עם הקמתה מחדש של קבוצת מכבי יפו, שימש דובר הקבוצה בשנתה הראשונה.
פרחי מחתן זוגות בחתונות אזרחיות.
בנוסף, הוא התארח כזמר בהקלטות ומופעים של אמנים אחרים, ביניהם: Arkan (צרפת), Amaseffer (ישראל), Magor (ישראל), Subterranean Masquerade (ישראל), והזמרת מורן מגל (ישראל).
יחד עם אורפנד לנד, פרחי שיתף פעולה עם סטיבן וילסון, Erkin Koray הידוע בכינויו "אבי הרוק הטורקי", Aperco ויהודה פוליקר וכן יחד עם מוזיקאים חברים, הקליט גרסת כיסוי של השיר Jeremy של פרל ג'אם, כחלק מקמפיין הבאתה של הלהקה לישראל.
בשנת 2017 שיתף פעולה עם הגיטריסט המקורי של "ג'נסיס", סטיב האקט.
יחד עם הזמרת הישראלית-ערבית, מירה עוואד, פרחי שר באלבום של האקט, "The Night Siren" ובשיר "West to East".
האקט המשיך לעבוד עם אורפנד לנד והקליט סולו גיטרה לשיר "Chains Fall To Gravity" באלבום האחרון של הלהקה, "Unsung Prophets & Dead Messiahs", שיצא בתחילת 2018.
פרחי נשוי, בשנת 2019 נולדה בתו ליילה וב-2022 נולד בנו אורין.
דודו הוא המנצח והמעבד המוזיקלי יצחק גרציאני.
קוֹבְּיָה כְּלַל-יַמִּית (שם מדעי: Rachycentron canadum) הוא מין של דג גרם מסדרת הדקראים ומתת-סדרת דמויי-דקר והוא המין היחיד במשפחת הקוֹבְּיָתִיִּים (Rachycentridae).
הדגים הקרובים לקובייה ביותר הם הדבקיים הנצמדים לעורם של חיות ים גדולות.
אורכה של הקובייה יכול לעלות על 2 מטרים ומשקלה על 78 קילוגרם.
היא בעלת גוף מוארך בצבע שחור, ראש רחב ושטוח בעל לסתות גדולות וסנפירי גב וחזה המזכירים סנפירי כריש.
הצידיים בעלי 3 פסים כהים ו-2 פסים לבנים.
הקובייה חיה בכל האוקיינוסים בימים חמים וממוזגים שונים מחופי מזרח אמריקה, לאורך הים הקריבי, דרך האוקיינוס ההודי ועד לחופי יפן ואוסטרליה.
בשונה ממרבית הדגים, הקובייה יכולה לשלוט בחום גופה וכך להימצא במגוון טמפרטורות שבין 32 ל-1.6 מעלות צלזיוס.
הקובייה חיה בבדידות בים הפתוח, אך לעיתים תתקרב לחופים, לגונות, שוניות אלמוגים ונמלים ואף תעלה לשפכי נהרות או לביצות מנגרובים בחיפוש מזון.
היא ציידת הניזונה מדגי ים אחרים, סרטנים וסילוניות.
היא גם תעקוב אחרי חיות גדולות יותר כמו צבי ים, כרישים או מנטות המחפשים מזון בעצמם.
לקובייה עצמה אין הרבה טורפים מלבד הרעמתן הכחלחל הצד את הצעירים ועמלץ כחול היכול לתפוס את הבוגרים.
הקובייה היא גם דג מאכל יוקרתי בעל בשר משובח שנמכר בחנויות ומסעדות רבות.
עם זאת זה לא דג מסחרי שכן היא חיה באוקיינוס הפתוח בבדידות.
מספר חוות דגים בעולם מגדלים קוביות ועקב הצמיחה המהירה שלה ובשרה המשובח הקובייה היא אחת מהדגים הטרופיים החשובים ביותר לחקלאות הימית.
פרט כזה נתפס על ידי דייג בשם זכריה נחום בפעם הראשונה בים תיכון בשנת 1978
קובי קובי היא סדרת טלוויזיה קומית מונפשת קנדית, שמבוססת על סדרת הספרים "Jacob Two-Two" שחיבר מרדכי ריצ'לר.
הסדרה שודרה במקור בקנדה בערוץ YTV, החל מ-7 בספטמבר 2003 עד 19 במאי 2006. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ הילדים בין השנים 2004–2006. לסדרה הופקו 5 עונות ובהן 62 פרקים באורך 22 דקות.
הסדרה עוקבת אחר קובי קובי, ילד שעבר יחד עם משפחתו למונטריאול מאנגליה.
במהלך הסדרה רואים כיצד הוא מתמקם בעיר החדשה יחד עם משפחתו וחבריו החדשים.
קובי קובי (Jacob Two-Two) – ילד החובב את ענפי הספורט הוקי קרח והיאבקות.
הוא מסתבך בהרבה צרות מבלי שהוא שם לב, מפני שהוא תמיד אומר את האמת.
נוהג לחזור על עצמו פעמיים ומכאן כינויו.
מורטי (Morty) – אבא של קובי קובי.
מבוסס באופן רופף על כותב סדרת הספרים עליה מבוססת סדרת הטלוויזיה, מרדכי ריצ'לר.
פלורנס (Florence) – אמא של קובי קובי.
דניאל (Daniel) – האח הבכור של קובי קובי.
נער מרוחק, ציני וחסר תקנה שתמיד לובש שחור.
הוא בקיא תמיד בכל הלהקות ושיגעונות המוזיקה החדשים.
מרתה (Marfa) – אחותו הגדולה של קובי קובי.
מכיוון שהיא בגיל ההתבגרות, היא רבה הרבה עם משפחתה.
נוח ואמה (Noah and Emma) – בן ובת תאומים, אחים של קובי קובי.
יש להם מועדון סודי משלהם, שם הם מעבירים את רוב הזמן.
עד לעונה החמישית, התאומים לא אפשרו לקובי קובי להיכנס למועדון, דבר שגרם לו להשתוקק להיכנס לשם.
יעקוב ברקוביץ' (Buford Orville Gaylord Pugh) – חברו הטוב ביותר של קובי קובי, שכמוהו הוא חדש בבית הספר.
חוסר החרדה והדאגות שלו לא נובעים מחוסר אינטליגנציה, אלא מקושי להתמקד בדברים.
רנה (Renée Ratelle) – קנדית-צרפתית בעלת מבטא.
חברה טובה של קובי קובי ויעקוב.
Greedyguts) – מנהל בית הספר של קובי קובי.
ליאו לאוס (Leo Louse) – שרת בית הספר של קובי קובי.
מורטי מחבב אותו בצורה מסתורית.
Sour Pickle) – מורה לגאוגרפיה והמחנכת של קובי קובי בבית ספרו, אשר לא מחבבת אותו.
היא אוהבת לצפות במשחקי הוקי, סוד אותו היא מסתירה.
גארי "הנושך בברדס" (Gary a.k.a.
The Hooded Fang) – מתאבק מקצועי ומפחיד עם תדמית של איש רע, אף על פי שקובי קובי גילה שהוא בעצם מתוק ועדין והוא מתנהג ככה רק בגלל החוזה שלו.
סבא שאול (Zadie Saul) – סבא של קובי קובי מצד אבא.
לויד (Lloyd) – תלמיד שחצן בעל עודף משקל.
חלב וחלבון (Fish & Fowl) – צמד פושעים שמבצע פשעים כדי להשיג כסף מהיר.
בשנת 2004 הדיבוב העברי בוים על ידי הדס מוזס, והופק על ידי נטע בן צבי.
בשנת 2006 בדיבוב העברי בוים על ידי דני שגב, והופק על ידי אסנת סדן.
קוביטיים (שם מדעי: Cobitidae; ע"פ האקדמיה ללשון העברית: בִּינוּנִיִּים, אך השם הועבר למשפחה Nemacheilidae) היא משפחת דגים מסדרת הקרפיונאים החיים במים מתוקים וחיים בקרבה לקרקעית.
