tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
בימי ממשל נרנדרה מודי בהודו תומכים במחנה הימני מעלים אצבע מאשימה נגד מה שקורים "נקסליזם העירוני" המיוצג על ידי עיתונאים, עורכי דין, פעילי זכויות אדם ומתנגדים לשלטון מקרב תושבי ערים החשודים בקשרים ואהדה למחתרות המאואיסטיות.
האנשים החשודים ב"נקסליזם עירוני" היו יעד לחיפושים בבתיהם ולמעצרים ומאסרים ללא משפט למשך עד שישה חדשים, בהתאם לחוק למניעת פעילויות בלתי חוקיות (Unlawful Activities Prevention Act).
Naxos Records (נקסוס רקורדס) היא חברת תקליטים שמתמקדת בהוצאה של מוזיקה קלאסית.
החברה נוסדה ב-1987 ובסיסה בהונג קונג.
החברה נוסדה על ידי קלאוס היימן , מוזיקאי גרמני שהתיישב בהונג קונג במהלך שנות ה-80. בתחילתה קלאוס רצה שהחברה תגדיל את נתח השוק שלה על ידי מחירים זולים והקלטות של תזמורות ממזרח ומרכז אירופה.
לאחר מכן, החברה התמקדה בהעברת מוזיקה של תקליטים עם הקלטות היסטוריות שפגו זכויות היוצרים שלהן לדיסקים, ומיוחד בתחום האופרה (עם זמרים כגון אנריקו קארוזו, אמליטה גאלי-קורצ'י וטיטה רופו).
בשנות ה-90 החברה החלה להתרחב לז'אנרים מוזיקליים נוספים: מוזיקה סינית, ג'אז, מוזיקת עולם ורוק אנד רול מוקדם.
כמו כן, החברה פיתחה שותפויות עם תזמורות שונות (ביניהן התזמורת הסימפונית של בורנמות', תזמורת סיאטל והתזמורת הפילהרמונית של באפלו).
בשנת 2013 העלתה החברה לאינטרנט כל הקטלוג שלה, כך שיהי ניתן להאזין לו תמורת דמי מנוי.
החברה עדיין מציבה את עצמה ככזו שמאפשרת האזנה למלחינים וזאנרים פחות ידועים.
ב-2008 הקימה החברה מטה באירופה, בעיירה פוינג בבוואריה.
נקסין הוא קישור בין-זוגי חלבוני המונע ממיקרוטובולים (מיקרו-צינוריות) בשכבה החיצונית של האקסונמות לנוע זה ביחס לזה; אלמלא הנקסין, חלבוני הובלה שלפוחיתיים כמו דינאין היו מפרקים את מבנה האקסונמה.
בביולוגיה מולקולרית, אקסונמה (Axoneme) היא מבנה שלד התא המבוסס על מיקרו-צינוריות המהווה את הליבה של הריסון או השוטון, שנמצאים על תאים, אורגניזמים ומיקרואורגניזמים רבים כדי לספק תנועה.
האקסונמה היא שלד של האברונים הללו, והנקסין הוא המבנה החלבוני המייצב את המיקרו-צינוריות שלה.
נקע של מפרק גליל-מסרק הוא מקרה של פגיעה ברקמת החיבור בין כף הרגל לאחת מאצבעות כף הרגל.
במקרה שהפגיעה היא בחיבור כף הרגל עם הבוהן הפגיעה מכונה "בוהן דשא (turf toe)".
הפציעה נפוצה בעיקר אצל ספורטאים המשחקים על מגרש המכוסה בדשא מלאכותי, והיא נפוצה ביותר אצל שחקני פוטבול.
לעיתים קרובות הפגיעה מתרחשת כאשר מישהו או משהו נופל על גב כף הרגל בזמן שהברך וקצות אצבעות הרגליים נוגעות בקרקע.
הבוהן נעה בצורה לא טבעית, וכך המפרק נפגע.
בנוסף, נעלי ספורט עם סוליות גמישות מאוד בשילוב סוליות ש"תופסות את הדשא" עלולות לגרום לפגיעה בבוהן, אך הפציעה יכולה להתרחש גם על אצבעות הרגליים הקטנות יותר.
