tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
החבילה כוללת שלושה נדבכים: מענה טלפוני ראשוני בעת מתקפת סייבר מטעם נציגי החברה, הכולל סיוע בעצירת המתקפה; עזרה ממומחה סייבר במטרה להתגונן מפני המתקפה באמצעות התחברות מרחוק למחשב של הלקוח; וכן תיקון מכשירים שנפגעו בשל המתקפה או פיצוי כספי בגין הנזק.
בינואר 2021 הושקה חבילת Just Drive עבור בעלי ביטוח רכב של AIG.
החבילה המציעה ביטוח רכב לנהגים נוספים מעבר לבעלי הביטוח שאינם משתמשים ברכב באופן קבוע, כגון נהגים צעירים או חדשים, שכנים ואורחים.
באופן זה, החבילה מספקת פתרון עבור לקוחות שמעוניינים לאפשר לנהגים נוספים לנהוג ברכב ללא הוצאה משמעותית נוספת.
על מנת להפעיל את חבילת Just Drive, על בעל הפוליסה לרכוש מראש כמות נקובה של קילומטרים.
הנהג הנוסף מוריד לטלפון החכם שלו אפליקציה, שמופעלת בתחילת הנהיגה ומופסקת בסיומה באמצעות לחיצה על כפתור.
האפליקציה מודדת את מספר הקילומטרים שהנהג עבר ומפחיתה אותו מהכמות שבעל הפוליסה רכש.
בשנת 2015 החזיקה AIG ישראל 12% משוק תאונות אישיות, 6.9% משוק ביטוח אחריות המוצר, 6.3% משוק ביטוח המקיף לדירות, 5.3% משוק ביטוח האחריות המקצועית ו-4% משוק ביטוח הרכב-רכוש (שאינו ביטוח חובה).
החברה רשמה ב-2015 רווח של 90 מיליון שקל.
התוכנה אפשרה למשתמשים רשומים לתקשר בזמן אמת, ומתבססת על שימוש בפרוטוקול קנייני OSCAR ובפרוטוקול TOC.
AIM הייתה פופולרית בסוף שנות התשעים ותחילת שנות האלפיים בצפון אמריקה והייתה יישום המסרים המיידיים המוביל באזור.
עד סוף העשור דעכה הפופולריות של השירות.
ב-6 באוקטובר 2017 הבעלים של AIM, חברת Oath הודיעה שהשירות יופסק בדצמבר 2017.
AOL Instant Messenger שולב בתחילה כחלק מחבילת AOL Desktop ובהמשך הופץ גם כתוכנה עצמאית להורדה על ידי אמריקה און ליין (AOL) במאי 1997 עבור Microsoft Windows.
התוכנה תוחזקה על ידי AOL, והייתה התוכנה בעלת נתח השוק הגדול ביותר בשוק המסרים המיידיים בצפון אמריקה, ובפרט בארצות הברית (ב-2006 שלטה על כ-52% מהשוק).
המתחרים העיקריים של AIM היו ICQ, Yahoo!
החל מ-1999 הייתה AOL ב"מלחמת הצ'ט" עם יריבתה מיקרוסופט.
ב-MSN Messanger השתמשו רק כ-4.5 מיליון אנשים באותה עת ואילו בתוכנות של AOL, לעומת זאת היו יותר מ-90 מיליון משתמשים.
מיקרוסופט ניסתה לאפשר התחברות הן לשרתים שלה והן לשרתים מבוססי פרוטוקול AIM.
אמריקה אונליין שלא הייתה מעוניינת בכך, חסמה את הגישה של MSN Messenger ל-AIM.
אך במסגרת מיזוג AOL וטיים וורנר הסכימה לבסוף לאפשר זאת.
והיא הציעה תקן אוניברסלי להעברת מסרים מיידיים.
אך AIM במקביל איבדה במהירות נתח שוק כך שהמתחרים שלה לא לחצו יותר להפעיל תקן אוניברסלי.
בתחילת 2002 AOL עדיין לא השיקה תקן אוניברסלי והמשיכה לחסום את הגישה ל-AIM.
בתחילת 2001 ל-AOL היו 130 מיליון משתמשים, בהשוואה ל-18 מיליון המשתמשים של מיקרוסופט, והיא סדרת כלי פיתוח לשירותי רשת המבוססים על Messanger במטרה להרחיב את בסיס המשתמשים שלה.
באוקטובר 2000 השיקה AOL גרסה של שירות AIM לטלפונים סלולריים עבור חברת הסלולר ספרינט PCS בארצות הברית.
ואחר כך השיקה שירות דומה יחד עם חברת AT&T.
בנוסף עבדה בשיתוף פעולה עם אריקסון, נוקיה ואחר כך ומוטורולה על פיתוח טלפונים סלולריים המשלבים תוכנת מסרים מיידיים.
AIM הייתה תוכנה חינמית ו-AOL ביקשה להתחיל לייצר הכנסות ממנה, וב-2001 החלה מפתחת גרסה לשוק הארגוני בשיתוף חברת סאן מיקרוסיסטמס.
אך אחר כך השיקה שירות מסרים מיידים לעסקים ללא שיתופה של סאן.
היא אפשרה להוריד את הגרסה הארגונית ללא תשלום, אך מנהלי רשתות מחשב שהיו המעוניינים בתכונות אבטחה מתקדמות נדרשו לשלם 30 דולר למשתמש על הרישיון.
בנוסף חתמה על הסכם עם חברת HP, לפיו תבנה בעבורה גרסה מיוחדת של AIM, שאותה תשלב HP בפתרונות שהיא מוכרת לעסקים.
באוקטובר 2003 AOL השיקה גרסה חדשה של ICQ, שמתקשרת עם AIM, עד אז פעלו שתי התכוננות בנפרד מאחר ש-ICQ הייתה פופולרית בעיקר מחוץ לארצות הברית.
באותה עת גם חתמה על עסקה לקישור שירותי המסרים AIM עם מערכת המסרים המיידיים של חברת רויטרס, במטרה לאפשר ללקוחות השירותים הפיננסים של רויטרס לכלול גם את משתמשי מערכת המסרים המיידיים של AOL בבסיס המשתמשים שלהם.
אולם במקביל רויטרס חתמה גם על הסכם דומה עם מיקרוסופט.
ביולי 2004 AOL, יאהו ומיקרוסופט הודיעו כי יאחדו את שירותי המסרים שלהם למשתמשים עסקיים, אך אל את תוכנות החינם שלהם לצרכנים.
המערכת המאוחדת התתבססה על קוד תוכנה של מיקרוסופט שישמש בתור מרכז הקישור לשלוש המערכות.
בתחילת 2008 נוספה בצורה רשמית תמיכה בטלפונים עבור AIM, כאשר הופצה אפליקציה AIM למכשירי Windows Mobile שאפשרה לשלוח הודעות מידיות באמצעות SMS.
עם זאת האפשרות להשתמש ב-AIM ממגוון מכשירים נתמכה עוד קודם לכן באמצעות אפליקציות צד שלישי, כשהחל מ-2002 הייתה לכך תמיכה ב-Sidekick.
בסביבות 2011 החלה AIM לאבד פופולריות במהירות, חלקית בשל עלייתה המהירה של Gmail והתמיכה המובנת בה ב-Google Chat, ובשל עליית השימוש במסרוני SMS, ובהמשך בשימוש ברשתות חברתיות מקוונות שאפשרו הודעות מיידיות.
ב-3 במרץ 2012 החליטה AOL להפסיק את פיתוח התוכנה לאחר 15 שנים, אך עדיין סיפקה תמיכה בשירות.
ב-6 באוקטובר 2017 הודיעה החברה כי שירות AIM יופסק בדצמבר 15.
האייקון של AIM עוצב על ידי ג'ו-רואן לזארו ושולב בגרסה הראשונה שהופצה ב-1997. הודות להצלחתה של AIM בסוף שנות התשעים ותחילת שנות ה-2000 הפך אייקון האיש הרץ לסמן מוכר באינטרנט.
לאחר 14 שנים הלוגו האייקוני הוסר מ-AIM כחלק ממיתוג מחדש ב-2011. עם זאת באוגוסט 2013 הוחזר אייקון האיש הרץ.
ב-2014 עורך מגזין קומפלקס כינה אותו "סמל של אמריקה".
רוב גרסאות ה-AIM של AOL ושל חברות אחרות השתמשו בפרוטוקול זה.
בנוסף יצרה AOL פרוטוקול פשוט יותר בשם TOC ללא יכולות רבות של OSCAR, וששימש תוכנות שנדרשו רק ליכולות בסיסיות של צ'ט.
תקן פרוטוקול TOC/TOC2 שוחרר באופן רשמי על ידי AOL, בעוד ש-OSCAR הוא פרוטוקול סגור שחברות אחרות היו צריכות להנדס לאחור כדי להשתמש בו.
בינואר 2008 השיקה AOL תמיכה נסיונית בפרוטוקול XMPP ב-AIM, ובכך אפשרה למשתמשי AIM לתקשר בפרוטוקול תקני ופתוח.
במרץ 2008 בוטל שירות זה.
במאי 2011 אפשרה AOL תמיכה מוגבלת ב-XMPP.
במרץ 2017 הפסיקה AOL את התמיכה ב-XMPP.
AOL וחברות אחרות פיתחו רובוטים ל-AIM אשר יכולים לקבל הודעות ולהגיב אליהן בהתבסס על ייעוד מוגדר של בוט.
חלק מהבוטים אפשרו לשחק משחקים, לקבל עדכונים על תוצאות ספורט, תחזיות מזג אוויר ומידע פיננסי.
משתמשים יכלו לדבר עם בוטים אוטומטים שיכלו להגיב לשפה טבעית.
הם שימשו בעיקר כחלק מאסטרטגיית שיווק, ואפשרו למפרסמים לשווק מוצרים ולשפר את התקשורת עם הלקוחות.
AIM הוא אלבום האולפן החמישי של הראפרית הבריטית M.I.A..
האלבום יצא לאור ב-9 בספטמבר 2016 דרך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.
לפני הוצאתו, הצהירה הראפרית כי אלבום זה יהיה אלבומה האחרון.
איי אי 21 מעבדות בע"מ, המוכרת יותר בשמה האנגלי, AI21 Labs, היא חברת תוכנה ישראלית העוסקת בפיתוח יישומי בינה מלאכותית לעיבוד שפה טבעית.
החברה הוקמה בנובמבר 2017 על ידי פרופ' יואב שוהם ואורי גושן, המשמשים מנכ"לים משותפים, ואמנון שעשוע, המשמש יו"ר החברה.