רבים מהם הם דגי נוי פופולרים שחלקם הפכו למינים פולשים.
הם חיים בעולם הישן מאירופה עד למרוקו וחלקם מצויים בארץ ישראל.
הדגים מגיעים לאורך 40 סנטימטרים, והם בעלי גוף מוארך ודק המזכיר תולעת.
הם בעלי שפתיים גדולות איתם הם יונקים ושואבים דברים ובינים קטנים איתם הם חשים במזון על הקרקעית.
דגים אלה נחים ולא נעים הרבה.
מזונם הוא חומר אורגני המצוי על קרקעית האגמים והנהרות בהם הם חיים, וכן הם טורפים סרטנים וחרקי מים או זחלים.
מינים רבים שהיו במשפחה עברו למשפחה בינוניים (Nemacheilidae):
קובי רכט הוא אלבום של הזמר קובי רכט משנת 1995. האלבום יצא שנתיים אחרי אלבומו הקודם, במסגרת צמד "ההוא" עם יושי שדה, "נגד הלב".
חלק הארי של האלבום הוקלט באולפנו הביתי של רכט בצהלה, כשאת רכט מלווה המעבד והמפיק המוזיקלי משה לוי.
לאחר מכן הוקלטו משתתפי האלבום האחרים - ז'אן פול זימבריס (תופים) ואריאל אביזוב (גיטרות), באולפני "סיגמא".
האלבום הופץ על ידי חברת הד ארצי.
מתוך האלבום יצאו הסינגלים "שנה ושבוע", "דברים שלא רוצים לזכור", "לך איתה" (גרסת כיסוי לשיר שכתב רכט בשנת 1971, ושהתפרסם בביצועה של אילנה רובינא), "קרוב לאהבתך", "הכי חופשי" ו"ואחרי הכל".
ייחודו של אלבום זה היה שהוא יצא במקור בפורמט CD-ROM: כלומר, הדיסק יועד להתנגן במחשב, וכלל וידאו קליפים, תפריטים ושאר תוספות, שאינן נהוגות באלבומי מוזיקה בפורמט מסורתי.
כך למשל צולמו קליפים לשירים "לך איתה" (בימוי: רמי סיגאווי ואהרון כהן; בהשתתפות טל מן) ו"ובינתיים" (בימוי: אלון ויינשטיין; בהשתתפות הילה רז).
לך איתה (לחן: קובי רכט וקובי אשרת)
ואחרי הכל (מילים: קובי רכט והילה רז)
קובי רכט - שירה, גיטרות, פסנתר, עיבודים והפקה מוזיקלית
משה לוי - גיטרות, בס, קלידים, כלי הקשה, קולות, עיבודים והפקה מוזיקלית
קובידוביות היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים.
הסדרה שודרה לראשונה ב-20 בספטמבר 1999 ב-ITV.
בישראל הסדרה שודרה לראשונה ב-1 בספטמבר 2002 בערוץ הופ!
הסדרה היא בת 2 עונות ו-104 פרקים באורך 11 דקות.
בכל פרק, ארבע הקוביות מלוות בהרפתקאותיהן במכחול מדבר ובמגוון של דמויות יצירתיות.
לכל פרק יש אלמנט חינוכי חזק.
דור (Bozz) (שמחה ברבירו) – קוביית הזכר הוורודה.
בילי (Tizzy) (הילה מערבי/ענבל לורי) – הקובייה הנשית הצהובה.
ניר (Dink) (אופיר צמח) – קוביית הזכר הכחולה.
רותי (Doody) (הדר שחף-מעיין) – הקובייה הנשית הכתומה, עם משקפיים אדומים עגולים.
"קוביות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי, בשיתוף הזמרת הישראלית אנה זק.
השיר יצא לאור ב-16 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים Mobile1 Music וגאגא בוקינג, כסינגל שלא מתוך אלבום.
על שיתוף הפעולה הכריזו סטטיק, תבורי וזק לראשונה ב-14 באוגוסט 2020 ברשתות החברתיות.
השיר נכתב והולחן על ידי סטטיק וג'ורדי, והופק על ידי ג'ורדי, בדומה לשאר השירים של הצמד, ומשלב בתוכו את סגנונות הפופ וההיפ הופ, תוך ליווי של קצב אלקטרוני.
השיר הוא השיר השלישי שהוציאו סטטיק ותבורי באותו החודש, לאחר "Milli" יחד עם הראפר האמריקאי פליפ דינרו, ו"כפית אחת של טוב", המהווה כקמפיין פרסומי למעדן מילקי.
הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם ב-16 באוגוסט 2020, בסמוך לצאת הסינגל, בערוץ היוטיוב של סטטיק ותבורי.
את הקליפ ביים רומן בוצ'אצקי, בדומה לקליפים הקודמים של הצמד.
בקליפ נראים סטטיק, תבורי וזק על רקע של ים, תוך שזק מחופשת לבת ים, סטטיק מחופש לצפרדע, ודמותו של המפיק ג'ורדי מופיעה בתור תוכי.
בקליפ מופיעה גם דמות של פוסידון, שמגלם הדי ג'יי של הצמד, דור גל.
זהו הקליפ הנצפה ביותר של זק בפלטפורמה.
במעריב לנוער פרסם אופק ציבלין ביקורת שלילית על השיר, בה נכתב כי השיר "בלי ספק יככב בכל פלייליסט אפשרי", אם כי "המילים טיפה מגוחכות".
אתר הנוער פרוגי סקר את השיר בחיוב, באומרו כי השיר "הרים אותנו מהמיטה לבוקר ושבוע חדש בצורה המרעננת ביותר שיש".
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת שלילית, בה אמר כי "דרוש מעין דימות MRI לבדוק מה מתבשל שם בעת היצירה של שיר כגון זה, שדומה לשירים אחרים של הצמד.
גם עמי פרידמן פרסם בישראל היום ביקורת על השיר, בה אמר: "שיתוף הפעולה עם אנה מחמיא לשני הצדדים ובסך הכל נראה שעולמם של השניים כמנהגו נוהג.
אז מה אם אין ממש מסיבות במועדונים שהבס של 'קוביות' היה מרים בהם את הגג?
כך או כך מדובר בלהיט קיץ שישרוף היטב את הרדיו.
סטטיק ובן-אל עם אנה זק'".
בעקבות האונס הקבוצתי באילת, מספר אושיות ברדיו ובטלוויזיה החליטו לפרסם פוסטים פומביים נגד המסר המועבר בשיר, בהם ירון אילן, אסי לביא ומוטי פרנסיס.
הזמרת-יוצרת נרקיס כתבה בעמוד הפייסבוק שלה: "תפסיקו להחפיץ אותנו!
אפשר לכתוב על אהבה ותשוקה מבלי להוזיל אותנו.
תפסיקו להעלות תכנים על גבול הפורנו שמעבירים מסר דפוק לנערות, שהן לא מספיקות איך שהן כדי להיות חלק מפנטזיה לא אמיתית, שבסופה 30 גברים אונסים נערה אחת".
אזורתאריך יציאהפורמטחברות תקליטיםמקורישראל16 באוגוסט 2020הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטליתMobile1 Music • גאגא בוקינג
קוביאסוקוויק (Quviasukvik), הוא היום הראשון בשנה לפי האינואיטים.
את פסטיבל תחילת השנה החדשה חוגגים האינואיטים, היופיק, האלאוט, הצ'וקצ'ים והאינופיאט.
מקור החג מדת האינואיטים המסורתית, אך בתקופה המודרנית יש בו השפעות נוצריות.
פסטיבל קוביאסוקוויק מתחיל בערב חג המולד ומסתיים ביום השנה החדשה.
פסטיבל זה חוגג את בוא השנה החדשה ואת אלת הים סדנה.
בימים אלה מוצגים מנהגים מסורתיים רבים.