אף על פי שהפציעה נפוצה בעיקר בקרב שחקני פוטבול, היא נפוצה גם אצל שחקני כדורגל, כדורסל, כדורעף, רוגבי וטאקוונדו.
זו הסיבה המרכזית לכך שרוב הספורטאים מעדיפים לשחק על משטח דשא טבעי, מכיוון שהוא רך יותר.
הפציעה יכולה להיות מתישה עבור ספורטאים מענפי ספורט רבים הזקוקים להאיץ, לשנות כיוון במהירות או לקפוץ.
השימוש באצבעות הרגליים אינו אפשרי בתהליך הריפוי.
מכיוון שבהונות הרגליים הכרחיות לדחיפה נכונה בעת האצה, יש לצמצם כמעט את כל הפעולות האתלטיות הללו.
נעילת נעל עם סוליה קשיחה ומדרס יעזרו למזער את הנזק למפרק.
מומלץ להשתמש בתרופות אנטי דלקתיות ובפיזיותרפיה.
זמן ההחלמה הוא בין שבועיים לחודש, אך המצב עלול להחמיר באם הפגיעה לא מטופלת.
נקסיום הייתה כת אמריקאית, שעסקה בסחר במין, עבודות כפייה וסחיטה באיומים, תוך כדי התחזות לחברה המספקת שירותי שיווק רשתי והתפתחות אישית.
בתחילת 2018, נעצרו מייסד "נקסיום" קית' רניירי והשחקנית האמריקאית אליסון מאק שהייתה פעילה מרכזית בכת, והוגש נגדם כתב אישום באשמה לסחר מיני, אישים אחרים הקשורים לכת או חברים בה הואשמו אף הם בפשעים פדרליים אחרים.
לפני שקית' רניירי הקים את נקסיום, הוא הקים מיזם עסקי בשם "Consumers Buyline".
המיזם של רניירי הסתבך במהרה והתובע הכללי של ניו יורק האשים את רנייה בכך שהוא מנהל הונאת פירמידה.
בעקבות כך, החליט רניירי לחתום על מסמך בו הוא מכחיש כל עוולה שגרם לאדם כלשהו אבל במקביל הסכים לשלם קנס בסך הכל 40,000 דולרים.
ב-1998 הקימו רניירי וננסי זלצמן את נקסיום, חברת פיתוח אישי המציעה חבילות למגוון טכניקות לשיפור עצמי, רניירי טען כען כי "הדגש העיקרי של התוכנית היא לגרום לאנשים לחוות יותר שמחה בחייהם".
כבר ב-2003 נרשמו לשיעורי הארגון כ-3,700 אנשים, בהם סטיבן קופר, מנכ"ל חברת האנרגיה אנרון, איש העסקים הקנדי-יהודי אדגר ברונפמן ובנותיו קלייר ושרה ברונפמן, השחקניות האמריקאיות גרייס פארק ולינדה אוונס ואף אנה כריסטינה פוקס, בתו של נשיא מקסיקו לשעבר, ויסנטה פוקס ועוד מספר אנשים.
טענות למאפייני כת של החברה
ב-2003 תבעה נקסיום את מכון רוס בטענה כי התבצעה הפרת זכויות יוצרים בגין פרסום קטעי תוכן מתוך המדריך שלהם בשלושה מאמרים שנכתבו ופורסמו על ידי חוקר הכתות ריק אלן רוס ופורסמו באתר האינטרנט שלו.
רוס העלה באתרו לצד הפרסומים הערכת פסיכיאטר שכינה את המשטר של הארגון כ"שטיפת מוח".
באוקטובר 2003, פרסם המגזין "פורבס" מאמר ביקורתי על נקסיום ורניירי.
על פי המגזין ואניטי פייר, בנקסיום ציפו לסיקור חיובי, והיו מוטרדים במיוחד מדבריו של ברונפמן, שאמר ל"פורבס" כי הוא מאמין שנקסיום היא כת, וכי הוא מוטרד מ"ההשקעה הרגשית והפיננסית" של בנותיו קלייר ושרה ברונפמן בארגון.