החברה מפתחת יישומי בינה מלאכותית לעיבוד שפה טבעית, כמסייעים לכתיבה ולקריאה של טקסטים.
המוצר הראשון של החברה, שהוכרז באוקטובר 2020 והוא הפופולרי ביותר בין מוצריה, הוא Wordtune, תוסף לגוגל כרום המסייע לשיפור הניסוח של טקסטים שנכתבו באנגלית, בהתבסס על מודלי שפה שפותחו בחברה.
מוצר נוסף הוא AI21 Studio - סביבת פיתוח המחוברת למודל השפה של החברה, Jurassic-1, ומשמשת לפיתוח יישומי שפה טבעית, כגון צ'אטבוטים.
Jurassic-1 מוצע על ידי AWS לשימוש לקוחותיה.
מוצר נוסף, שהוכרז בנובמבר 2021, הוא Wordtune Read - תוכנה שהקלט שלה הוא טקסט באנגלית והפלט הוא תקציר של טקסט זה.
AI21 Labs השיקה בינואר 2023 כלי ליצירת טקסטים באופן אוטומטי, באמצעות בינה מלאכותית.
הכלי החדש מזכיר את היכולות של ChatGPT, אך הוא נבדל ממנו בכמה דברים.
למשל, הכלי מאפשר גם להציג נתונים וסימוכין למידע.
גיוס ההון הראשוני (seed) של החברה היה בסך 9.5 מיליון דולר.
בנובמבר 2020 גייסה החברה 25 מיליון דולר.
באוקטובר 2021 גיסה החברה 20 מיליון דולר מקרן וולדן קטליסט.
ביולי 2022 גייסה החברה 64 מיליון דולר לפי שווי של 664 מיליון דולר.
באוגוסט 2023 גייסה החברה 155 מיליון דולר לפי שווי של 1.4 מיליארד דולר, והפכה לחד-קרן.
עם המשקיעות בסבב זה נמנות החברות גוגל, אנבידיה וסמסונג.
AI-שלמוּת הוא מושג המתייחס לבעיות הקשות ביותר בתחום הבינה המלאכותית.
אלו מכונות באופן לא רשמי AI-שלמוֹת (AI שלם) או AI-קשוֹת (AI קשה).
כינויים אלו מרמזים על כך שהקושי הכרוך בבעיות החישוביות הללו, בהנחה שהבינה היא חישובית, מקביל לפתרון בעיית הבינה המלאכותית המרכזית - הפיכת מחשבים לאינטליגנטיים ברמה מקבילה לזו של אנשים - רמה, המכונה גם "בינה מלאכותית חזקה".
כינוי בעיה כ-AI-שלמה משקף גישה שלפיה לא ניתן לפתור אותה על ידי שימוש באלגוריתם פשוט מסוים.
על פי ההשערה, בעיות AI-שלמות כוללות ראייה ממוחשבת, הבנת שפה טבעית, והתמודדות עם נסיבות בלתי צפויות במהלך פתרון של כל בעיה בעולם האמיתי.
בימינו, בעיות AI-שלמות לא ניתנות לפתרון באמצעות טכנולוגיית מחשב מודרנית בלבד, ודורשות בנוסף לכך חישוב אנושי.
חישוב אנושי יכול להיות שימושי, לדוגמה, בכדי לזהות נוכחות של בני אדם, כפי שמנגנון ה-CAPTCHA מבצע, ולסייע באבטחת מחשבים בכדי להערים על מתקפות סייבר.
את המונח טבעה פָניה מוֹנטָלבוֹ באנלוגיה לבעיות NP-שלם ו-NP-קשה מתורת הסיבוכיות המתארות באופן פורמלי את המחלקה המפורסמת ביותר של בעיות קשות בתחום.
ניתן לזהות שימושים ראשוניים במונח בעבודת הדוקטורט של אריק מוּלר משנת 1987 וכן במילון בשם "JargonFile" שנכתב על ידי אריק ס.
ריימונד בשנת 1991. המילון הכיל מונחי סלנג של האקרים ומתכנתים ששימש מפתחי תוכנה.
ההשערה היא שבעיות AI-שלמות כוללות:
ביקורת עמיתים בעזרת AI - בעיה הכוללת הבנת שפה טבעית מורכבת, חשיבה אוטומטית, הוכחת משפט אוטומטית ומערכת מומחית ללוגיקה רשמית.
ראייה ממוחשבת (ותת-בעיות כגון זיהוי עצמים)
הבנת שפה טבעית (Natural-language understanding) ותת-בעיות כמו כריית טקסט, תרגום מכונה, הבחנה בין מילים.
התמודדות עם נסיבות בלתי צפויות במהלך פתרון של כל בעיה בעולם האמיתי, בין אם מדובר במשימת ניווט, תכנון או אפילו סוג של הסקת מסקנות המופקות ממערכות מומחות.
כדי לתרגם במדויק, למכונה חייבת להיות יכולת להבין את הטקסט.
כמו כן, למכונה חייבת להיות יכולת לעקוב אחר הטיעון של המחבר, ולכן חייבת להיות לה יכולת הנמקה מסוימת.
בנוסף, חייב להיות לה ידע מקיף אודות העולם בכדי לדעת במה הטקסט דן - לכל הפחות, המכונה חייבת להכיר את כל העובדות שסביר שידע מתרגם אנושי ממוצע, בהתאם לרוח הדברים ולזמן בו נכתבו.
חלק מהידע הזה ניתן בתצורה של עובדות הניתנות לייצוג מפורש, אך חלקו אינו מודע וקשור באופן הדוק לגוף האדם: לדוגמה, ייתכן שמכונה תצטרך להבין איך אוקיינוס גורם לאדם להרגיש כדי לתרגם במדויק מטפורה מסוימת בטקסט.
כמו כן, עליה לבנות מודל הכולל את מטרותיהם, כוונותיהם ומצביהם הרגשיים של המחברים כדי לשחזר אותם במדויק בשפה חדשה.
כלומר, המכונה נדרשת למגוון רחב של מיומנויות אינטלקטואליות אנושיות, לרבות נימוק, ידע בריא ואינטואיציות העומדות בבסיס תנועה ותמרון, תפיסה ואינטליגנציה חברתית.
לפיכך, ההערכה היא כי תרגום מכונה היא בעיה AI-שלמה: תרגום מכונה עשוי לדרוש בינה מלאכותית חזקה כדי להגיע לרמת תרגום אנושית.
שברירות של תוכנה (Software brittleness), מתייחסת לקושי הגובר לתיקון מערכות מחשב ישנות הנחשבות כאמינות אך כושלות כאשר ניתנים להן מקורות מידע לא רגילים או שונים מהצפוי.
מערכות בינה מלאכותית קיימות יכולות לפתור גרסאות פשוטות מאוד ו/או מוגבלות של בעיות AI-שלמות, אך הן לא יכולות לפתור גרסאות של אותה הבעיה המוצגות בהכללה מלאה.
כאשר חוקרי בינה מלאכותית מנסים "להרחיב" את המערכות שלהם כדי להתמודד עם מצבים מורכבים יותר בעולם האמיתי, התוכנות נוטות להיות שבריריות יתר על המידה.
ללא ידע אנושי המתבטא בשכל ישר או בהבנה בסיסית של מצב, הן נכשלות כאשר מתחילות להופיע נסיבות בלתי צפויות מחוץ להקשר הבעיה המקורית.
כשבני אדם מתמודדים עם מצבים חדשים בעולם, הם נעזרים ביכולתם לדעת למה לצפות: הם מכירים את הדברים סביבם, יודעים מדוע הם שם, מבינים מה הם צפויים לעשות וכן הלאה.
הם יכולים לזהות מצבים חריגים ולהסתגל בהתאם.
למכונה ללא בינה מלאכותית חזקה אין כישורים אחרים עליהם ניתן להסתמך.
במאי 2022, DeepMind, חברת-בת של IBM פרסמה עבודה שבה תוארה הכשרה של מודל אחד לביצוע מספר דברים בו זמנית.
המודל, ששמו גאטו (Gato), יכול "לשחק אטארי, להוסיף כיתוב לתמונות, לשוחח, לערום קוביות בעזרת זרוע אמיתית של רובוט והרבה יותר, להחליט על סמך ההקשר האם להפיק טקסט, לחבר מומנטים של כוח, ללחוץ על כפתורים או להפיק קטעי קוד פנימיים אחרים".
AIM היא בורסת משנה של הבורסה לניירות ערך בלונדון, שהוקמה במטרה לאפשר לחברות קטנות ובינוניות, חברות הזנק וחברות צמיחה לגייס הון במהירות, עם מערכת רגולטורית גמישה יותר מאשר בשוק הראשי של הבורסה.
AIM החלה לפעול ב-19 ביוני 1995, היא החליפה שוק ניירות ערך קודם בשם Unlisted Securities Market, שהיה פעיל מאז 1980. בעת השקתה הבורסה כללה רק 10 חברות בשווי כולל של 82.2 מיליון ליש"ט ובסוף 1995 כבר נסחרו בה 121 חברות.
הבורסה גדלה במהירות תוך שנים ספורות, והפכה למוקד לגיוס הון על ידי חברות קטנות מכל רחבי העולם.
הפופולריות של AIM נבעה מהדרישות הנמוכות יחסית שהציבה לרישום.
החברות הנסחרות ב-AIM כפופות רגולטורית לבנק ההשקעות המשמש עבורן כיועץ ממונה - Nominated Advisers (המוכנה Nomad).
הוא זה שצריך לדאוג שהחברה מקיימת את חוקי ה-AIM ולא פוגעת בציבור המשקיעים.
בנוסף חברות נדרשות לפרסם דוחות כספיים כל חצי שנה ולא כל רבעון כמקובל ברוב הבורסות בעולם.
בורסת AIM זכתה לתנופה נוספת בעקבות חקיקת חוק סרבנס-אוקסלי ב-2002, חוק פדרלי של ארצות הברית שנחקק בעקבות מספר מקרים בהם חברות עסקיות ציבוריות קרסו במפתיע בשל אי-סדרים או מעילות שהובילו לדיווחים כספיים מטעים.
החוק מחייב בעלי תפקידים בחברות עסקיות להצהיר על קיום בקרות נאותות בארגון שיבטיחו דיווח כספי מדויק וימנעו מקרים של אי-סדרים או טעויות בהצגת מצב עסקי החברה כפי שמשתקף בדוחות הכספיים.