בשל השפעות נוצריות, חג המולד נחשב לשנה חדשה עבור האינואיטים.
קובי קרני (נולד ב-1971) הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל המכהן כסגן מפקד מחוז הצפון.
קרני החל את שירותו במשטרת ישראל כלוחם במשמר הגבול.
לאחר קורס קצינים שימש מדריך במגמת לוט"ר, סגן מפקד יחידת אלון, מפקד מתקן 302, מפקד פלוגה במג"ב איו"ש, מפקד פלוגה במג"ב ירושלים, קצין מתקנים ארצי, מפקדה הראשון של יחידת שחר 101 במג"ב חוף וב-2013 מונה לסגן מפקד תחנת זבולון.
באוקטובר 2014 מונה למפקד תחנת עכו, באוקטובר 2016 מונה למפקד תחנת זבולון ובמאי 2020 מונה לקצין אג"ם של מחוז חוף.
באפריל 2021 מונה למפקד בסיס ההדרכה של משמר הגבול.
במהלך המהומות בלוד מונה למפקד הכוח המשימתי של מג"ב שנשלח לעיר להשלטת הסדר.
בשנת 2023 מונה לתפקיד סגן מפקד המחוז הצפוני של משטרת ישראל.
קרני בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומנהל עסקים ותואר שני בהיסטוריה.
נשוי לאורית ואב לשלוש בנות.
קובי קלארק הוא שחקן קנדי הידוע בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה פייפליי ליין, והצהובות.
קלארק גדל בקלגרי להורים ג'יימי וברברה קלארק, ויש לו אחות צעירה יותר, ג'ילה.
הוא למד באקדמיית קלגרי לתיכון, וסיים את לימודיו ב-2019.
כנער, עבד קלארק בקמעונאית הקמפינג Out There Adventure Center שאביו היה שותף להקמתה.
מאוחר יותר עבד בגינון, כברמן ובמגרש גולף.
בשנת 2019, קלארק ואביו העזו ברחבי מונגוליה במסע של חודש אחד ללא הטלפונים שלהם כדי "לניקוי רעלים", כדי ליצור חדשות מקומיות ולאומיות.
הם נסעו על אופנועים, סוסים וגמלים, נסעו מערבה מאולן בטור.
האב והבן טיילו בהרים רבים בדרך כמו פסגת חוטן, ההר הגבוה ביותר במונגוליה.
קלארק החל לשחק בבית ספר התיכון, והופיע בהפקות של סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט ו-"זמר החתונות".
הקריירה המקצועית שלו החלה בפרסומת למסטיק לפני שקיבל את התפקיד של קייל בסדרת הטלוויזיה הצהובות.
הוא הופיע בשלושה פרקים בעונה הראשונה ובעונה השנייה.
לאחר מכן הוא שיחק בחמישה פרקים בסדרת הטלוויזיה פיירפליי ליין.
בשנת 2023, קלארק שיחק בתפקיד ראשי של ג'ימי במיני סדרה "VC Andrews' Dawn".
ביוני 2023 פורסם שהוא יגלם את סקוט, "בנו של חבר קונגרס וחבר באחווה אלפא גמא", בסדרת הטלוויזיה העתידית "משחקי פיתוי".
קוביאשי איסה (ביפנית: 小林 一茶; 15 ביוני 1763 – 5 בינואר 1828 היה משורר הייקו יפני ובודהיסט מאסכולת הארץ הטהורה.
הוא מוכר יותר בשם איסה, שם עט שמשמעו "כוס תה", ונמנה עם ארבעת משוררי ההייקו הגדולים של יפן, לצד באשו, בוסון, ושיקי.
איסה היה הבן הראשון למשפחת ממחוז קשיוואברה, כיום חלק ממחוז נאגנו.
אימו מתה בהיותו בן שלוש, ואחריה גדלה אותו סבתו באהבה.
אולם כשאביו התחתן בשנית חמש שנים מאוחר יותר, אימו החורגת של איסה לא חיבבה אותו.
אחיו למחצה של איסה נולד שנתיים לאחר הנישואין.
כשסבתו מתה בהיותו בן 14, איסה הרגיש מנוכר בביתו שלו, ילד בודד וכעוס שהעדיף לשוטט בשדות.
שנה לאחר מות סבתו שלח אותו אביו לאדו (טוקיו של היום) כדי לשמש כשוליה.
על עשר השנים הבאות לחייו אין מידע וודאי.
שמו היה קשור לקובאיאשי צ'יקואה (小林 竹阿) מבית הספר להייקו בנירוקואן (二六庵), אך הקשר ביניהם אינו ברור.
במהלך השנים הבאות הוא נדד ביפן ונלחם על הירושה שלו עם אמו החורגת (אביו נפטר ב-1801).
הוא כתב יומן שלא התפרסם בחייו, אך נשמר ועבר מדור לדור בין תלמידיו ויצא לבסוף לאור בשם "ימיו אחרונים של אביו של איסה".
לאחר שנים של מריבות משפטיות, הצליח איסה להבטיח זכויות על מחצית מהרכוש שהשאיר אביו.
הוא חזר לכפר הולדתו בגיל 49 ועד מהרה נשא אישה בשם קיקו (菊).
לאחר תקופה קצרה של אושר, פקדה אותו שורה של אסונות: הבן הבכור של בני הזוג נפטר זמן קצר לאחר לידתו.
בת, סאטויו (里世), מתה פחות משנתיים וחצי לאחר מכן, מה שעורר את איסה לכתוב את ההייקו הזה (בתרגום לואיס מקנזי):
עולם טיפת הטל הזה -
ילד שלישי מת ב-1820 ואז חלתה קיקו ומתה ב-1823. על כך כתב איסה -
איסה מת ב-5 בינואר 1828 בכפר הולדתו.
לפי הלוח היפני הישן, הוא מת ביום ה-19 של החודש האחד-עשר, השנה העשירית של עידן בונסיי, תאריך המקביל במערב לשנת 1827.
איסה השאיר אחריו גוף עצום של עבודות, למעלה מ-20,000 שירי הייקו.
שירתו עושה שימוש ליברלי בניבים מקומיים ובביטויי שיחה, ועוסקת הרבה בצמחים ויצורים פעוטים וחסרי חשיבות.
על פי משורר ההייקו מסאוקה שיקי (1867–1902), סגנונו של איסה נשען על האירועים הטרגיים בחייו, אולם בדרך של הומור, סאטירה, רחמים, והזדהות עם החלש.
איסה כתב 54 הייקו על החילזון, 15 על הקרפדה, כמעט 200 על צפרדעים, כ-230 על הגחלילית, יותר מ-150 על היתוש, 90 על זבובים, יותר מ-100 על פרעושים וכמעט 90 על הציקדה.
בסך הכל כאלף שירים על בעלי חיים אלה.
הוא מתבונן בהם במבט חומל, ופעמים רבות מזהה בהם את עצמו.
בהשוואה אליו, גוף כתביו של באשו, שגם הוא נחשב אחד מארבעת המאסטרים הגדולים, מונה כ-2,000 שירים.
איסה נודע גם ברישומיו הנלווים בדרך כלל להייקו.
הספר הפופולרי והידוע ביותר של איסה, שכותרתו "אביב חיי", הוא אוטוביוגרפי, והמבנה שלו משלב פרוזה והייקו.
אחד מההייקו של איסה, בתרגומו של בלית' מופיע ברומן של ג'רום דייוויד סלינג'ר משנת 1961, "פראני וזואי":
קוביית אינפיניטי, המכונה גם קוביית אינסוף, קובייה מתקפלת או קוביית קסם היא סוג של משחק מכני היכול להיפתח למספר כיוונים ולהתקפל חזרה לצורת קובייה, באופן היוצר אפקט ויזואלי מעניין.