בשנת 2006 פרסם פורבס מאמר על האחיות ברונפמן, בו צוין כי נטלו מסגרת אשראי להלוואת 2 מיליון דולר לארגון, הניתנות לפירעון באמצעות אימונים אישיים והתייעצויות טלפוניות עם זלצמן.
מאמר אחר שפורסם ב"פורבס", בשנת 2010, דן בכישלונות של השקעות ועסקאות נדל"ן של האחיות ברונפמן, שנעשו בעצתו של רניירי.
באותה עת גם עיתון העסקים הישראלי, "גלובס", ביקש את תגובתו של אדגר ברונפמן למעורבות בנותיו בכת כביכול, אך הוא הכחיש ואמר: "הכל בולשיט".
בנוסף דיווח העיתון "ניו יורק פוסט" כי הוא מחזיק סרטון מ-2009, המציג את רניירי מדבר עם קבוצת נשים החברות בארגון, שהתעמתו עמו לפני שעזבו את הקבוצה, והוא אמר להם בתגובה: "כבר קרה שדאגתי למותם של אנשים בגלל אמונותי - או בגלל אמונותיהם".
בשנת 2006, בעקבות עזיבתה של השחקנית הקנדית קריסטין קרוק את "נקסיום" זמן קצר לאחר הצטרפותה, נסעה זלצמן לוונקובר שבקנדה וגייסה את השחקנית האמריקנית אליסון מאק., מאק נשארה והפכה לפעילה בכת, ואף שכנעה את הוריה ללמוד חלק מהקורסים שהציעה חברת הקש של הכת.
ב-2011 עברה מאק לשכונת קלפיטון פארק שבניו יורק כדי להיות קרובה לבסיס הראשי של הכת באולבני.
בשנת 2008, על פי החשד, האחיות ברונפמן לחצו על סטיבן הרביטס, איש אמונו של אביהן, לבקש מתובע מחוז אלבני דייוויד סוארס, מושל ניו יורק אליוט שפיצר, והתובעת הכללית של ניו ג'רזי אן מילגרם, להתחיל בחקירות פליליות בנוגע לגורמים ועיתונאים המבקרים את פעילות הארגון.
על פי הדיווחים, נקסיום שמרה תיקים עם מידע על סוארס, שפיצר, היועץ הפוליטי רוג'ר סטון והסנאטור האמריקאי צ'אק שומר, בארגז במרתף ביתה של ננסי זלצמן.
נקסיום פיתחה לעצמה מוניטין של רדיפה אגרסיבית אחרי מבקרים ועריקים שעזבו את שורותיה, כולל שימוש בהתדיינות משפטית כדי להעניש את מבקריו של רניירי, הארגון או שיטות האימון שלו.
ביוני 2017, דיווח העיתונאי החוקר פרנק פארלאטו אודות דומינוס אובססיבוס סורוריום - DOS (Dominus Obsequious Sororium), "אחוות סודית" שהחלה בשנת 2015 במסגרת נקסיום, שבה החברות נקראו שפחות.
טענותיו של פארלאטו חוזקו על ידי מאמר שנכתב לאחר מכן, באוקטובר 2017, בניו יורק טיימס.
נציגי אכיפת החוק טענו כי חברי הכת נאלצו להיות חלק ממעגל של עבדות מינית.
שרה אדמונדסון, שחקנית קנדית, סיפרה כי עזבה את נקסיום לאחר שמאק הכניסה אותה לאחווה הסודית במרץ 2016, בביתה באלבני.
אדמונדסון טענה כי המשתתפות בטקס החניכה, עמדו בעירום, כשהן מוחזקות על ידי מאק ושלוש נשים נוספות, והרופאה הקשורה לארגון, דניאל רוברטס, הטביעה חותם על גופן באמצעות אזמל מנתחים.
ב-15 בדצמבר 2017 שודרה בתוכנית התחקירים "20/20", ברשת ABC, כתבת תחקיר שכללה ראיונות עם חסידי נקסיום לשעבר, כולל אדמונדסון וקתרין אוקסנברג, שטענה כי בתה נמצאת בסכנה בגלל הארגון.