החוק הטיל עלות רגולטורית וכספית על חברות ציבוריות בארצות הברית וגרם לחברות רבות לבחור הנפיק ב-AIM במקום בבורסות בארצות הברית.
בתקופה זו, במשך שלוש שנים, יותר כסף גויס בהנפקות ראשונות בלונדון מאשר בניו יורק.
בדצמבר 2004 מספר החברות הרשומות בבורסת AIM הגיע ל-1,000, לאחר ש-324 חברות הונפקו בה במשך השנה.
בשנת 2006 הגיעה מספר החברות שהיו רשומות למסחר לשיא של כ-1,700, אולם במקביל גברה הביקורות של המשקיעים על הנפקה של חברות בעלות סיכון גבוה, סחירות נמוכה ברבות מהמניות וביצועים פושרים של החברות שנרשמו למסחר בלי היסטוריה מוכחת של הכנסות ורווח.
בתחילת 2007 הקשיחה הבורסה את התקנות הרגולטוריות שלה, והודיעה שתגביר את הענישה על חברות שלא יעמדו בתקנות החדשות.
התקנות גם נועדו להבהיר את תפקיד היועצים הממונים (ה-nomads), בפיקוח על חברות המונפקות בבורסה והקריטריונים לפיהם ניתן להפוך ל-Nomad הוקשחו.
באותה עת גם אימצה הבורסה את תקן הדיווח הכספי הבין-לאומי (IFRS).
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 נמחקו מהמסחר ב-AIM מאות חברות עקב עלויות הרישום וסחירות נמוכה.
בתחילת 2014 היו כ-1,000 חברות רשומות למסחר ב-AIM עם שווי שוק מצרפי של 81 מיליארד ליש"ט.
מתוכן 625 חברות (57%) היו בריטיות והיתר היו חברות בינלאומיות.
בשנת 2021, לראשונה מאז 2007, הייתה עלייה במספר החברות הרשומות בבורסה מ-819 ל-852.
FTSE AIM 100 Index - מדד הכולל את 100 החברות בעלות השווי שוק הגדול ביותר, שהרישום העיקרי שלהן הוא ב-AIM, שהושק ב-16 במאי 2005. הוא כולל חברות בריטיות ובינלאומיות.
המדד מעודכן מדי רבעון, והחברות המרכיבות אותו עשויות להשתנות בהתאם לנתוני שווי השוק בסוף פברואר, מאי, אוגוסט ונובמבר.
FTSE AIM UK 50 Index - מדד הכולל את 50 החברות הבריטיות בעלות השווי שוק הגדול ביותר, שהרישום העיקרי שלהן הוא ב-AIM, שהושק ב-16 במאי 2005. המדד מעודכן מדי רבעון, והחברות המרכיבות אותו עשויות להשתנות בהתאם לנתוני שווי השוק בסוף פברואר, מאי, אוגוסט ונובמבר.
FTSE AIM All-Share - מדד הכולל את כל החברות הרשמות בבורסה, שהושק ב-1997.
במשך השנים עשרות חברות ישראליות (או חברות זרות בבעלות ישראלית) הונפקו ונרשמו למסחר בבורסת AIM, כאשר בשנת 2005 לבדה נרשמו למסחר 20 חברות שגייסו כ-2 מיליארד שקל.
עם כי רוב החברות הישראליות נמחקו ממסחר, נמכרו או נסגרו בהמשך.
ב-2010 נותרו בבורסת AIM רק 17 חברות ישראליות, לאחר ש-23 אחרות נמחקו מהמסחר בה.
תחילה הונפקו או נרשמו למסחר ב-AIM בעיקר חברות טכנולוגיה מישראל, אך במהלך בועת נדל"ן, בתחילת המאה ה-21, הונפקו בה בשווי גבוה מספר חברות נדל"ן ישראליות שפעלו בעיקר במרכז ובמזרח אירופה.
הנפקת חברות ישראליות ב-AIM נפסקה לאחר שהחברות הישראליות שהנפיקו בשנות השיא הציגו לרוב תשואות גרועות.
רק כשליש מהחברות הצליחו להשיג למשקיעים בהנפקה תשואה חיובית.
בין החברות שנרשמו למסחר ב-AIM היו:
דמאטק - החברה הישראלית הראשונה שהונפקה ב-AIM בדצמבר 1995, לפי מחיר של 75 פני למניה וגייסה כ-6 מיליון דולר.
דמאטק יצרה אזיקים אלקטרוניים, צמחה במהירות וב-2000 עברה להיסחר ברשימה הראשית של בורסת לונדון.
ב-2008 נמכרה לקרן ההשקעות הפרטית פרנסיסקו פרטנרס תמורת 80 מיליון דולר.
כשנתיים לאחר מכן היא נמכרה לתאגיד התעשייה האמריקאי 3M תמורת 230 מיליון דולר.
ב-2017 נמכרה החברה לקרן ההשקעות אייפקס פרטנרס תמורת 200 מיליון דולר.
באטמ תקשורת מתקדמת - החברה הישראלית השנייה שהונפקה ב-AIM, ביולי 1996, וגייסה 12.5 מיליון דולר, לפי שווי שוק של 60 מיליון דולר.
בהמשך ביצעה הנפקה נוספת ועברה להיסחר ברשימה הראשית של בורסת לונדון.
אמבלייז - החברה הישראלית השלישית שהונפקה ב-AIM, באוקטובר 1996, וגייסה 18 מיליון דולר לפי שווי שוק של 160 מיליון דולר, עוד לפני שהיו לה הכנסות משמעותיות, זאת על בסיס פוטנציאל הטכנולוגיה שפיתחה להזרמת מדיה.
בשיא בועת הדוט-קום גייסה 400 מיליון דולר אולם החברה כשלה לבסוף מבחינה עסקית והפכה לשלד בורסאי.
חברת בת של אמבלייז, אורקה אינטראקטיב (Orca Interactive), גם הונפקה ב-AIM, באוקטובר 2004, לפי שווי שוק של 63 מיליון דולר, אך נמכרה 3 שנים אחר כך תמורת 21 מיליון דולר.
חברה נוספת, קי-בי (KI-BI), בה השקיע אמבלייז גם הונפקה ב-AIM ב-2005, אחר כך רכשה אמבלייז את השליטה בחברה, מיזגה לתוכה פעילות של חברה אחרת אותה רכשה (ויקון), שגם נסגרה לאחר מספר שנים.
חברה בת שלישית של אמבלייז, אדמיינד, גייסה 28 מיליון דולר לפי שווי של כ-90 בפברואר 2005, אך החברה נקלע לקשיים ושנתיים אחר כך נכסיה נמכרו תמורת 5.5 מיליון דולר בלבד.
חברה רביעית בבעלות אמבלייז, ויז'ואל דיפנס, גייסה במרץ 2005 35 מיליון דולר לפי שווי של 86 מיליון דולר.
בסך בכל גייסה אמבלייז וחברות הבת שלה כ-700 מיליון דולר ב-AIM בשנים 1996–2005.
פילת טכנולוג'יס אינטרנשיונל - חברת בת של קבוצת פילת למיון והערכה של עובדים, שעסקה בפיתוח תוכנה לניהול ואבחון עובדים.
היא הונפקה ב-AIM בדצמבר 1996 וגייסה 3.6 מיליון דולר לפי שווי שוק של 25 מיליון דולר.
פילת טכנולוג'יס התפתחה להיות בית תוכנה שעסק בפיתוח והפצת תוכנות למגזרים שונים, בין השאר פיתחה תוכנה לניהול שידורים דיגיטליים עבור קבוצת סקיי הבריטית.
תוכנה זו נמכרה אחר כך לחברות שידורי טלוויזיה אחרות והוחלט לפצל את פעילותה לחברה חדשה, שגם הונפקה ב-AIM בפברואר 2002, בשם פילת מדיה גלובל.
פילת מדיה נמכרה בינואר 2014 תמורת כ-100 מיליון דולר.
אחר כך מוזגה עם המתחרה שלה חברת סינטק מדיה (SintecMedia), שנמכרה באפריל 2016 תמורת 400 מיליון דולר.
דורי מדיה גרופ - חברת הפקות ישראלית, גייסה ב-AIM, במרץ 2005, 6 מיליון דולר לפי שווי שוק של 41 מיליון דולר.
לידקום - חברה שעסקה בהקמה והניהול של רשתות סלולריות ברחבי העולם, הונפקה באפריל 2005 וגייסה 17 מיליון דולר, לפי שווי שוק של 58 מיליון דולר.
לידקום נמכרה לחברת טק מהינדרה ב-2014 תמורת 240 מיליון דולר.
אמפייר אונליין - חברה שעסקה בשיווק אתרי אינטרנט העוסקים בהימורים והוקמה על ידי נעם לניר ביוני הונפקה לפי שווי שוק של מיליארד דולר וגייסה כ-225 מיליון דולר, שהייתה ההנפקה הראשונית הגדולה ביותר של חברה ישראלית.
ההנפקה כללה הצעת מכר של 175 מיליון דולר, שכ-45 מיליון דולר מתוכה עברו ללניר מיד במזומן.
פעילות ההימורים של "אמפייר און ליין" נמכרה תמורת 48 מיליון דולר בלבד בדצמבר 2006, והחברה שינתה את שם החברה ל"ליוורמור השקעות".
"ליוורמור השקעות" עסקה בהשקעות בנדל"ן, בקרנות גידור ובקרנות השקעה פרטיות.
טלמסג' - חברת תוכנה ישראלית שהונפקה ב-AIM באוגוסט 2005. באוגוסט 2016 נמחקו מניות החברה ממסחר בבורסה של לונדון, בעקבות הצעת רכש.
גילת טלקום - הונפקה באוגוסט 2005 וגייסה 8 מיליון דולר לפי שווי של 30 מיליון דולר.
שווי כמעט כפול מהשווי בו נסחרה באותה עת בבורסה של תל אביב.
מיד לאחר ההנפקה עלה מחיר מנית גילת סאטקום בבורסת לונדון, אך עד סוף 2006 איבדה החברה כמחצית משוויה, אחרי שדיווחה כי התוצאות השנתיות שלה אינן בהתאם לציפיות השוק.
במאי 2008, בעלת השליטה בחברה, חברת סאטקום מערכות, פרסמה הצעת רכש במחיר הנמוך ב-30% ממחיר המניה בעת ההנפקה והיא נמחקה מהמסחר.
אטלס נכסים - חברת נדל"ן שהייתה בשליטת "ליוורמור השקעות" של נועם לניר ו"אלרן השקעות של גדי ודורי דנקנר, הונפקה בפברואר 2006, ובפברואר 2008, השלימה רישום כפול גם בבורסת ורשה.