הקובייה מורכבת מ-8 קוביות קטנות יותר (סך הכל 48 צלעות), המחוברות ביניהן ב-8 מצלעותיהן באופן שבו חשופים 24 מצדדיהן ועוד 24 צדדים אינם חשופים.
קוביות אינפינטי משמשות כצעצוע חושי או כצעצוע פידג'ט.
היא נמכרת גם בחנויות מזכרות כ'מיני אלבום' היכול להכיל 9 תמונות, המתגלות זו אחר זו תוך משחק בקובייה.
ניתן גם להכין בקלות קוביית אינפינטי מחומרים המצויים בבית.
קובי קלימיאן (נולד ב־15 בפברואר 1985) הוא אמן בלונים ומנהל אמנותי ישראלי.
קלימיאן הוא המייסד והמנהל האמנותי של תערוכת הבלונים הבינלאומית Balloon Story שהוצגה בישראל, בארצות הברית ובמדינות נוספות, וכן של המותג VisionAir העוסק בעיצוב תערוכות בלונים בקנה מידה גדול.
יצירותיו מאופיינות בשילוב בין עיצוב אומנותי מדויק לבין חשיבה הנדסית, המאפשרת בניית מבנים גדולים ומורכבים מבלונים בלבד.
קובי קלימיאן נולד בבת ים.
למד בבית הספר הממלכתי־דתי "אורות התורה" בעיר, ולאחר מכן בישיבת "אדר"ת" בבת ים.
במהלך שנות נעוריו עסק בציור ובאמנות פלסטית, והתעניין בעיצוב ובבנייה.
לאחר סיום התיכון הצטרף למסלול ההסדר בישיבת חיספין שברמת הגולן, ושרת בחטיבת גבעתי, שם שימש בתפקידים פיקודיים.
לפני שפנה לעיסוקו באמנות הבלונים עבד כאיש מכירות בתחום הסלולר בחברות פלאפון וסלקום.
בשנת 2012 החל קלימיאן לעסוק באמנות בלונים באופן מקצועי.
בתחילת דרכו יצר קישוטים ועיצובים קטנים לאירועים פרטיים, ובהמשך החל לפתח טכניקות עבודה תלת־ממדיות ששילבו בלונים, מתכת ותכנון הנדסי.
העניין האמנותי בעיצוב תלת־ממדי הוביל אותו להקמת סדנאות ופרויקטים קהילתיים בתחום אמנות הבלונים, ובהמשך להפקות רחבות־היקף בארץ ובעולם.
בשנת 2017 הציג קלימיאן בהודו סדרת מיצגים רחבי היקף שכללו 18 מייצגים שונים, שנבנו בחמישה קניונים בארבע ערים – מומבאי, פונה, בנגלור וצ'נאי.
בין היצירות נכללו דרקון בגובה מספר מטרים, ספינת פיראטים ודמויות אגדיות עשויות בלונים.
לאחר שובו לישראל יזם קלימיאן את סדרת התערוכות "Balloon Story", שהוצגו בהאנגר 11 שבנמל תל אביב.
בכל אחת מהתערוכות הוצגו מאות אלפי בלונים שנבנו סביב נושא מרכזי:
Balloon Story – מסביב לעולם – תערוכה שכללה מיצגים בנושאי ג'ונגל, עומק הים, הקוטב, חלל ואתרי תרבות עולמיים.
Balloon Story – אגדות ילדים – תערוכה בהשראת סיפורי ילדים ובהם "אלאדין", "אליס בארץ הפלאות", "עמי ותמי", "כיפה אדומה" ו"ממלכת הדרקונים".
Balloon Story – מסע בזמן – תערוכה משנת 2025 שעסקה בתקופות שונות בהיסטוריה, מהעידן הפרהיסטורי ועד ייצוגים עתידניים.
התערוכות זכו לחשיפה תקשורתית בישראל בערוץ 13, באתרי mako, Photour ובשבע.
בשנת 2024 הופקה גרסה בינלאומית של התערוכה בניו יורק, שהוצגה ב־Park Avenue Armory וכללה מעל 700,000 בלונים.
התערוכה סוקרה באמצעי תקשורת אמריקאיים ובהם FOX 5 NY, NBC New York, CBS News ו־ABC7 NY.
לאחר שירותו הצבאי נישא לאליס, ולהם חמישה ילדים.
קוביית משחק היא אביזר בצורת קובייה המשמש לצורכי משחק.
בקוביית המשחק הטיפוסית, מסומנת כל אחת מ-6 הפאות שלה במספר, המיוצג על ידי ספרה או על ידי נקודות במספר המתאים (שלוש נקודות מסמנות את המספר 3, לדוגמה).
סידור המספרים על גבי הפאות הוא כזה, שסכום המספרים (או הנקודות) על כל שתי פאות מנוגדות הוא 7 (כלומר הספרה 1 תופיע על הפאה הנגדית לפאה המכילה את הספרה 6, 2 תהיה 'מול' 5, ו-3 'מול' 4).
קוביות משחק משמשות לקביעת אקראיות במשחקים שונים.
בהימורים למשל במשחק שבע פי שלוש משמשות הקוביות כדי לקבוע מי ניצח במשחק, במשחקי לוח כמו שש בש ובמשחקי קופסה נהוג להשתמש בקוביות כדי לקבוע כמה צעדים שחקן נע.
במשחקי תפקידים לקוביות תפקיד חשוב של החדרת אקראיות לאירועים בעולם המשחק.
מקורן וסיבת המצאתן של הקוביות אינו ידוע, ישנן תיאוריות שמשערות שהקוביות פותחו ממנהג להשתמש בעצמות קטנות בקרסולי פרסתנים לניבוי עתידות.
ממנהג זה פותחו משחקי זריזות ביוון העתיקה הדומים לחמש אבנים.
הקוביות העתיקות בעולם נמצאו במהלך חפירות בשהר-י סוח'תה והן בנות כ-5,000 שנה.
בספר תהילים כ"ב פסוק י"ט מופיע הביטוי "יפילו גורל", וחוקרי המקרא מניחים שמדובר על הטלת קוביות.
קוביות מודרניות מיוצרות בדרך כלל מפלסטיק, אך ישנן קוביות שעשויות מעץ, מתכת, ואפילו קוביות יקרות במיוחד מקריסטל, וקוביות בגימורים מיוחדים.
השימוש בקוביות במשחקי מזל ובמשחקים בכלל, מבוסס על הנחה שהקובייה עשויה מחומר הומוגני יחיד, ולכן ההסתברות של הקובייה ליפול על כל אחת מהפאות שלה היא זהה ושווה ל-1/6. קובייה העונה לתנאי זה נקראת קובייה כשרה או קובייה הוגנת.
המודל המתמטי המקובל לאירועי קובייה מתבסס על משתנה מקרי בעל התפלגות ברנולי.
האירוע שתוצאת ההטלה תהיה 6 היא משתנה מקרי בעל התפלגות ברנולי , כאשר .
כדי למדל את האירוע של "מספר ההטלות של ספרה זוגית מתוך הטלות" יש להשתמש בהתפלגות בינומית עם .
עבור האירוע מספר ההטלות עד לקבלת הספרה 6 יש להשתמש בהתפלגות גאומטרית עם .
אחת מצורות הרמאות הנפוצות במשחקים מבוססי קוביות, היא שימוש בקובייה מזויפת, שהיא קובייה אשר נראית כקובייה כשרה, אלא שהסיכויים שלה ליפול על פאה מסוימת גדולים או קטנים בצורה משמעותית מסיכוייה ליפול על אחת מהפאות האחרות.
דרך נפוצה להשגת הטיה היא על ידי בניית קובייה שהמסה בה אינה מפוזרת באחידות, כך שישנן בקובייה פאות כבדות יותר ופאות קלות יותר.
נפילת קובייה על פאה זו או אחרת תלויה גם בחוזק הזריקה גם בחיכוך עם היד והשולחן ולא רק בכשרות הקובייה.