כמה חברים לשעבר דיווחו על ניצול כלכלי ומיני בידי מנהיגי נקסיום.
במרץ 2018 רניירי נעצר והוגש נגד כתב אישום בהאשמות הקשורות לארגון, בהם סחר במין, קשירת קשר לסחר במין וקשירת קשר לביצוע עבודת כפייה, הוא נעצר במקסיקו והוחזק במעצר בניו יורק לאחר שהתייצב בבית המשפט הפדרלי שבפורט וורת' בטקסס.
בכתב האישום נטען כי רניירי אילץ לפחות אישה אחת לקיים איתו יחסי מין, אישה שאילצה את חברות הכת לעבור את טקס ההטבעה המסורתי של הכת.
הפרקליט, ריצ'רד דונוג טען כי רניירי "יצר חברה סודית של נשים שקיים איתן יחסי מין, הטביע עליהן את ראשי התיבות של שמו ואף סחט אותן באיומים שישחרר את המידע האישי והרגיש ביותר שלהן".
זמן קצר לאחר מעצרו של רניירי פשטו כוחות המשטרה על ביתה של ננסי זלצמן.
ב-20 באפריל 2018, נעצרה גם אחת מבכירות הארגון, השחקנית אליסון מאק והוגש נגד כתב אישום עם האשמות דומות לאלו של רניירי.
לטענת התובעים, מאק גייסה נשים לחברה של רניירי ואז לכת עצמה ואף אילצה אותן לקחת לקיים יחסי מין עם רניירי.
עוד נטען כי מאק היא הבכירה ביותר בארגון לאחר רניירי.
פחות משבוע לאחר מכן, מאק שוחררה בערבות של 5 מיליון דולרים והוחזקה במעצר בית עם הוריה בקליפורניה.
ב-4 במאי הודה רניירי באשמה.
ביולי 2018, קלייר ברונפמן שוחררה בערבות של 100 מיליון דולר, לאחר שנעצרה במסגרת החקירה של הכת.
ב-30 בספטמבר 2020, היא נידונה ל-81 חודשי מאסר על חלקה בפעילות הכת, ברונפמן הודתה בהאשמות נגדה.
במרץ 2019, הודתה גם זלצמן באשמת קשירת קשר למעשה פלילי, וכן בקשירת קשר לסחיטה.
עוד באותו החודש הודתה מאק גם באשמת סחיטה.
ביוני 2021 נידונה מאק ל-3 שנות מאסר.
המשפט הפדרלי של רניירי החל ב-7 במאי 2019. וב-19 ביוני 2019 הוא הורשע בסחיטה באיומים, בסחר בנשים ובעבודות כפייה, הלבנת כספים ואחזקת חומרים פורנוגרפיים פדופיליים.
באוקטובר 2020, הוא נידון ל-120 שנות מאסר.
בינואר 2020 הוגשה בניו יורק תביעה פדרלית נגד רניירי וכ-14 ממקרוביו על ביצוע ניסויים פסיכולוגיים בלתי חוקיים על חברי הכת והתעללות פיזית, רגשית וכלכלית בהם.
נקסואוטפירוס (שם מדעי: Nexuotapirus) הוא סוג נכחד של מפריט פרסה ממשפחת הטפיריים, אשר חי באמריקה הצפונית בין האוליגוקן למיוקן שלפני 30.8 עד 20.4 מיליון שנה מזמננו.
הסוג תואר ב-1998 בידי החוקר האמריקאי L.B Albright והוא כולל 2 מינים: Nexuotapirus marslandensis, אשר הועבר מהסוג הקרוב Miotapirus ו-Nexuotapirus robustus, אשר קודם לכן סווג כמין של פרוטפירוס (Protapirus).
המאובנים שלו התגלו בדרום ארצות הברית באזור טקסס ואורגון.
מרבית השרידים היו של חלקי לסתות וגולגולת.
לטפיר זה היה מבנה לסתות ייחודי והקשר בינו לטפירים החיים אינו בולט ישר, מאחר שהוא היה אחד מהקדומים שבבני הקבוצה והזכיר מעט גם את ראשוני הסוסיים וקרוביהם כמו הפלאותריום.