דלק גלובל ריל-אסטייט (DGRE), חברת בת של דלק נדל"ן שהתמחתה בשוק הנדל"ן המניב במערב אירופה, שהונפקה ביולי 2007. מחיר המניה שלה ירד ב-80% תוך שנתיים והיא נמחקה מהמסחר בעקבות הצעת רכש.
המועצה האוסטרלית-ישראלית לענייני יהדות היא קבוצת שדלנות אוסטרלית.
היא אחראית על ענייני האוכלוסייה היהודית-אוסטרלית.
הארגון מנוהל על ידי קולין רובינשטיין, שהיה בעבר מרצה למדעי המדינה באוניברסיטת מונש.
ל-AIJAC שיתוף פעולה עם מפלגת הלייבור האוסטרלית והמפלגה הליברלית של אוסטרליה.
בנוסף, היא פועלת בשיתוף פעולה עם ארגונים יהודיים כגון קרן קיימת לישראל (קק"ל), ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים (WUJS) והוועד היהודי-האמריקאי (AJC).
המועצה האוסטרלית-ישראלית לענייני יהדות הוקמה בשנת 1974 על ידי רוברט ("בוב") זבלוד ואיסדור מג'יד, כתוצאה מאיחוד של 2 הארגונים ההוצאה לאור האוסטרלית-ישראלית (Australia-Israel Publications, בקיצור: AIP) והמכון האוסטרלי לענייני יהודים (Australian Institute of Jewish Affairs, בקיצור: AIJA).
בינואר 2000, AIJAC ניהלו קמפיין מוצלח נגד סיורו המתוכנן של מכחיש השואה דייוויד אירווינג ומתחו ביקורת על עיתון מקומי שנתן במה לעמדותיו.
AIJAC גם תמכו במלחמה העולמית בטרור ובמעורבות אוסטרלית באפגניסטן ובעיראק.
ב-2005, AIJAC שיבחו את תוכנית ההתנתקות.
בכירים ברשות הפלסטינית מתחו ביקורת על פעילותה של AIJAC ועל אופן ניהול הארגון.
עלי קזאק, ששימש כראש הנציגות הכללית הפלסטינית באוסטרליה, טען כי AIJAC ניסתה למנוע סיקור ענייני של הסכסוך הישראלי-פלסטיני בתקשורת האוסטרלית.
המועצה גם ספגה ביקורת על פעילותה לכאורה בזירה הפוליטית והתקשורתית באוסטרליה.
אנטוני לוונשטיין, עיתונאי יהודי אוסטרלי, מתח ביקורת חריפה על AIJAC בטענה שהיא מפעילה לחץ על רשויות השידור הציבוריות באוסטרליה, בפרט על ABC ו-SBS.
AK-74 (קיצור מרוסית: Автомат Калашникова образца 1974 года - רובה אוטומטי קלשניקוב מודל 1974), המוכר גם בשם קלשניקוב (רבים מבטאים "קלאצ'ניקוב", באופן מוטעה, או בקיצור: "קלאץ'"), הוא רובה סער מתוצרת סובייטית העושה שימוש בתחמושת בקליבר 5.45 מ"מ.
הרובה הוא גרסה מחודשת של רובה הסער AK-47, שההבדל ביניהם הוא במעבר מקוטר 7.62x39 מילימטר ל־5.45x39 מילימטר.
הרובה משמש את הכוחות המוטסים הרוסים שכן הקת הוחלפה לקת מתקפלת וחלקי העץ של הרובה הוחלפו בפלסטיק חזק.
כמו AK-47, גם AK-74 פותח בידי מיכאיל קלשניקוב.
הרובה הופיע לראשונה בשימוש מבצעי בשנת 1979, בעת ששימש את הכוחות הסובייטיים במלחמת אפגניסטן.
הרובה נמצא עד היום בשימוש נרחב בצבאותיהן של מדינות ברית המועצות לשעבר.
דגמים שונים של הרובה יוצרו גם בבולגריה, בגרמניה המזרחית וברומניה.
ל-AK-74 פותחו דגמים אחדים, ובהם:
AKS-74 - דגם עם קת מתכת מתקפלת, בעיקר לשימושם של כוחות מוטסים.
AK-74U - גרסה מקוצרת, למעשה גרסת קרבין, עם קת מתקפלת.
AK-74M - גרסה מתקדמת של הרובה, שייצורה החל בשנת 1991.
הדגם AK-74M היווה בסיס לסדרת AK-100 של הרובה, שנועדה בעיקר לייצוא.
סדרה זו כוללת את הדגמים הבאים:
מחליף בצבא רוסיה את הדגם AKS-74U.
AK-107, בקליבר 5.45 מ"מ ו-AK-108 בקליבר 5.56 מ"מ, שניהם עם מערכת רתיעה מאוזנת, שמקורה ברובה AEK-971, לצמצום הרתיעה ועליית הלוע.
בסוף שנות ה-80 פותח דגם בולפאפ של רובה סער OC-14 המכונה "גרוזה" - סערה, שנקודת המוצא לתכנונו הייתה הדגם AKS-74U.
אורך כולל: 720 מילימטר, 720 מילימטר (לפי הדגם)
אורך קנה: 240 מילימטר, 415 מילימטר (לפי הדגם)
עיצוב: בולפאפ המבוסס על AKS-74U, שילוב עם מטול 40 מ"מ מסוג GP-25 כשלשניהם הדק אחד המעביר בין מטול לרובה בדומה להעברה של M-16 מאוטומטי לחצי-אוטומטי.
בנוסף יש אפשרות הרכבה של כוונה אופטית X4 ומשתיק קול
כוונת: כוונת הדומה לכוונת הסטנדרטית של M-16 עם מפצה, המשמשת גם כידית.
בנוסף לכוונת ידית יש כוונת מתקפלת קדמית לירי מטולים.
דגם זה נמצא בכמויות מוגבלות בשימוש הספצנאזים השונים, הכוחות המיוחדים של רוסיה.
AJAX (ראשי תיבות של Asynchronous JavaScript And XML) היא טכניקה ליצירת יישומי רשת אינטראקטיביים המבוססים על קוד המורץ במסגרת דף HTML בודד, ולא כיישום מרובה דפים, כמקובל בסביבת ה-Web.
מטרתה העיקרית של הטכניקה היא שיפור חוויית המשתמש והאצת מהירות הטעינה של דפי האינטרנט, מאחר שהיא מאפשרת לעדכן רק חלקים מבוקשים בדף האינטרנט, ללא צורך לטעון את הדף כולו מחדש במחשבו של המשתמש.
מטרה זו מושגת באמצעות יצירת תקשורת והחלפת מידע בין מחשב הלקוח לשרת דפי האינטרנט באמצעות קוד JavaScript.
כלומר, האינטראקטיביות של יישומי AJAX מושגת באמצעות קוד המורץ בצד-הלקוח, זאת בניגוד לשימוש טהור בטכנולוגיות כמו PHP ו-ASP, שבהן הקוד מורץ בצד-השרת, וללקוח מגיע דף HTML סטטי, ולא יישום מלא.
באופן זה נמנעת תקשורת מיותרת בין הלקוח לשרת, מופחת העומס בצד השרת ונפח המידע החוזר על עצמו אשר נשלח ללקוח פוחת.
כאשר משתמשים ב-AJAX עדיין יש צורך בטכנולוגיית צד-שרת כמו PHP או ASP, אלא שבמקום לשלוח דף HTML שלם, נשלח ללקוח רק המידע, והלקוח מפרש את המידע ומציג אותו למשתמש.
בנוסף למשמעות כראשי תיבות, השם Ajax הוא שמו באנגלית של גיבור המיתולוגיה היוונית איאס.
טכניקת AJAX משתמשת בשילוב של טכנולוגיות קיימות:
XHTML (או HTML) ו-CSS לסימון ועיצוב מידע.
שפת JavaScript למימוש הלוגיקה של היישום, לגישה אל השרת ולאינטראקציה עם המשתמש על ידי מניפולציה של ה-DOM.
אובייקט XMLHttpRequest להחלפת נתונים עם השרת באופן אסינכרוני.
בסביבות עבודה אחדות של AJAX ובסיטואציות מסוימות, נעשה שימוש בתגית iframe במקום באובייקט XMLHttpRequest להחלפת מידע עם שרת האינטרנט.
JSON ו-XML משמשים לרוב כפורמט להעברת נתונים מהשרת, ולעיתים גם אליו.
כל פורמט אחר יפעל גם כן, כולל HTML או CSV ("טבלאות" טקסט המופרדות על ידי פסיקים).
כמו DHTML, LAMP, או SPA, גם AJAX אינה טכנולוגיה כשלעצמה, אלא מונח שמתייחס לשימוש בקבוצת טכנולוגיות יחדיו.
למעשה, כבר מופיעות טכנולוגיות נגזרות/מורכבות שמבוססות באופן ממשי על AJAX.
כן - רינדור ה-HTML מושג באמצעות KHTML.
תיבת החיפוש, המופיעה במסך של אתר זה, מבוססת על AJAX - בעת התחלת הקלדתה של מילה לחיפוש, מוצגים למשתמש שמות ערכים המתחילים באותיות שהוקלדו, בהתאם למידע שנצבר בשרתי ויקיפדיה ובהתאם לאותיות שהוקלדו, באופן המאפשר למשתמש לבחור את הערך המתאים לו, או להמשיך ולהקליד.
הדבר מתבצע ללא טעינה מחדש של הדף, אלא על ידי שליחה של האותיות שכבר הוקלדו, קבלת רשימת מילים מהשרת באופן א-סינכרוני מפעולת המשתמש, והצגת רשימת התוצאות למשתמש.
מילוי טפסים ארוכים: כאשר משתמש מתבקש למלא טופס והשדות קשורים אחד לשני בקשרי גומלין, ניתן לממש קשרי גומלין אלה בגוף הטופס.
דוגמה: אם נסמן שם מדינה תיפרס לפנינו לבחירתנו רשימת הערים שבה.
עדכון רציף של המידע המוצג, ללא צורך לרענן דף אינטרנט בכל פעם.
כך למשל כאשר מנהלים שיחה בפורום ניתן לראות תגובות מיד כשהן מועלות על האתר.
סקרי דעת קהל ודירוגים: התוכנה מקצרת את זמן הפעולה, כך שמצטמצם זמן המתנת הגולשים והיענותם גדלה.