קוביות מיוחדות הן קוביות שהערכים המופיעים עליהן שונים מהערכים 1–6, או שהערכים מסודרים על פי סדר שונה מהרגיל (כלומר סכום שתי פאות נגדיות שונה מ-7).
בהטלת זוג קוביות ההסתברות להשגת התוצאה 2 היא 1/36 ואפשרית רק על ידי הצירוף (1,1), בעוד שההסתברות להשגת התוצאה 6 היא 5/36 ואפשרית על ידי כל אחד מן הצירופים (5,1 או 4,2 או 3,3).
פרט לסידור התקני, ישנו רק סידור אחד של מספרים חיוביים על פני שתי קוביות בעלות שש פאות אשר יוביל לאותה התפלגות תוצאות.
עובדה זו נתגלתה לראשונה על ידי קולונל ג'ורג' סיצ'רמן (George Sicherman) מבאפלו ודווחה על ידי מרטין גרדנר במאמר משנת 1974 בעיתון סיינטיפיק אמריקן.
קוביות לא-טרנזיטיביות היא קבוצה בת שלוש קוביות או יותר, שבה לאף קובייה אין יתרון על פני כל שאר הקוביות.
לדוגמה, הקוביות של אפרון היא קבוצה של 4 קוביות לא טרנזיטיביות.
אם במשחק בין שני שחקנים תמיד יוכל השחקן השני לבחור קובייה שסיכוייה לנצח את זו שבחר הראשון גדולים מ 1/2 אזי קוביות המשחק אינן טרנזיטיביות.
ערכים שונים מהערכים 1–6 יכולים להיות:
"קוביות משחק" שאינן בצורת קובייה
חוץ מהקובייה הנפוצה בעלת שש הפאות ישנן קוביות נוספות, המשמשות בעיקר במשחקי תפקידים דוגמת מבוכים ודרקונים.
קוביות אלה למעשה אינן קוביות במובן הגאומטרי, אף כי על פי רוב הן פאונים משוכללים, או לכל הפחות גופים המורכבים מפאות זהות.
אף על פי כן, המונח 'קובייה' השתרש בשפה העברית כמציין לקוביית משחק, והמילה משמשת בהשאלה גם לתיאור עצמים לא קובייתיים אלה.
הקוביות מסווגות לפי מספר הצלעות שלהן.
באופן טיפוסי הקוביות ימוספרו במספרים מ-1 עד למספר הפאות של הקובייה, אם כי קיימות גם שיטות מיספור אחרות (למשל מ-0 עד מספר הפאות פחות 1).
עם קוביות אלה נמנות, בין היתר, הקוביות המשמשות למשחקי תפקידים.
במשחקים אלה נהוג לסמן את הקוביות ק (מהמילה קובייה) ואז מספר הפאות של הקובייה.
לדוגמה ק4 היא 'קובייה' בעלת 4 פאות.
למעשה צורתה היא צורת ארבעון.
הסימון ק6 מתייחס לקובית 6 הפאות הרגילה.
קוביות אחרות הנמצאות בשימוש במשחקי תפקידים הן: ק8, ק10, ק12, וכן ק20, קובייה בעלת 20 פאות ששימושיה רבים במשחק מבוכים ודרקונים.
הסט ק4, ק6, ק8, ק10, ק12 ו-ק20 הוא סט הקוביות הרגיל של מבוכים ודרקונים.
קיימות גם קוביות נוספות שאינן מגיעות בערכה הרגילה והן ק30 קובייה בעלת 30 פאות כשצורת כל פאה היא מעוין, ו-ק100 קובייה בעלת 100 פאות.
קובייה זו אינה קובייה בעלת צורה אלא היא כדור פלסטיק ממולא באבנים בעל מעטפת פלסטיק שקופה נפרדת בעלת 100 עיגולים שכל אחד מהם מקיף מספר בכדור.
כל עיגול קטן מאוד ולכן נדרשות האבנים הממלאות מה שגורם לקובייה לעצור אך לא בצורה יציבה ולכן אין קובייה זו יציבה כאחרות.
בשל כך נוצרים ריבים בין השחקנים ושליט המבוך על התוצאה.
בסט הרגיל במקום ק100 משתמשים בשני ק10 כשאחת היא עשרות (היא מסומנת במקום 1, 2 ,3...
את הקוביות ניתן להשיג בשלל גדלים וצבעים וניתן להשיג גם קוביות ארוכות שמדמות גלגל.
קוֹבַּלְט הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Co ומספרו האטומי 27.
קובלט הוא מתכת חזקה, בצבע לבן-כסוף ופרומגנטית.
קובלט, כמו ניקל, מאפיין מטאורים, בשל המצאו בהם בריכוז גבוה יחסית.
קובלט מתכתי מופיע בשני מבנים קריסטלוגרפים, hcp ו־fcc.
דרגות החמצון של קובלט הן 2+ ו-3+.
הדרגה 1+ קיימת לעיתים נדירות.
נייר הספוג ביוני קובלט (נייר קובלט) הוא אינדיקטור המזהה נוכחות מים.
ייצור סגסוגות-על (הניחנות ביכולת לעמוד בלחצים וטמפרטורות גבוהים מאוד), מהן בונים מנועי מטוסים.
שילוב קובלט בסגסוגות מגביר עמידות בפני קורוזיה ושחיקה.
ייצור מגנטים ואמצעי אחסון מגנטיים.
מגנטי "אלניקו" - סגסוגת של קובלט, ברזל, ניקל, אלומיניום ונחושת.
לקובלט תפקיד כזרז בתעשיית הנפט והכימיקלים.
בציפוי מתכות באלקטרוליזה, בזכות הקשיחות והעמידות בפני קורוזיה.
צבענים חזקים ועמידים בצבעים כחול, סגול, צהוב וירוק, למשל כחול קובלט או אוראולין.
קובלט הוא אחד המרכיבים בסוללות.
60Co הוא מקור נפוץ לקרינת גמא מכיוון שקל ונוח להפיק אותו בכמויות גדולות.
עיקור מזון ("פיסטור קר") ואביזרי עזר ברפואה.
קובלט הוא מינרל קורט - בכמויות זעירות, קובלט חיוני ליצורים חיים רבים, כולל האדם.
כמויות מזעריות של קובלט באדמה משפרות את בריאותן של חיות מרעה.
קובלט הוא אחד ממרכיבי ויטמין B12.
60Co הוא מתכת רדיואקטיבית שמשתמשים בה לעיתים קרובות ברדיותרפיה.
אחד החסרונות בשימוש ב-60Co הוא העובדה ששימוש בו מפזר אבק מתכתי, המקשה, טכנית, על פעולות הגנה בפני קרינה.
המקור ל-60Co שימושי למשך חמש שנים, על אף שהוא ממשיך להקרין גם אחרי זמן זה (בעוצמה נמוכה יותר).
יוני קובלט משמשים בחקלאות, בשל יכולתם לעכב את האנזים ACC OXIDASE, האחראי ליצירת ההורמון הצמחי אתילן.
תרכובות קובלט היו ידועות לאנושות עוד מימי קדם, והן שימשו ליצירת צבע כחול לשימושים שונים, ובמיוחד ליצירת זכוכית כחולה.
קובלט הוא המתכת הראשונה שזיהויה מתועד - הכימאי השוודי גאורג ברנדט הפריד את הקובלט מעפרה בסביבות שנת 1735 ותיאר אותו כ"מתכת-למחצה" נוספת על אלה שהיו ידועות מימי קדם (בהן מנה את הכספית, הביסמוט, האבץ, האנטימון והארסן).
ברנדט גם הראה שמקור הצבע הכחול בעפרות ששימשו ליצירת זכוכית כחולה הוא בקובלט ולא בביסמוט (הנמצא לעיתים קרובות בעפרה יחד עם קובלט) ותיאר מספר תכונות המבדילות בין קובלט וביסמוט.
במשך המאה ה-19 הפיקה נורווגיה 70% - 80% מתפוקת הקובלט העולמית.