היה זה אוכל צמחים עגלגל שחי כנראה ביערות של דרום ארצות הברית עד שנכחד במשך המיוקן, אולי כתוצאה משינויי אקלים.
בין התכונות הפרימיטיביות של הסוג נכללים מבנה חריצי של הטוחנות ומבנה צר יותר של השיניים המצרות ככל שמתקרבים לבסיס הלסת.
כמו כן היה לו חוטם מגודל אך קצר יחסי ומבנהו פחות דמה לזה של חדק והיה בעל קרבה יחסית ללסתות, כך שהיה שונה יחסית מהטפירים החיים בעלי החדק.
למעשה מספר חוקרים כלל אינם רואים בו טפיר אמיתי.
נקסט ויז'ן מערכות מיוצבות בע"מ, המוכרת בשם המקוצר נקסט ויז'ן, היא חברה ציבורית ישראלית, העוסקת בייצור מערכות צילום מיוצבות, לכלים קרקעיים ואוויריים, לשימושים צבאיים ואזרחיים.
החברה נוסדה באפריל 2009 על ידי בוריס קיפניס (CTO) וחן גולן (יו"ר).
ביוני 2010 הצטרף לחברה מיכאל גרוסמן, המשמש כמנכ"ל החברה.
אחד המשקיעים בחברה בתחילת דרכה הוא עמירם לוין.
משקיע נוסף, יוסי סנדלר, הוא דירקטור בחברה.
ביוני 2021 גייסה החברה כ-113 מיליון ש"ח והפכה לחברה ציבורית, שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בספטמבר 2025 גייסה החברה 400 מיליון דולר.
על פי דיווח החברה לבורסה לניירות ערך בתל אביב הכנסות החברה עלו ב-32% ל-37 מיליון דולר ברבעון השני של 2025
החברה מפתחת ומייצרת מערכות צילום מיוצבות, המותקנות בכלים קרקעיים ובעיקר בכלים אוויריים כגון כטמ"מים ורחפנים, לשימושים צבאיים ואזרחיים.
מוצרי החברה הם בטווח משקל של 115–2,000 גרם.
לחברה פטנטים אחדים על מוצריה.
לחברה לקוחות במדינות רבות בעולם.
כמעט כל לקוחות החברה הם יצרני מערכות ולא משתמשי קצה.
שני לקוחות בולטים הם החברות הישראליות יוויז'ן אייר ואלביט מערכות.
נקניקיית טולוז היא נקניק טרי שמקורו בעיר טולוז שבדרום מערב צרפת.
היא עשויה מבשר חזיר (75% רזה, 25% בטן), מלח ופלפל, בעל מעטפת טבעית של כ-3 ס"מ קוטר ונמכר בדרך כלל בסליל (כמו נקניקיית קאמברלנד).
נקניקייה זו היא בהרכב של רוב מתכוני הקסולה והיא מוגשת גם בגריל או בקונפי.
לנקניקיית טולוז אין מעמד גאוגרפי מוגן ולכן ניתן למכור וריאציות על המתכון המקורי תחת אותו שם.
נקניקיית מורטו היא נקניקיה מעושנת מסורתית מהאזור ההיסטורי הצרפתי פראנש-קונטה ושמה נובע מהעיר מורטו במחוז דו.
מעשנים אותה בארובות פירמידליות מסורתיות, הנקראות "tuyés".
זוהי נקניקייה לא מבושלת בעלת טעם חזק וצפופה מאוד.
היא מיוצרת על הרמה ובהרי הרי היורה שבדו בגובה של יותר מ-660 מטרים.
העיר מורטו נמצאת במרכז התעשייה החקלאית-הארטיזנלית הזו.
נקניקיית מורטו מיוצרת רק באמצעות בשר חזיר מאזור פראנש-קונטה, מכיוון שבאזור הררי זה מפטמים את החיות באופן מסורתי.
בנוסף, כדי להיות מורשה להשתמש בתווית "Saucisse de Morteau", יש לעשן את הנקניקיות במשך 48 שעות לפחות עם נסורת מחטניים וערער בתוך ה־tuyés.