התרעה על טעויות: מאפשר למשתמשים לגלות מיידית טעויות ולא להקליד נתונים מחדש (למשל: אם שם משתמש כבר קיים במערכת, תתקבל התרעה מיידית).
השלמה אוטומטית של טקסטים: בעת הקלדת הטקסט המערכת מזהה מילים מוכרות ומשלימה אותן אוטומטית.
לדוגמה: במנוע החיפוש של גוגל.
תפקוד לחצן ה-Back של הדפדפן יכול להיפגע
השהיית הרשת (network delay) יכולה לגרום לבעיית שימושיות
קושי בתאימות לתקני נגישות (כגון WAI)
עומס על בסיס הנתונים (במקום שאילתה אחת, תבוצע שאילתה על כל גישת AJAX)
ALD (ראשי תיבות: Adrenoleukodistrophy; בכתיב עברי: אדרנולויקודיסטרופיה) היא מחלה תורשתית של מערכת העצבים המועברת בין אם לבנה (האם אינה חולה במחלה, אלא היא נשאית שלה).
המחלה פוגעת בעיקר בגברים בגיל הנעורים, ורק לעיתים נדירות מתגלה אצל נשים.
היא מאכלת את שכבת המיאלין העוטפת את סיבי העצב (בדומה לטרשת נפוצה) על ידי מספר חומרים שומניים רוויים - חומצה קרוטית (C-26) ו-Lignoceric acid) C-24) הנמצאים אצל חולי ALD בכמות הגדולה פי ארבעה מאשר אצל אדם בריא.
זכר חולה יכול להיות מאובחן במחלה עם מעורבות מוחית (אדרנולוקודיסטרופיה מוחית או בקיצור CALD), מעורבות חוט השדרה (אדרנומיאלונורופתיה או בקיצור AMN) ו/או מעורבות בלוטות יותרת הכליה (primary adrenocortical insufficiency).
"השמן של לורנצו" הוא סרט קולנוע המבוסס על מקרה אמיתי, של ילד חולה ALD שהוריו, ללא השכלה רפואית, הצליחו למצוא טיפול להאטת המחלה.
הדיאגנוזה מבוססת על ממצאים קליניים ועל זיהוי של שרשראות ארוכות מאוד של חומצות שומן (very long-chain free fatty acid; VLCFA) בסרום.
בדיקת MRI תראה חריגות בחומר הלבן.
במרכזים רפואיים מסוימים ניתן גם לבדוק הימצאות של הגן הפגום.
כ-1 מכל 42,000 בנים מאובחן כנושא ALD בתאחיזה ל-X.
הצורה הנפוצה ביותר של ALD היא בתאחיזה ל-X, כלומר הגן הפגום מועבר על כרומוזום X.
גן זה נמצא ב-Xq28 והמחלה מתאפיינת בהצטברות יתר של שרשראות ארוכות מאוד של חומצות שומן, שאלו חומצות שומן המורכבות משרשראות של 24-30 פחמנים.
הגן האחראי ל-ALD התגלה ב-1993, והחלבון שאותו הוא מקודד שייך למשפחת חלבוני העברה, והוא לא אנזים.
לא ברור כיצד רמה גבוהה של שרשראות ארוכות מאוד של חומצות שומן גורמת לאיבוד מיאלין.
הגן (ABCD1) מקודד לחלבון המעביר חומצות שומן לפראוקסיזום, אברון שבו עוברות חומצות השומן חמצון בטא.
גן פגום גורם להצטברות של שרשראות ארוכות מאוד של חומצות שומן.
ALD אוטוזומלי קשור לגנים: PEX1, PEX5, PEX10, PEX13, ו-PEX26.
התנוונות נירולוגיות הולכת ומחמירה הופכת את סיכויי ההישרדות לנמוכים.
מתים מן המחלה שנה עד עשר שנים לאחר הופעת הסימפטומים.
כיום נחקרות מספר שיטות לטיפול במחלה בהן שמן לורנצו, השתלת מח עצם וריפוי גני.
ALGOL (קיצור של ALGOrithmic Language) היא משפחה של שפות תכנות פרוצדורליות שפותחה החל מאמצע שנות ה-50 של המאה ה-20.
השפה כללה תכונות חשובות רבות לראשונה, ובהן:
המושג של "בלוקים" של קוד, כולל אפשרויות לקינון של בלוקים, והגבלה של תחום ההכרה (Scope) של משתנים
שתי דרכים שונות להעברת פרמטרים לפרוצדורה – By Value (כמו בשפת C) ו-By Name
קריאה רקורסיבית של פרוצדורות – לראשונה בשפת תכנות אימפרטיבית ולא פונקציונלית
מערכים בגודל משתנה שמוקצים על המחסנית
ALGOL הפכה כמעט מיד עם פרסומה לסטנדרט בפועל של תיאור אלגוריתמים, כפסאודו קוד.
והשפיעה בצורה מכרעת על התחביר של רובן המוחלט של השפות האימפרטיביות שנוצרו אחריה, כדוגמת פסקל.
למעשה, רוב שפות התכנות הנמצאות בשימוש נרחב כיום הן צאצאיות ישירות או עקיפות שלה.
דוגמאות לצורות תחביר שנכנסו ב-ALGOL ונכנסו לשפות רבות הן סימון =: עבור פעולת השמה, והפרדה בין פקודות על ידי נקודה ופסיק.
ALGOL סבלה משימוש מועט בתעשייה, נשארה בתפוצה מוגבלת יחסית (בעיקר באירופה), והוחלפה לבסוף על ידי צאצאיותיה.
ל-ALGOL היו מספר גרסאות שזוהו על פי השנה בה נוצרו.
הגרסה הראשונה, ALGOL 58 הייתה תוצאה של ועדה בינלאומית של מדענים אמריקאים ואירופאים.
השפה החדשה ניסתה להתמודד עם סוגיות שעלו בשימוש בשפת פורטרן הוותיקה יותר.
ALGOL 60 משנת 1960 הוכרזה שנתיים אחר כך והפכה לניב הנפוץ ביותר של ALGOL.
ALGOL 60 הייתה שפת התכנות הראשונה ששימשה את המחשב הראשון שהותקן בטכניון בחיפה.
בין היתר כיוון שהשפה הייתה דלה בטיפוסים ובמבני נתונים, לא אפשרה הגדרה של מבני נתונים חדשים, ולא הגדירה פקודות לכתיבה או קריאה מאמצעי קלט/פלט חיצוניים, בשל החשש שזהו תחום תלוי-חומרה מדי.
מאפיין זה הקשה על כתיבת תוכניות כך שיהודרו על מערכות שונות.
כמו כן, יצרני המחשבים והתכנה הבולטים באותה תקופה, ובעיקר IBM, לא השקיעו בקידומה של ALGOL, עקב ההשקעה בשפות מתחרות כמו PL/I (שנכשלה לבסוף)
בשנת 1968 פורסמה גם ALGOL 68, שתמכה בהגדרה של מבני נתונים מורכבים, שבה call-by-reference החליף את call-by-name שב ALGOL 60, ושהייתה למעשה שפה חדשה מבחינות רבות.
ALGOL 68 תוכננה בצורה נוחה למשתמש, אך הייתה קשה למימוש (כתיבת מהדר) יעיל, והוצגה בפורמט לא קריא, וגם היא לא זכתה לתפוצה רחבה, אך השפיעה רבות על תכנונן של שפות תכנות שהופיעו אחריה.
דוגמה לפרוצדורה בשם Absmax המחשבת את הערך המוחלט המקסימלי במטריצה a דו-ממדית בגודל n על m.
הערך מוחזר במשתנה y שמיקומו במטריצה נתון על ידי המשתנים i ו-k.
רובה סער קלשניקוב מודל 1947 או בקיצור AK-47, המוכר גם בשם קלשניקוב (בעגה: קלאצ'ניקוב, או בקיצור: קַלַאץ'), הוא רובה סער מתוצרת סובייטית, העושה שימוש בתחמושת בקליבר 7.62 מ"מ מזרחי (7.62x39 מ"מ).
הקלשניקוב הוא רובה סער זול מאוד ונוח לתפעול, ונחשב לרובה הסער הנפוץ והפופולרי ביותר בעולם, עם 70 עד 100 מיליון יחידות שיוצרו.
על אף שהנשק המקורי פותח בשנות ה-40 של המאה ה-20, צבאות, מיליציות וארגוני טרור רבים משתמשים בו גם בתחילת המאה ה-21. בנוסף מדינות רבות פיתחו חיקויים לרובה, בהן ישראל, שפיתחה את רובה ה"גליל".
על פי נתוני הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, הצבא הרוסי אחסן במחסניו 17 מיליון יחידות של הקלשניקוב, נכון לשנת 2013.
הרובה תוכנן על ידי מיכאיל קלשניקוב, שהיה מפקד טנק בצבא האדום במלחמת העולם השנייה.
לאחר שהטנק שלו נפגע הוא נאלץ לצאת ממנו, ולהגיע בכוחות עצמו למקום בטוח.
במהלך הלחימה הרגלית הזאת הבין כמה חסר רובה אוטומטי לצבא האדום, בשעה שהגרמנים עושים שימוש מוצלח וקטלני בתמ"ק האוטומטי שלהם (ה-MP40 שמייסר) וברובה הסער המתקדם שלהם MP44, אשר שימש מקור השראה ל-AK-47. בעת שהחלים מפציעתו בבית חולים צבאי קרא ספר על פיתוח רובים וכלי-ירייה, והחל לתכנן את הרובה האוטומטי שלו.
על פי גרסה אחרת, מיכאיל קלשניקוב תכנן את הרובה בו בעת ששכב במיטתו בבית החולים והתאושש מפצעיו.
מאוחר יותר סיפר, שהתכונה החשובה ביותר לדעתו ברובה היא היופי.
הרובה אומץ על ידי הצבא האדום בשנת 1949. מאוחר יותר עבר הרובה שינוי מהמודל הראשוני (שפותח ב-1946), אשר כיום כמעט ואינו מצוי, למודל המשופץ, אשר הוא המוכר והידוע, והוא המיוצר עד היום.
גם הדגם השני עבר שיפור, הנקרא AKM , קלשניקוב משודרג, שתוכנן בשנות החמישים ונכנס לשירות הצבא האדום בשנת 1959. הרובה המשודרג היה אמין יותר, מדויק יותר, קל יותר מקודמיו, ונפוץ אף הוא, עד היום.
ההבדל העיקרי בין דגם ה-AK לבין ה-AKM הוא באופן הייצור: ה-AK יוצר באמצעות כרסום מגוש מתכת יחידי ואילו ה-AKM יוצר באמצעות כיפוף וקיפול של לוח מתכת, מה שתרם לחיסכון במשקל.