ב-1938 גילו ג'ואן ליווינגוד וגלן תיאודור סיבורג את האיזוטופ הרדיואקטיבי קובלט-60.
מקור השם "קובלט" הוא בגרמנית, Kobold, שמשמעותה "שדון" או "רוח זדונית".
כורים היו מכנים את המינרל שממנו הופק הצבע הכחול "עפרת השדים" מכיוון שלעיתים קרובות היא הכילה ארסן, שאדיו היו נפלטים בתהליך היתוך העפרה וגורמים להרעלה.
על פי נתוני 2022, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא היצואנית הגדולה ביותר בעולם של קובלט, עם 5.25 מיליארד דולר ערך ייצוא (50% מסך כל הייצוא העולמי).
ארבע המדינות הבאות בתור (קנדה, ארצות הברית, פינלנד וסין), תורמות יחדיו כ-1.5 מיליארד דולר שווי ערך ייצוא קובלט.
קובלט אינו נמצא בטבע בצורה מתכתית טהורה, והוא מופק מעפרות הנכרות במכרות.
המחצבים העיקריים הם קובלטיט (Cobaltite) , אריתריט (Erythrite) , גלאוקודוט (Glaucodot) וסקאטרודיט (Skutterudite) .
המדינות המובילות בהפקת קובלט בעולם הן זמביה, קונגו, רוסיה, סין ואוסטרליה.
כרייתו בקונגו גוררת בעקבותיה טענות באשר לעבדות המקומיים בידי חברות זרות.
תרכובות קובלט מצריכות טיפול מיוחד בשל רעילותן.
האיזוטופ קובלט-60, שהוא רדיואקטיבי עם זמן מחצית חיים של כ-5 שנים, פולט קרני גמא שעשויות לגרום לסרטן, ולכן מהווה זיהום סביבתי חמור.
בליעת קובלט-60 מסוכנת עוד יותר, מכיוון שבמקרה זה הקובלט הרדיואקטיבי נכנס לרקמות ומקרין מבפנים, ולא ניתן לסלקו.
בשנות המלחמה הקרה הועלה רעיון של נשק גרעיני "מלוכלך" שיכלול כמות גדולה של קובלט.
תגובת השרשרת של ביקוע גרעיני יכולה להפוך קובלט-59 לקובלט-60 אשר יתפזר בשטח נרחב וייצור רדיואקטיביות שתהפוך את הסביבה למסוכנת לנוכחות אנושית במשך שנים רבות.
ככל הידוע תוכניות אלה לא מומשו.
קוּבּלַאי חַאן (במונגולית:Хубилай хаан, סינית מסורתית: 忽必烈; 1215 – 1294) היה מנהיג צבאי, חאן האימפריה המונגולית בשנים 1260–1294, מייסד שושלת יואן הסינית והקיסר הראשון שלה.
נכדו של ג'ינגיס חאן והשלים את חלומו לכבוש את סין.
אחיו של קובלאי חאן - הולאגו, היה מייסד השושלת האילח'אנית בפרס.
קובלאי (או חובלאי או חיבלאי) חאן היה בנו הרביעי של טולוי ונכדו של ג'ינגיס חאן.
ב-23 בספטמבר 1215, כבש ג'ינגיס חאן, יחד עם בנו הצעיר טולוי, את בירת סין, רונגדו, בייג'ינג של היום.
באותה עת על אדמת מונגוליה בעמק נהר אונון ילדה סורגהאטני (או סורחטאני) בקהי חטון את בנה השני.
כשחזר מאותה מלחמה, טולוי העניק לבנו הקטן את השם קובלאי ולחש את השם הזה שלוש פעמים באוזנו.
קובלאי התחנך ביחד עם אחיו תחת הנחיית אמו סורגהאטני, שגידלה אותם להיות מנהיגים ורחבי דעת.
קובלאי התאמן באמנויות לחימה, למד מדעים ואת השפה והתרבות הסינית.
היה ידוע באינטליגנציה שלו ובהשכלתו.
בבית המשפט קראו לו קובלאי סצ'ן (החכם).
בחייו טיפח נוכחות של זרים רבים סביבו.
בין מוריו היו הנזיר חי-יון (מומחה לבודהיזם), וכן ז'או בי וטו מו - חכמים סינים שלימדו אותו את תורתו של קונפוציוס.
כשנתיים לאחר כיבוש סין והפלת שושלת ג'ין (1115–1234), קיבל קובלאי חאן הצעיר את השליטה על חלק משטח המחוז חביי, בו התגוררו כעשרת-אלפים בתי אב.
כיוון שהיה חסר ניסיון, אפשר "יד חופשית" לפקידים המקומיים.
מיסוי יתר ושחיתות הביאו להגירת משפחות איכרים רבות מהאזור בשליטתו.
כתוצאה מכך, קטנו הכנסות השליט ממיסוי.
ואולם, השליט הצעיר הבין מהר את יתרון השליטה עם ייחוס משפחתי, והורה על רפורמות בחביי.
אימו, סורגהאטני, שהייתה הדמות החזקה בשושלת לאחר מות אביו, מינתה פקידי ממשל רעננים לסייע לשינוי, חוקי המס שונו, ורבים מהאיכרים שהיגרו שבו לאדמותיהם.
ב-1251, כשאחיו מונגקה חאן עלה לשלטון על האימפריה המונגולית, קובלאי קיבל מעמד של משנה למלך ואת הניהול של צפון שטח סין.
קובלאי הוביל מסעות מלחמה מוצלחים שם ובאזורים שמסביב, אך בניגוד למנהיגים צבאיים מונגולים קודמים, הוא נהג באיפוק כלפי העם שכבש.
הוא ניהל היטב את הטריטוריה שלו, כך שהיבול החקלאי במחוז חנאן גדל.
הוא השכיל גם להגדיל את ההוצאות על שירותי הרווחה במחוז שיאן.
קובלאי גם הקים בירה צפונית חדשה בשאנגדו והקיף עצמו ביועצים סינים כדי לסייע לו עם האוכלוסייה המקומית.
עם מות אחיו מונגקה ב-1260, ירש קובלאי את השליטה באימפריה כולה.
תחת שלטונו, האימפריה זכתה לתקופת שגשוג.
מונגקה אחיו נהרג בקרב בעת לחימה נגד שושלת סונג הסינית בדרום.
לקובלאי נודע שאחיו הקטן, אריק (או אריג) בוקה, מונה במקומו כחאן הגדול.
עקב כך, קובלאי כרת שביתת נשק עם הסינים וחזר הביתה, שם נלחם נגד אחיו על התואר.
ב-1260 הוכרז קובלאי כחאן הגדול, אך בארבע שנותיו הראשונות כחאן הגדול, שלטונו לא הוכר באופן מלא בכל חלקי האימפריה.
הוא היה מעורב במלחמת האזרחים הטולויית נגד אחיו הצעיר אריק בוק על תואר החאן הגדול, עד כניעת אריק בפניו ב-1264. לאחר כניעת אריק, שלטונו הוכר בכל רחבי האימפריה.
שלטונו השתרע על מונגוליה ועל סין.
האימפריה שגשגה בתקופתו והוא הרחיב גבולותיה, כשהישגו הבולט היה השלמת כיבושה של סין כולה וסיפוחה לתחומי האימפריה ב-1279. הוא תמך בתרבות הסינית, בה גילה עניין עוד מגיל צעיר, ופעל לקידומה.
הוא שיקם מבני ציבור, פיתח והרחיב דרכים, שיפץ והרחיב את התעלה הגדולה והנהיג את השימוש בשטרות כסף.
בהשפעת התרבות הסינית קיבל על עצמו את דת הבודהיזם, אך גילה סובלנות גם כלפי דתות אחרות, ואף הניח למיסיונרים להגיע לסין ולהפיץ את הנצרות.
לקובלאי חאן היו כ-40 יועצים זרים בני לאומים והשקפות דתיות שונות.