עם זאת, הוא אינו מבושל, שכן הבעירה מלווה בזרם אוויר חזק.
נקניקיית מורטו מוגנת בתווית הסמכה כינוי מקור מוגן (PGI) של האיחוד האירופי, המבטיחה את איכותה, מקורה ושיטת ההכנה שלה כמומחיות צרפתית אזורית.
מורטו אותנטי מגיע בדרך כלל עם תג מתכת כמו גם מקל עץ קטן עטוף סביב קצה הקישור.
נקניקיית כרוב היא נקניקיה המיוצרת בקנטון וו בשווייץ.
זהו מוצר שרקוטרי מעושן גולמי עם התבגרות נקטעת, העשוי מבשר חזיר, גלדי שומן חזיר מבושלים, כבד חזיר וכרוב לבן.
יש לבשל את הנקניקייה על מנת לאכול אותה.
היא ארוזה אך ורק במעטפת מעי בקר טבעית בקוטר של 38 עד 44 מ"מ ומשקלה נע בין 300 לבין 400 גרם האחת.
הנקניקייה מלווה לרוב את המאכל פאפט וודואה, מאכל מסורתי, העשוי מכרישה ותפוחי אדמה.
כדי ליהנות ממעמד גאוגרפי מוגן, חייבת כל אצווה לעבור ביקורת קפדנית המעידה שהיא עומדת באיכות והאופייניות הנדרשות הקשורות לכינויים:
נקניקים הונגריים (בהונגרית: Magyar kolbász) הם נקניקים המצויים במטבח ההונגרי.
בהונגריה מיוצרים סוגים רבים של נקניקים, מבושלים, טריים או מיובשים ומעושנים, עם תבלינים וטעמים שונים, "חריפים" או "עדינים".
אפשר לאכול אותם כמנה עיקרית.
המטבח ההונגרי משתמש בסוגים שונים של נקניקים ונקניקיות בדרכים רבות כגון בנזידים, במרקים, בתבשילי תפוחי אדמה כמו "פפריקאש קרומפלי" (Paprikás krumpli - תבשיל על בסיס פפריקה עם נקניקיות חריפות ותפוחי אדמה), מרקי שעועית כמו מרק שעועית יוקאי, בגרסאות שונות של מרק גולאש, מאפים, ואף בסלטים.
הנקניקיות המעושנות עשויות מבייקון או בשר חזיר טחון, בקר, בשר חזיר או בשר כבש, פפריקה, מלח, שום, פלפל שחור, פלפל אנגלי, פלפל לבן, קימל, אגוז מוסקט, מיורן, פלפל קאיין, סוכר, יין לבן או קוניאק.
ומכילות מרכיבים נוספים כמו כבד, פטריות, לחם, אורז, מיץ לימון, ביצים, שמנת או חלב.
אם מוסיפים שום, מועכים אותו במים ליצירת ממרח ומוסיפים לבשר יחד עם תבלינים.
לאחר מכן ממלאים את הנקניקייה במארזים טבעיים בחוליות באורך מטר אחד - בדרך כלל באמצעות המעי הדק של החזיר.
באופן מסורתי זה נעשה בימי הסתיו המאוחרים שבו נשחט החזיר.
לאחר מכן תולים את הנקניק למשך הלילה כדי לאפשר לטעמים להתמזג ולחלק מהשומן לטפטף החוצה.
לאחר מכן הוא מוכן לשימוש טרי ולא מעושן.
הנקניקיות הלא מעושנות צלויות בדרך כלל עם כרוב כבוש או כרוב אדום או ירוק, ומוגשות עם מחית תפוחי אדמה.
הנקניקיות היבשות מעושנות קר ותלויות להבשלה לפני הצריכה.
קולבאס היא נקניק מעושן הונגרי מסורתי מתובל בפפריקה.
הגרסאות הידועות והפופולריות ביותר הן:
נקניק דיולאי (Gyulai kolbász) נקראת על שם העיר ההונגרית דיולה, ויש לה הגנת מעמד גאוגרפי מוגן.