בשנת 1974 עבר הרובה שדרוג נוסף, הנושא את השם AK-74, בקליבר שונה של 5.45X39 מ"מ, וממנו נפוצו נגזרות רבות, כמפורט מטה.
על בסיס רובה הקלשניקוב פותח אף רובה הצלפים, הדרגונוב בקליבר 7.62X54R מ"מ, ששימש קודם לכן את רובה המוסין נגאן.
למרות קוטר הקליע הזהה לשל ה-AK, זהו כדור מוארך יותר המיועד לשמש כתחמושת צליפה ומקביל בביצועיו לכדור ה-7.62x51 מ"מ נאט"ו.
הוגה ומפתח הדרגונוב היה סרגיי גאברילוביץ'.
רובה הצלפים נראה כקלשניקוב מוארך ביותר עם קת מותאמת צליפה ומחסנית קצרה.
כמו כן פותחו עשרות, אם לא מאות דגמים של כלי נשק המבוססים על הקלשניקוב, בשל אמינותו הגבוהה.
בשנת 2009 במסגרת חגיגות יום ההולדת התשעים של מיכאיל קלשניקוב, הוענק לו פרס גיבור הפדרציה הרוסית על ידי נשיא רוסיה, דימיטרי מדבדב.
באוקטובר 2011 הודיע משרד ההגנה הרוסי כי לא ירכוש עוד רובים מדגם AK-47.
הקלשניקוב מצטיין באמינות גבוהה ובעמידות רבה.
אף על פי שבעת פיתוחו היה קל וקצר מרובי התקופה, חסרונו הגדול הוא משקלו הרב (בערך 4 ק"ג לאחר ריקון), דיוק לא גבוה וחוסר התאמה לאביזרים מערביים מודרניים, היות שלא תוכנן להתאים אליהם - בעיות שנפתרו חלקית, מכיוון שישנם מתאמים ופותחו גרסאות קלות יותר ומדויקות יותר לרובה.
עם השנים נוצרו לו גרסאות נוספות (קת מתקפלת תחתונה, צידית, מקוצר, קליבר 5.56 מ"מ ועוד).
הקלשניקוב הוא רובה הסער הנפוץ ביותר בעולם ומלבד המספר העצום של רובי AK-47 שנפוצו בעולם, מספר רב של מדינות (בייחוד בגוש המזרחי) ייצרו חיקויים של הקלשניקוב ורובי סער המבוססים עליו.
אחד מהם הוא רובה הסער הישראלי גליל, שמבוסס על גרסה פינית של הקלשניקוב המוכרת בשם Valmet, אך ישנם חיקויים של ממש הנושאים את שם המותג "קלשניקוב" ובנויים באופן זהה, אף על פי שהם מיוצרים באופן פיראטי.
לפני מותו, עבד קלשניקוב על רשימת הפטנט על הרובה והפסקת ייצורו הפיראטי, אשר לטענתו, פוגע באמינות ובמוניטין של הרובה.
בגלל תפוצתו הרבה ומחירו הזול, הגיע הקלשניקוב למספר רב של קבוצות גרילה וארגוני טרור, והרובה הפך מזוהה עמם.
רוב הכוחות המערביים מעדיפים את סדרת ה-M16 האמריקאית על שלל גרסאותיה ורובים אירופאים כגון G36 ,FAMAS ,שטייר AUG ו-SA80, המדויקים בהרבה.
הרובה היה מרכזי כל כך במהפכה המוזמביקית, עד כדי שהוא מופיע בדגל מוזמביק.
כמו כן, לפי התפיסה וזיהויו עם ארגוני טרור, הוא מופיע אף בלוגו החזבאללה.
מותאם להרכבת קת עץ ובעל ציפוי כרום.
AKS-47 - מתאפיין בקת מתכת מתקפלת-מטה, דומה לרובה הגרמני ה-MP40. נישא בעיקר על נגמ"ש ה-BMP-1, כמו גם על ידי כוחות מזוינים.
זוהי בעצם גרסת הקרבין של הקלשניקוב, עם קת מתקפלת.
AKMS 7.62x39 מ"מ - דגם מתקפל של ה-AKM, הנישא בעיקר על ידי כוחות מוטסים וצנחנים.
RPK 7.62x39 מ"מ - דגם כבד, למעשה מקלע קל, בעל קנה ארוך.
בשנת 1974 עבר הרובה שדרוג מהותי, כאשר הקליבר שלו הוחלף ל-5.45X39 מ"מ, בדגם AK-74. גם לדגם זה פותחו נגזרות רבות.
AK-101 (רובה סער) ו-AK-102 (קרבין), שניהם בקליבר המקובל במדינות המערב 5.56x45 מ"מ נאט"ו.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 פותח דגם בולפאפ של רובה סער OC-14 המכונה "גרוזה" - סערה, שנקודת המוצא לתכנונו הייתה הדגם AKS-74U.
כיוון שפלטפורמת ה-AK הפכה לנפוצה עד מהרה בקרב מדינות הגוש המזרחי, מדינות רבות החלו לפתח נגזרות משלהן לרובה, חלקן נראות ומתפקדות באופן כמעט זהה לרובה המקורי אך נבדלות ממנו במספר מאפיינים.
ברשימה זו יוצגו הבולטות שבהן.
PM MD-63/65 - נגזרת של ה-AKM שיוצרה ברישיון ברומניה הקומוניסטית.
שם הגרסה הוא ראשי תיבות מרומנית של Pistol Mitralieră model 1963/1965. המתפס התחתון מבין מתפסי הרובה כולל ידית הסתערות קבועה עשוית עץ, ובכך הוא נבדל מה-AKM.
MPi-KM ו- MPi-KMS-72 - גרסאות של ה-AKM שיוצרו ברישיון בגרמניה המזרחית.
רובה סער סוג 56 - העתק כמעט זהה לחלוטין של ה-AK-47 המקורי תוצרת סין העממית.
מיוצר על ידי חברת נורינקו.
מבין הגרסאות הזרות לרובה, זוהי למעשה הגרסה הנפוצה ביותר, ונמצאת עד היום בשימוש מדינות רבות וארגוני טרור וגרילה.
KL-7.62mm - העתקה איראנית של הסוג 56 הסיני, שהגיע לאיראן מסין בכמויות במהלך מלחמת איראן-עיראק.
KLS עם קת קבועה, KLF עם קת מתקפלת כלפי מטה, ו-KLT עם קת מתקפלת הצידה.
Zastava M70 - העתק לא חוקי של הרובה שיוצר על ידי חברת הנשק היוגוסלבית זאסטווה.
הגיע גם לידי אש"ף ונמצא בשימוש פעיל ברשות הפלסטינית.
AK-63 ו-AMD-65 - נגזרות הונגריות.
בעוד שה-AK-63 הוא העתק של ה-AKM (אם כי יקר יותר לייצור ותיקון, עקב תוספת של רכיבים נוספים), ה-AMD היא גרסת קרבין שנועדה לשימוש כוחות צנחנים וכוחות מיוחדים.
RK 62 - גרסה פינית של ה-AK המקורי שעיצובה היווה מקור השראה לפיתוח רובה הגליל הישראלי.
מצר - העתק מצרי של ה-AKM.
שימש את הצבא המצרי במלחמת יום כיפור.
הערה: המדינות הללו לא קיימות כיום.
ה-AK-47 הוא אולי רובה הסער הנפוץ ביותר בעולם.
ה-AK-47 מופיע אף במספר דגלים של מדינות וארגונים צבאיים (כמו בדגל של חזבאללה).
בתפישה המערבית, הרואה את ארצות הברית ונאט"ו כ"טובים" ואת ברית המועצות וגרורותיה כ"רעים", ה-AK-47 זכה לתדמית של "הרובה של הרעים" והופיע שלא בטובתו בצורה זו בסרטי קולנוע ובמשחקי מחשב רבים (כגון Counter-Strike, Call of Duty: Black Ops, Uncharted ).
עם זאת, עמידותו הרבה (גם לבוץ, לחות ושהייה מתחת למים) ותפוצתו הנרחבת גרמו לכך שהוא היה בשימוש גם בקרב כוחות מיוחדים של מדינות המערב, ובפרט יחידות קומנדו הפועלות בעורף האויב וכן בקרב יחידות קומנדו ימי.
מספר מדינות, בהן ישראל, אף פיתחו וייצרו חיקויים ל-AK-47 או רובים המבוססים עליו ועל נגזרותיו.
ALH 84001 (גבעות הלן 84001) הוא מטאוריט שהתגלה בגבעות הלן שבאנטארקטיקה ב-27 בדצמבר 1984 על ידי קבוצת ציידי מטאוריטים אמריקנית השייכת לפרויקט "ANSMET" (מראשי תיבות: חיפוש מטאוריטים באנטארקטיקה).
בעת חשיפתו מסתו עמדה על 1.93 ק"ג ומסתבר כי הוא הגיע ממאדים.
הסלע נחשב על פי התאוריה לאחד מחלקיה העתיקים ביותר של מערכת השמש, שהתגבש מנוכחות של סלע מותך לפני 4.5 מיליארד שנה.
בהתבסס על ניסיונות חוזרים ונשנים לזהות מאין הגיע המטאוריט, התברר שהוא נוצר כנראה במאדים והוא מקורב בתכונותיו לקבוצת מטאוריטים אחרים אשר הגיעו ממאדים.
על פי התאוריה הסלע זועזע ונשבר על ידי התנגשות או כמה התנגשויות מטאוריטים על פני השטח של מאדים לפני כ-3.5 עד 4.0 מיליארד שנה, אך עדיין נשאר על כוכב הלכת.
לאחר מכן הוא נופץ ונזרק מפני השטח של מאדים על ידי התנגשות נפרדת שקרתה לפני כ-15 מיליון שנה.
הוא התנגש לבסוף בכדור-הארץ לפני כ־13,000 שנים.
תאריכים אלו נתגלו על ידי טכניקות תיארוכים רדיומטרים מגוונים כגון: סמריום-ניאודימיום (Sm-Nd), רובידיום-סטרונציום (Rb-Sr), אשלגן-ארגון (K-Ar) ופחמן 14.
ב-6 באוגוסט 1996 התפרסם ALH 84001 בשל ההכרזה על האמונה שהמטאוריט מכיל בתוכו עקבות חיים ממאדים, כפי שהתפרסם בכתב-העת "Science" על ידי ד"ר דייוויד מקיי מנאס"א.