בירתו הייתה חאנבליק (או גם דאדו) (כיום בייג'ינג), כשבנוסף לה הקים גם את בירת הקיץ וארמון הקיץ שלו, שאנגדו ("זאנאדו" או "קסאנאדו").
יורדי ים אירופאים ביקרו באימפריה בזמנו, הנודע בהם הוא מרקו פולו.
מרקו פולו בילה 17 שנים לצד החאן וכתב על כך בספרו "על המגוון של העולם" בו תיאר את קובלאי כשליט החזק ביותר בעולם.
קובלאי חאן אימץ רעיונות סיניים רבים.
עם זאת, הוא הקים היררכיה חברתית שהציבה את המונגולים בראש, כשהאיכרים הסינים בתחתית.
הוא מינה זרים לתפקידים רבים בממשל, בהם הסוחר וההרפתקן הוונציאני מרקו פולו, שחי בסין שנים רבות.
בנוסף, קובלאי חאן יצא לשורה של מסעות צבאיים יקרים ובלתי מוצלחים שמומנו על ידי עבודת הכפיים של האיכרים הסינים.
ב-1279 עמדה בפני קובלאי דילמה קשה: מה לעשות הלאה עם צבאו הענק אותו היה צריך לפרק - או להמשיך להאכילו בעלויות אדירות.
לכן העסיק קובלאי את הצבא במשימות כיבוש גרנדיוזית.
קובלאי חאן פתח במלחמה נגד וייטנאם ובמקביל ניסה להגיע להסכם עם בורמה בדרכי שלום.
ניסיונותיו כשלו, כשבבורמה (מיאנמר) נדרש צבאו להילחם בתנאי אקלים טרופי, כנגד צבא מקומי שכלל מאות פילים.
הצבא המונגולי נסוג, אולם ב-1283 הוא פתח במתקפה חדשה והצליח.
צבא בורמה הובס והשליט הבורמזי נעלם בג'ונגל.
ב-1285 שליט בורמה הסכים להיכנע לשלטון המונגולי, ברם אנשי החצר הרגו את מלכם ב-1287 והמלחמה החלה מחדש.
נסיונותיו לכיבוש וייטנאם, בורמה וג'אווה נחלו כישלון וכך גם הפלישות המונגוליות ליפן.
במקביל הצליח לכבוש את קוריאה, שחויבה להעלות לו מס.
בערוב ימיו, פיתח קובלאי הרגלי אכילה ושתייה מופרזים, בפרט לאחר מות רעייתו האהובה צ'בי ומות בנו ג'ינגים.
קובלאי נפטר בפברואר 1294 בגיל 79. שלטון שושלת יואן נמשך עוד כ-30 שנה, עד שמרידות סיניות הובילו לקריסת השושלת ב-1368.
דמותו של קובלאי חאן הונצחה בשירו של המשורר האנגלי סמיואל טילור קולרידג', "קובלא חאן", וכן בשירה של להקת RUSH - "זאנאדו".
בנדיקט וונג משחק את קובלאי חאן בסדרת הטלוויזיה מרקו פולו, אשר בה קובלאי הוא אחת הדמויות הראשיות.
קוֹבְנָה (ליטאית: Kaunas ומבוטא קאונס, ) היא העיר השנייה בגודלה בליטא אחרי הבירה וילנה ומרכז כלכלי, תרבותי ואקדמי משמעותי.
היא נוסדה בשנת 1030 ושוכנת במפגש הנהרות ניימן ונֶריס במרחק של כמאה קילומטרים מעיר הבירה וילנה.
בין השנים 1939-1920 הייתה קובנה בירתה הזמנית של ליטא.
היא נכבשה על ידי הצבא הסובייטי בשנת 1940 ועל ידי הצבא הנאצי בשנת 1941. לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה העיר חלק מרפובליקת ליטא בתוך ברית המועצות.
לאחר שזכתה ליטא בעצמאות מחודשת בשנת 1991 הייתה קובנה לעיר השנייה בחשיבותה במדינה.
אזור במרכז קובנה הכולל מקבץ של מבנים מודרניסטים שנבנו בתקופה שבין מלחמות העולם הוכרז אתר מורשת עולמית בשם קובנה המודרניסטית: אדריכלות של אופטימיות, 1919–1939 במושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית, שהתכנסה בריאד בערב הסעודית בין 10 ל-25 בספטמבר 2023.
בעברית נקראת העיר בשם קובנה, או קובנא, שהיא ההיגוי העברי -יידישאי לשמה הפולני.
כך נקראה העיר באלף שנות יהדות פולין וליטא.
בפולנית נקראת העיר Kowno ומבוטאת קובנו.
השם הרוסי המסורתי הוא Ковно המבוטא קוֹבְנָה, אך משנת 1940 נקראת העיר ברוסית Каунас קאונאס.
בגרמנית היה השם הישן Kauen, כיום Kaunas.
השם קָאוּנָס - Kaunas, היה תמיד שם העיר בליטאית, והוא השם הנהוג כיום בליטא.
מניחים כי במקום בו נמצאת כיום העיר העתיקה הוקם יישוב כבר בשנת 1030, אולם מצודה בשפך נהר הנריס לנהר הנמונאס נזכרת לראשונה בכתובים רק בשנת 1361. במאה ה-13 נבנתה חומת אבן סביב העיר כדי להגן עליה מהתקפות חוזרות ונשנות של אבירים מהמסדר הטווטוני.
אלה ניסו ליצור רצף טריטוריאלי בין מזרח פרוסיה לליבוניה.
בשנת 1362 נכבשה העיר בידי אבירים טווטוניים, שהרסו את המצודה במקום.
ב-1404 שוחררה העיר מידי הטווטונים והמצודה נבנתה מחדש.
בקרב טננברג ב-1410 הובסו הטווטונים על ידי צבא פולין-ליטא תבוסה מוחצת.
לאחר ניצחון זה איבדה המצודה מחשיבותה האסטרטגית אולם ויטאוטאס הגדול העניק ליישוב זכויות עירוניות (זכויות מגדבורג) ב-1408, מיקומה בצומת דרכי מסחר והיותה עיר נמל (לחוף שני נהרות) גרמו לשגשוג וגידול העיר.
ב-1413 הפכה העיר לבירת מחוז טרקאי.
ב-1441 הצטרפה העיר להנזה ונפתחה בה נציגות (Kontor).
עובדה זו הביאה לגידול משמעותי במסחר בין קובנה לערי ההנזה האחרות.
עד המאה ה-16 הוקמו בקובנה בית ספר ציבורי, בית חולים ובית מרקחת.
העיר הייתה לאחת המבוססות והמאורגנות באיחוד הפולני ליטאי.
במאות ה-17 וה-18 עברה העיר תקופות של סבל עקב אירועים שונים: בשנים 1661-1655 הייתה תחת כיבוש הצבא הרוסי.
בחלוקה השלישית של פולין ב-1795 עברה קובנה לשליטת האימפריה הרוסית.
בשנת 1812 הגיע נפוליאון בראש צבאו לעיר עם תחילת מלחמת רוסיה-צרפת.
הוא התקבל בשמחה על ידי הליטאים, שקיוו לסיום הכיבוש הרוסי וקראו לגבעה, עליה עלה כדי לצפות על כוחותיו, בשם "גבעת נפוליאון".
הליטאים בעיר התקוממו פעמיים נגד הממשל הרוסי בהתקוממות נובמבר (1831-1830) ובהתקוממות ינואר (1864-1863 ).
בשנת 1831 הפכו הרוסים את העיר לבירת הממשל הרוסי.
קו הרכבת מפרוסיה לרוסיה עבר בעיר והושלם ב-1862.
על מנת להבטיח את השקט ולמנוע התקוממויות נוספות נשלח חיל מצב גדול לעיר והחל משנת 1879 החלו הרוסים בביצור העיר - שבעה מבצרים ותשע סוללות הוקמו סביב העיר, מבצר שמיני נוסף ב-1889 ותשיעי הושלם ב-1912.