הוא מבשיל באיטיות תוך כדי עישון עץ אשור.
הוא עשוי מבשר חזיר, 'סאלונה' (שומן בייקון הונגרי), שום, פלפל, קימל ופפריקה הונגרית.
בתערוכת המזון העולמית בבריסל 1935, הוענקה ל-Gyulai kolbász תעודת זהב.
ניתן לחתוך את הנקניק לפרוסות דקות ולאכול לבד או עם לחם.
הוא מתווסף גם למאכלים הונגריים רבים, כולל לצ'ו וקדרת תפוחי אדמה (rakott krumpli).
נקניק צ'באי מיוצרת בעיירה בקשצ'בה, ויש לה גם הגנת מעמד גאוגרפי מוגן (PGI).
הוא דומה לדיולאי, אבל קצת יותר מתובל.
יש כמה וריאציות בגודל ובסוג, אבל זו נקניק חריף עם הרבה פפריקה.
קולבאס עדין (Csemege kolbász) הוא נקניק מעושן מבושל מתובל בעדינות.
קולבאס צופים (Cserkész kolbász) הוא נקניק מעושן מבושל עשוי מבשר בקר וחזיר.
דברצני הוא בדרך כלל לא מעושן או מעושן עדין יותר, עם טעם פפריקה חזק ומשמש לבישול.
קולבאס ללצ'ו (Lecsókolbász), נקניק מעושן חריף מבושל שהוכן במיוחד להגשה כחלק מהמנה לצ'ו שהוא תבשיל ירקות עם פלפלים ועגבניות.
הוּרְקָה (Hurka) הם נקניקיות מבושלות שמגיעות בשני סוגים עיקריים "מַאיַאש" (נקניק כבד) ו"וֵרֶש" (נקניקיית דם).
המרכיבים העיקריים בהורקה הם כבד ואורז, או דם ואורז, ואליהם מתווספים תבלינים, פלפל ומלח.
וירשלי (Virsli), נקניקייה - כמו נקניק ארוך ודק, נצרך מבושל עם לחם וחרדל.
פרריז'י (Párizsi) (נקניקיית פריזר או של פריז), היא גרסה הרבה יותר גדולה ועבה של וירשלי.
הסלמי המפורסם ביותר בהונגריה הוא téliszalámi (סלמי חורף).
נקסט סיליקון בע"מ היא חברת הזנק ישראלית המפתחת שבבים למחשבי-על.
חברת נקסט סיליקון הוקמה באוגוסט 2017 על ידי אלעד רז (מנכ"ל), אייל נגר (EVP R&D) ואילן טיירי (סמנכ"ל ארכיטקטורה), והיא עוסקת בפיתוח שבבים למחשבי-על.
מטה החברה שוכן בבניין אמות (לשעבר בית פלאפון) בגבעתיים, וסניפים נוספים ממוקמים בחיפה, סרביה, ציריך ומינסוטה.
באוקטובר 2024 העסיקה החברה כ-300 עובדים.
בשנת 2022 הכריזה החברה על השבב הראשון שלה, Maverick-1.
באוקטובר 2024 הכריזה החברה על שבב חדש, Maverick-2, המתחרה בשבבים של חברת אנבידיה.
השבב מיוצר עבור החברה על ידי חברת TSMC הטאיוונית בארכיטקטורת 5 ננומטר.
מאז הקמתה ועד אוקטובר 2024 גייסה החברה 303 מיליון דולר.
הגיוס האחרון נעשה לפי שווי של 1.6 מיליארד דולר.
נקסט הוא סרט פעולה אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2007. הסרט בוים על ידי לי טמהורי ונכתב על ידי גארי גולדמן, ג'ונתן הסלי ופול ברנבאום, על פי סיפור מאת פיליפ ק.
בסרט מככבים ניקולס קייג', ג'וליאן מור וג'סיקה בייל.
העלילה עוסקת בקסם קריאות עתידות ואדם בעל יכולת לראות כמה דקות קדימה בזמן המנסה למנוע אסון גדול.
הסרט הופק בתקציב של 70 מיליון דולר והכניס כ-76 מיליון דולר ברחבי העולם.