באמצעות סריקת מיקרוסקופ אלקטרוני, התגלה במטאוריט מאובן שיכול להיות שרידו של חיידק.
המאובנים שנמצאו ב-ALH 84001 היו בקוטר של 20–100 ננומטר, בדומה למידה של ננו-בקטריה, אך קטנים יותר מכל יצור תאי בזמנו.
אם המטאוריט אכן איבן בתוכו צורות חיים, זאת תהיה העדות המוצקה הראשונה לקיומם של חיים חוצנים, במקרה שלא מדובר בזיהום שמקורו בכדור הארץ.
ההכרזה על אפשרות לצורות חיים חוצנים עוררה מחלוקות רבות בזמנה וגרמה לעניין רב בחיפוש על מאדים.
כאשר הכריזו על התגלית, רבים הניחו מיד כי המאובן הוא הראיה האמיתית הראשונה לחיים חוצנים.
התגלית כבשה כותרות ברחבי העולם ואף הניעה את הנשיא האמריקני ביל קלינטון להכריז על האירוע בהופעה טלוויזיונית רשמית.
מספר ניסויים לגילוי חומרים אורגניים בוצעו על המטאוריט ונתגלו חומצות אמינו והידרוקרבון פוליסיקליק ארומטי.
הוויכוח הסוער בנוגע לשאלה האם המולקולות האורגניות נוצרו על ידי תהליכים אי-ביולוגיים או על ידי זיהום הנובע ממגע עם הקרח האנטארקטי, עדיין נמשך.
ב-2006 עדיין התווכחו מומחים מסוימים על כך שהמיקרו-מאובנים לא מצביעים על חיים חוצנים, אלה על זיהום ביופילם ארצי.
עדיין לא נתגלתה הדרך שבה נוצרו תכונות המאובן, אך מאובן בעל תכונות זהות שוחזר במעבדה בהצלחה ללא התערבות ביולוגית.
אף על פי כן, העדויות לקיומה של הננו-בקטריה ממשיכות לצמוח, למרות הספקנות הראשונית (בהתבסס על הרעיון שהחלקיקים היו לא מספיק גדולים כדי להכיל RNA).
ממצאים אחרונים על ALH 84001 גילו, אף על פי שהסיכויים לכך נמוכים, שסלעי-מאדים כמו ALH 84001 היו יכולים למעשה בעבר הרחוק להעביר חיים ממאדים אל כדור-הארץ.
כ-1 עד 10 מיליון מטאוריטים מגיעים ממאדים בפחות משנה, וכ-10 סלעי-מאדים אשר שוקלים יותר מ-100 גרמים בתוך 2–3 שנים.
משערים כי נבגי בקטריות ואורגניזמים המתגוררים בסלע יכולים לשרוד בחלל כ-5 שנים, מה שאומר שהעברת חיים מן מאדים אל כוכב הלכת שלנו היא אפשרית בתאוריה.
אם האטמוספירה של מאדים בתקופת החיים אשר התחילה בכדור-הארץ הייתה כפי שהיא היום, הישרדות והתרבות של כל צורת חיים באשר היא לאחר הגעתה אל כדור-הארץ תהיה אף יותר חסרת שחר.
סביר להניח שסביבתה הטבעית של צורת החיים תהיה שונה לחלוטין מזו שעל כדור-הארץ.
למאדים יש אטמוספירה הקטנה בהרבה מזו שבפסגת הר האוורסט, ומכילה כמות מועטה בלבד של מים.
צורת חיים שהתפתחה לשרוד בתנאים כאלו תגלה שאוויר צפוף וטמפרטורות גבוהות כמו שעל כדור-הארץ יהיו רעילות עבורה.
אפילו אנטארקטיקה לא כה קרה כמו מאדים.
שוער כי ALH 84001 נוצר בתקופה שמים ככל הנראה התקיימו על מאדים.
בנוסף, האטמוספירה של כדור-הארץ באותה התקופה הייתה ברובה נטולת חמצן.
מטאוריטים אחרים אשר יש להם סממנים ביולוגים פוטנציאלים היו פחות מעניינים מכיוון שהם לא נוצרו ממאדים "הרטוב".
ALH 84001 הוא המטאוריט היחיד שנאסף מתקופת זמן זו.
בספטמבר 2005 הציג וויקי האמילטון מאוניברסיטת הוואי שבמנואה אנליזה בנוגע למקורו של ALH 84001 בשימוש בנתונים מספינות החלל של "מדדי מאדים הגלובליים" (Mars Global Surveyor) ו"אודיסיאת מאדים" (Mars Odyssey) שחגות סביב מאדים.
על פי האנליזה, אאוס צ'סמה שבקניון ואליס מארינריס הוא ככל הנראה מקורו המדויק של המטאוריט.
"נקודת ההונאה", מותחן מאת דן בראון, מתייחס בנושא המרכזי לגילוי מטאוריט בו נתגלו מאובנים של צורת חיים בדומה ל-ALH 84001.
הסרט "קונטקט", שיצא לאקרנים ב-1997 ומבוסס על מותחנו של קרל סייגן, כולל בתוכו קטעים על הכרזתו של הנשיא ביל קלינטון בנוגע לקיומם האפשרית של מאובנים ממאדים.
הקטע הזה הוצא מהקשרו כדי להתאים לעלילת הסרט.
קטעים אלה הובילו לביקורות מצד ממשל קלינטון.
ALARM (ראשי תיבות של: Air Launched Anti-Radiation Missile; מאנגלית: טיל נגד קרינה המשוגר מהאוויר) הוא טיל נגד קרינה בריטי שייעודו העיקרי הוא השמדת מערכות מכ"ם של האויב למטרת דיכוי הגנה אווירית.
הוא נמצא בשימוש חיל האוויר המלכותי הבריטי וחיל האוויר המלכותי הסעודי.
הטיל הוא מסוג "שגר ושכח" ובעל יכולת ייחודית של "שוטטות" (loitering).
כאשר הטיל משוגר במוד "שוטטות" או כאשר מכ"ם המטרה כבה לאחר השיגור, הטיל פותח מצנח וצונח לאיטו עד שמכ"ם המטרה נדלק, ואז ניצת מנוע הטיל בשנית והטיל טס לעבר המטרה עד לפגיעה.
ב-1978 הציג חיל האוויר המלכותי הבריטי את דרישותיו לטיל נגד קרינה:
שימוש בטיל לא ידרוש כי המטוס יוקדש תמידית למשימות דיכוי הגנה אווירית, ולא ידרוש את התקנתם של חיישנים מיוחדים על המטוס לצורך ביצוע משימות דיכוי הגנה אווירית.
את הטיל ניתן יהיה לשגר ממטוס הטס במהירות גבוהה ובגובה נמוך מאוד מחוץ לטווח מערכות ההגנה האווירית של האויב.
הטיל צריך להיות קטן וקל דיו כדי שמטוס טורנדו IDS שיועד לביצוע משימות דיכוי הגנה אווירית יוכל לשאת מספר רב של טילים מסוגו, ושמטוס טורנדו IDS שיועד למשימות תקיפה או סיור יוכל לשאת מספיק טילים מסוגו לצורך הגנה עצמית.
משרד ההגנה הבריטי קיבל הצעות לטיל נגד קרינה חדש בסוף 1982; BAe דיינמיקס הציע את ה-ALARM, בעוד שטקסס אינסטרומנטס חברה ללוקאס אירוספייס והציעה את ה-AGM-88 הארם.
מחלוקת התעוררה בין משרד ההגנה הבריטי שהעדיף את ה-ALARM מתוצרת BAe דיינמיקס הבריטית לבין משרד האוצר שהעדיף את טיל ה"הארם" הזול יותר.
ב-29 ביולי 1983 הכריז מזכיר ההגנה מיכאל הסלטין על בחירה ב-ALARM.
על פי הערכות, ההזמנה הראשונית הייתה לכ-750 טילים עבור חיל האוויר המלכותי הבריטי, כאשר הטילים הראשונים היו צפויים להמסר ב-1987.
פיתוח מנוע הטיל הייחודי, בעל יכולת "בערה-שוטטות-בערה", היה באחריות "רויאל אורדנס".
התכנון של רויאל אורדנס למנוע בעל מאפיינים כאלו, שכונה "נות'ץ'" (Nuthatch; מאנגלית: דבקן, סוג של ציפור), היה מורכב.
בתחילת 1986 התחוור ל-BAe כי "רויאל אורדנס" נתקלת בקשיים באספקת מנוע הטיל והיא החלה לבחון חלופות.
ביולי 1987, BAe, שעד אז הפכה לבעלת "רויאל אורדנס", החליפה את ה-"נות'ץ'" במנוע בעל סיכון נמוך יותר שתוכנן על ידי ביירן-כמי (Bayern-Chemie).
עלות העסקה הוכפלה מ-200 מיליון לירה שטרלינג ל-400 מיליון לירה שטרלינג ותאריך המסירה נדחה ל-1990.
שימוש בטילי ALARM נעשה בעימותים הבאים:
השימוש המבצעי הראשון ב-ALARM נעשה במלחמת המפרץ, ב-1991. דווח כי במהלך המלחמה נורו 121 טילי ALARM.
מאחר שהטיל מטפס לגובה רב לאחר השיגור לפני שהוא צולל לעבר המטרה, דווח כי במספר מקרים חשבו בשגגה אנשי צוות אוויר של כוחות הקואליציה, שלא הכירו את הטיל ומאפייניו הייחודיים, כי מדובר בטיל קרקע-אוויר ששוגר לעברם.
דווח כי במבצע כוח מאוחד ב-1999 ניסו מטוסי טורנדו ECR של הלופטוואפה, מטוסי F-16 "ויילד ויזל" של חיל האוויר האמריקני ומטוסי EA-6B פראולר של הצי האמריקני להשמיד עמדת מכ"ם סרבית באמצעות טילי "הארם".
דווח כי לאחר כמעט 100 ניסיונות נפל, נקרא חיל האוויר המלכותי הבריטי, והמכ"ם הושמד באמצעות טיל ALARM יחיד, הודות ליכולת ה"שוטטות" שלו.
אקאי (AKAI) היא חברה יפנית למוצרי צריכה אלקטרוניים.
החברה, שנוסדה בשנת 1929 בשם "Akai Electric Company Ltd" (חברת אקאי אלקטריק בע"מ),יושבת כיום בסינגפור.
החברה נמצאת בבעלות התאגיד הסיני "Grande Holdings" שמחזיק גם במותגים היפניים לשעבר Nakamichi ו־Sansui.