תחנת הכוח הראשונה נחנכה ב-1898.
ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני.
בפברואר 1918 הכריזו הליטאים על הקמת הרפובליקה הליטאית שבירתה וילנה, גבולותיה עם רוסיה נקבעו ביולי של אותה שנה.
אולם בגלל העובדה שבמזרח ליטא, דרומה ובעיר וילנה חי מיעוט פולני משמעותי, נכבשו אזורים אלה בידי פולין והחל מאוקטובר 1920 שימשה קובנה כעיר הבירה הזמנית.
הפיכתה של קובנה לעיר הבירה הביאה להתרחבותה ולשגשוג כלכלי של העיר.
כל אלה הפכו את קובנה לעיר אירופאית מודרנית.
בתחום התרבות הוקמו תיאטרון ובית אופרה בעיר והצגת הבכורה של האופרה הועלתה בדצמבר 1920. מופע הבלט הראשון הועלה בתיאטרון ב-1925. התיאטרון לנוער נפתח ב-1933.
בספטמבר 1939 כבשו הסובייטים את השטחים שפולין החזיקה מאוקטובר 1920 (ווילנה בתוכם) והחזירה אותם לליטא.
תהליך העברת הבירה מקובנה לווילנה לא הושלם בגלל פלישת הסובייטים ביוני 1940 וסיפוחה של ליטא לברית המועצות.
מיד לאחר סיפוחה של ליטא לברית המועצות והפיכתה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ליטא החלו הסובייטים ב-15 ביוני בגל מעצרים נרחב, חיסולים והגלייה לסיביר.
ב-22 ביוני 1941 פלשו הנאצים לליטא כחלק ממבצע ברברוסה.
למרות הכרזת עצמאותה המחודשת של ליטא בעיר, גירושם של הסובייטים וניסיון כושל להקים ממשלה ליטאית חדשה הפכה ליטא כולה למחוז בממשל הכיבוש הנאצי אוסטלנד.
בתקופה זו נרצחו כ-94% מיהודי ליטא.
בסתיו 1944 כבשו הסובייטים את ליטא מידי הצבא הגרמני הנסוג וליטא חזרה להיות רפובליקה סובייטית סוציאליסטית בברית המועצות עד 1990. הסובייטים הרסו והסירו את כל סממני העצמאות הליטאים בעיר (אנדרטאות, שמות רחובות וכן הלאה).
תחת השלטון הסובייטי הפכה העיר למרכז התעשייתי של ליטא וייצרה כרבע מן התוצר הלאומי של הרפובליקה הסובייטית.
ב-14 במאי 1972 הצית את עצמו בחור בן 19 בשם רומאס קלנטה במחאה על הכיבוש והדיכוי התרבותי הסובייטי.
ביום הלווייתו הפגינו רבים ברחובות בעד "חופש לליטא".
המיליציה עצרה בתגובה למעלה מ-500 מאזרחי העיר.
בשנת 1988 החלו הליטאים להשיב את סממני העצמאות מלפני המלחמה - שמות רחובות שוחזרו ואנדרטאות הוקמו מחדש.
ב-1991, לאחר שליטא הכריזה על עצמאותה מברית המועצות, במהלך "הפוטש של אוגוסט", יצאו רבים מתושבי העיר והקיפו את תחנת השידור בסיטקונאי (Sitkūnai) על מנת להגן עליה בגופם, היה והצבא הסובייטי יחליט להשתלט עליה.
האירוע הסתיים ללא שפיכות דמים עקב כישלון ההפיכה.
במפקד האוכלוסין הצארי משנת 1897 התפלגה האוכלוסייה כדלקמן:
עם השנים הפכו הליטאים לרוב בעיר.
על פי מפקד משנת 2001, מנתה אוכלוסיית העיר 378,943 נפשות שנחלקו אתנית לקבוצות הבאות:
אחוז הליטאים בקובנה הוא מהגבוהים במדינה בהשוואה לערים אחרות בליטא.
העיר היא בראש וראשונה מרכז לתעשייה, חינוך ומדע.
מיקומה הגאוגרפי במרכז ליטא הופך אותה לצומת הדרכים הגדול ביותר במדינה.
לעיר יש חשיבות רבה מבחינה לוגיסטית.
העיר מחולקת אדמיניסטרטיבית ל-11 רבעים.
בזכות יופייה ואתרים שונים בה העיר היא מרכז תיירותי חשוב.
מדרחוב שדרות העצמאות - נקרא לאיסבֵס אלֵייה (Laisvės alėja).
מדרחוב באורך של 2.5 קילומטרים, אחד הארוכים באירופה, המחבר בין העיר הישנה מתקופת ימי הביניים לעיר ה"חדשה" מהמאה ה-19. לאורכו פזורים בתי קפה, גלריות וחנויות הלבשה.
פארק אז'ולינאס (Ąžuolynas) ועמק הנהר גירסטוּפיס
בזיליקת קתדרלת קובנה - כנסייה בסגנון גותי מאוחר, מוזכרת בכתובים לראשונה ב-1413. נמצאת בעיר העתיקה.
טירת קובנה - נבנתה במאה ה-14. במהלך השנים נוהלו בה חפירות ארכאולוגיות.
כנסיית ויטאוטאס - כנסייה קתולית.
אחת הכנסיות העתיקות בליטא והעתיקה ביותר בקובנה.
נבנתה בשנת 1400 בסגנון גותי.
גבעת נפוליון - הגבעה עליה עמד נפוליון ב-1812 כשצפה בכוחותיו המתקדמים מזרחה לתוככי רוסיה הצארית.
כנסיית מיכאל המלאך הקדוש - כנסייה קתולית.
נבנתה בסוף המאה ה-19 בסגנון נאו-ביזנטי.
ממוקמת בקצה מדרחוב שדרות העצמאות.
מנזר פז'איסליס (Pažaislis) - תחילת בנייתו בשנת 1662. מבנה גדול ומרשים שנבנה בסגנון הבארוק האיטלקי.
בית פרקונאס (Perkūnas) - פרקונאס הוא אל הרעם הבלטי.
מבנה גותי מרשים מסוף המאה ה-15. נבנה על ידי סוחרי ברית ההנזה.
בית העירייה - ממוקם בכיכר העירייה במרכז העיר העתיקה.
תחילת בנייתו במאה ה-16. שופץ והורחב מאז מספר פעמים.
בית הכנסת הכוראלי בקובנה - ממוקם בעיר העתיקה.
העיר נקראת עיר המוזיאונים בזכות שפע המוזיאונים המצויים בה, למשל:
הפורט התשיעי - שימש כמתקן כליאה בתקופת הכיבוש הסובייטי ובתקופת הכיבוש הנאצי בזמן מלחמת העולם השנייה.
המוזיאון הממלכתי לאמנות על שם מ.ק.
Čiurlionis)- מכיל יצירות ליטאיות ובינלאומיות מתקופות שונות.
מוזיאון השטן (נקרא גם מוזיאון ז'מוינאיויצ'יוס)- מכיל למעלה מ-2000 פסלים וגילופים של השטן מכל העולם כולל דמויות של סטלין והיטלר.
מוזיאון לכלי נגינה ומוזיקה עממית
גן החיות - גן החיות היחיד בליטא השייך למדינה
העיר היא אחד מנמלי הנהר החשובים בארצות הבלטיות.
הכביש ויה בלטיקה (E67) המחבר בין פראג להלסינקי עובר בה.
בגלל העובדה שהעיר בנויה במפגש של שני נהרות נבנו בה 34 גשרים, המחברים בין חלקיה השונים.
את העיר משרתים 16 קווי טרוליבוס ו-49 קווי אוטובוס.
נמל התעופה הבינלאומי של קובנה (KUN) מסוגל לשרת 300,000 נוסעים ולהעביר 100,000 טונות מטען בשנה.