המותג Akai brand משמש למוצרי מדבקה המיוצרים על ידי מפעלים שונים במזרח הרחוק.
מוצרי החברה כוללים מכשירי הקלטה אודיו מבוססי סלילים (reel-to-reel), טיונרים, נגני קלטות, מגברים, מכשירי וידאו ורמקולים .
מוצרים רבים של חברת Akai נמכרו בארצות הברית במותג Roberts, כ־A&D ביפן וכ־Tensai במערב אירופה.
בתחילת שנות התשעים הוגבל שיווק מוצרי האודיו של החברה אך ורק לשווקים בארצות הברית ובמערב אירופה.
בשנת 1984 הקימה החברה חטיבה חדשה בשם Akai Electronic Musical Instruments Corporation או Akai Professional שפתחה ויצרה מכשירים אלקטרוניים בשם שיצרה, בין השאר, דוגמים אלקטרוניים ( samplers) ומערכות רב-ערוציות לאולפני הקלטה.
בשנת 2004 נרכשה החברה על ידי Grande Group שחילצה את החברה מפשיטת רגל.
באותה שנה נמכרה חטיבת Akai Professional Musical Instrument לג'ק אודונל מארצות הברית, הבעלים של חברת Numark ולחברת מוצרי האודיו corporation Alesis.
כל מהמוצרים של חברות אלה משווקים כיום תחת המותג Numark Industries .
בתחילת 2003 החל שיווק מחודש של מוצרי צריכה אלקטרוניים תחת המותג AKAI שיוצרו על ידי חברת Samson את מוצרי AKAI מיבאת לארץ קבוצת "המילטון".
AKB48 היא להקת בנות יפנית.
הלהקה הוקמה על ידי יאסושי אקימוטו באקיהברה שבטוקיו בשנת 2005.
הלהקה נקראת על שמו של רובע אקיהברה (או בקיצור אקיבה) שבטוקיו, שבו ממוקם אולם המופעים של הלהקה.
על פי ספר השיאים של גינס זוהי להקת הפופ הגדולה בעולם.
עד אביב 2022 הוציאה הלהקה כ-60 סינגלים ו-11 אלבומי אולפן.
הסינגל "Halloween Night" שיצא בשנת 2015 הגיע לראש מצעד הפזמונים יפני.
הלהקה הפכה לתופעה פופולרית מאוד ביפן.
שלושה עשר הסינגלים האחרונים של AKB48 נכנסו היישר למקום הראשון במצעד היפני.
בשנת 2017 הפכה AKB48 ללהקת הבנות המצליחה ביותר מבחינת מספר האלבומים שמכרה, ושנה לאחר מכן טיפסה למקום השני במכירות אלבומים מקרב כלל המוזיקאים היפנים.
ב-20 באוקטובר 2023, החברה הוותיקה יוקי קאשיוואגי הודיעה על סיום עבודתה ב AKB48, במהלך הופעה בת 3 ימים של הלהקה, Nippon Budokan .
קאשיוואגי קיימה את הופעת הסיום שלה ב-16 במרץ 2024 ב-Pia Arena MM ועזבה את AKB48 באפריל.
מצעד הבילבורד ג'פאן הוט 100 פורסם לראשונה בפברואר 2008, RIAJ Digital Track Chart פורסם לראשונה באפריל 2009.
AK-12 (בשם המקורי שלו - АК-200) הוא רובה רוסי שתוכנן במפעל לנשק קל בעיר איז'בסק על ידי צוות שבראשו עומד ולדימיר זלובין.
הרובה תוכנן משנת 2010 עד שנת 2011 והוצג לראשונה בשנת 2012. הרובה הוא בעצם גרסה חדישה של ה-AK-47 שתוכנן ומיוצר באותו מפעל.
פיתוח הנשק החדש בוצע ביוזמה מיוני 2011 בהנהגתו של המעצב הראשי של מפעל איז'מש באיז'בסק, ולדימיר זלובין על בסיס ההתפתחויות בעשר השנים הקודמות.
בשנת 2011 הושלמה ההרכבה והחלה בדיקת אב הטיפוס הראשון של רובה הסער קלשניקוב מהדור החמישי בשם AK-12. הנשק הוצג לראשונה בינואר 2012. המדינה לא סיפקה תמיכה בפיתוח מקלע חדש בגלל מספרם המופרז של הקלשניקובים הישנים, שהיו במחסנים, בסך הכל יותר מ־17 מיליון.
ב-2 ביוני 2012, בסולנצ'ונגורסק, ערך המעצב הראשי של איז'מש, ולדימיר זלובין, מצגת של ה־AK-12 בפני קבוצת העבודה הבין-מחלקתית של הוועדה הצבאית-תעשייתית, שכללה נציגי משרד ההגנה, משרד הפנים ושירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.
על פי תוצאות מבחני הירי, חברי הוועדה ציינו כי המקלע מתנהג בצורה יציבה יותר בעת הירי מאשר במבחני הדורות הקודמים: רתיעה ונסיגה בעת ירי מתפרץ כמעט לא הורגשה.
בין 27 ביוני ל-1 ביולי 2012 בעיר ז'וקובסקי בשטח מתחם התחבורה והתערוכה "רוסיה" התקיים הפורום הבינלאומי השני "טכנולוגיות בהנדסת מכונות", שם תוכננה הצגתו הרשמית של AK-12.
בשנת 2012 הוצע המקלע לצבא במסגרת תערוכת רטניק במקום רובה ה־AK-107 שתוכנן בעבר למכרז.
יחד עם זאת, מעצבי איז'בסק לא הספיקו ליצור גרסה בקוטר 7.62 × 39 ורובה סער AK103-3 בעיצוב ישן הוצג עבור מחסנית זו.
כתוצאה ממבחנים שבוצעו התברר מיד שהמקלע החדש איבד משמעותית מאמינותו, כשהפסיד בשלב הראשון ממש למתחרה הראשי — רובה הקוברוב A-545. החוזה להמשך פיתוח הושלם עם מפעל דגטיארב והיה צורך להמשיך בפיתוח AK-12 באופן יזום.
בשנת 2014, במבחני מדינה ליעילות הרובה, למרות מספר שיפורים משמעותיים, ההיסטוריה חזרה על עצמה: רובי הסער A-545 ו־A-762, לאחר שינויים, הומלצו לייצור סדרתי ולניסויים צבאיים בעוד שהרובים AK-12 ו־AK103-3 נשלחו לעיבוד מחודש מכספי היזם.
מפעל איז'מש עצמו עצמו אורגן מחדש כחלק מקונצרן קלשניקוב בשנת 2014 עם החלפת המנכ"ל והמנהלים האחרים.
ההנהלה החדשה, לאחר שהעריכה את מספר "חבלי הילדות" באב-טיפוס וההבדל בטכנולוגיות הייצור, קיבלה החלטה בעלת רצון עז לנטוש את הפרויקט לטובת פיתוח רובה AK400 בהנהגתו של המעצב הראשי החדש סרגיי אורז'ומצב.
לטענת היצרן, הליקויים תוקנו וגם יכולת הייצור הוגדלה משמעותית ועלות הייצור הופחתה.
למעשה, במקום לתקן את האב-טיפוס שהוצג בעבר הוצע דוגמה לפיתוח רובים אוטומטיים.
יחד עם זאת, בניגוד לפרויקט AK-400, ב־AK-12 החדש, כל החלק המכני של הנשק עוצב מחדש וכבר אינו דומה במראהו ל־AK-74M.
המטרה העיקרית של העיצוב המחודש הייתה להגביר את הדיוק בכל מצבי הירי תוך שמירה על אמינות העבודה וייצורו.
ב־29 בינואר 2018 אומץ ה־AK-12 על ידי כוחות היבשה, חיל הצנחנים והנחתים הרוסיים והחל ייצור סדרתי.
בדצמבר 2020 נקלט בשירות הכוחות המיוחדים של המודיעין הצבאי.
ALT הוא האלבום ה-13 של להקת הרוק המתקדם הבריטית, ואן דר גראף ג'נרייטור.
האלבום יצא לאור ב-25 ביוני 2012. באלבום יש רק שירים אינסטרומנטליים.
פיטר האמיל - גיטרות, קלידים
יו בנטון - עוגב, גיטרת בס, דוושות בס
ALSA הוא שלד תוכנה חופשית ומבוססת קוד פתוח המופצת תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, ומספק ממשק תכנות יישומים למנהלי התקנים של כרטיסי קול.
בנוסף ALSA מהווה רכיב בליבת לינוקס.
מטרות ALSA הבסיסיות הן הגדרה אוטומטית של כרטיסי קול, וטיפול נוח במערכות מרובות התקני קול.
מספר שלדי תוכנה כגון JACK משתמשות ב-ALSA כדי לאפשר ביצוע עריכת קול ברמה גבוהה.
פיתוח ALSA החל בשנת 1998 בהובלת ירוסלב קיסלה, כמנהל התקן לכרטיס הקול Gravis Ultrasound.
התוכנה פותחה בתאימות ללינוקס אך הופצה בנפרד מליבת לינוקס.
בשנת 2002 הוכנסה התוכנה לליבה בגרסאות 2.5 שלה.
בגרסה 2.6 הוסרה OSS קודמתה ו־ALSA הפכה לברירת המחדל, אך הושארה תאימות לאחור ל-OSS.
AJS Review הוא כתב עת מדעי של החברה למדעי היהדות (Association for Jewish Studies, ובראשי תיבות - AJS).
בכתב העת מתפרסמים באופן שוטף מאמרים מדעיים וביקורות ספרים בקשת רחבה של תחומים במדעי היהדות: חקר הטקסט המקראי, חקר טקסטים רבניים כמו ספרות השו"ת, היסטוריה של עם ישראל בעת העתיקה ובעידן המודרני, אמנות וספרות.
כתב העת מודפס בהוצאת הספרים של אוניברסיטת קיימברידג', ה-Cambridge University Press, והוא פונה לקהל האקדמי ברחבי העולם.
בכרכי כתב העת מוקדש דרך קבע מדור לסיקור המגמות האחרונות בחקר והוראת מדעי היהדות, וסקירת פרסומים בתחום זה.
AK-630 היא מערכת הגנה אקטיבית (CIWS) אוטומטית ימית סובייטית מבוססת תותחים, המותקנת על ספינות ומשמשת בעיקר להגנה בפני טילים נגד ספינות ונשק מונחה אחר, אולם ניתן לעשות בה גם שימוש התקפי נגד ספינות אחרות ומטוסים, מוקשים ימיים ומטרות לאורך חופים.