העלילה מתמקדת בכריס ג'ונסון, מגיד עתידות בלאס וגאס שיכול לראות שתי דקות קדימה לעתיד.
כריס נמנע מחשיפה על מנת שלא יהפוך לנושא ניסויים, אך כשסוכנת ה-FBI קולי פאריס מגלה את יכולתו, היא מגייסת אותו כדי למנוע פיצוץ גרעיני מתקרב בלוס אנג'לס.
בעודה מנסה לשכנע אותו, כריס רואה חזיונות מפורטים יותר, במיוחד כשזה נוגע לאישה בשם אליזבת קופר, שתקוותו להציל אותה מהסכנה מניעה אותו לפעול במהירות.
במרדף נגד הזמן, כריס מתמודד עם סוכנים רודפים ומחבלים זדוניים, כשהוא חייב לשלב את כוחותיו הייחודיים עם משאלות ליבו להצלת העולם ואהבת חייו.
ניקולס קייג' בתפקיד כריס ג'ונסון - חוזה עתידות היכול לראות עתיד קרוב
ג'וליאן מור בתפקיד קולי פאריס - סוכנת FBI המנסה למנוע אסון
ג'סיקה בייל בתפקיד אליזבת קופר - מורה שהופכת למרכז חזיונות העתיד
תומאס קרצ'מן בתפקיד מר סמית' - מחבל המעורב בכת השולטת בעתיד
טורי קיטלס בתפקיד סוכן קאוואנאו - סוכן FBI נוסף
פיטר פאלק בתפקיד ארוו - חבר של כריס
ג'ים ביבר בתפקיד מנהל ה-FBI חוכמה - מנהיג סוכנות ה-FBI
באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון 28% בהתבסס על 113 ביקורות.
הקונצנזוס באתר: "נקסט הוא סרט עמוס באקשן שאינו מנצל את הרעיון המרתק שבו.".
יתר על כן, באתר Metacritic הסרט קיבל ציון 42 מתוך 100, בהתבסס על 23 ביקורות.
בנוסף, הסרט זכה לביקורות מעורבות, כשמבקרים מהללים את המשחק אך מותחים ביקורת על העלילה הלא אמינה.
נקסנס היא חברה צרפתית רב-לאומית העוסקת בייצור כבליים חשמליים וסיבים אופטיים המיועדים לערים חכמות, מכשירי טלקומוניקציה ואווירונאוטיקה.
מטה החברה ממוקם בפריז, צרפת.
נקסנס היא יצרנית הכבלים השנייה הגדולה בעולם, אחרי חברת פריסמיאן.
נכון לשנת 2017, נקסנס פעלה ב-37 מדינות והעסיקה 26,000 עובדים.
נקסנס הוקמה ב-2000 כחברה בת של התאגיד הבינלאומי הצרפתי אלקטל-לוסנט.
מאז ביצעה ספין-אוף ונכנסה לבורסת פריז כחברה עצמאית.
כעת היא רשומה בבורסה תחת שם הקוד NEX.
ב-2020, נקסנס סגרה את מפעליה במדינת ניו יורק.
שנה לאחר מכן ב-2021 פתחה מפעל בסין.
נַקָּרָאִים (שם מדעי: Piciformes) היא סדרה במחלקת העופות הכוללת תשע משפחות.
הבולטת ממשפחות הסדרה היא הנקריים הידועה במנהגה לנקר בעצים.
לנקראים מבנה רגל המותאם לטיפוס, עם שתי אצבעות הפונות קדימה ושתיים אחורה.
אצל הנקראים עצם הלשון היא בעלת מבנה ייחודי.
העצם מקיפה את הגולגולת ועולה לתקרתה.
לעצם מחוברים שרירים חזקים הגורמים ללשון להימתח.
הגוזלים בוקעים לא מפותחים, עיוורים ובדרך כלל עירומים.
הגדול שבנקראים הוא טוקן טוקו (Ramphastos toco) ששוקל עד 870 גרם.
משפחת ברבטי טוקן (Semnornithidae) - ובה סוג אחד ברבט טוקני (Semnornis)
נקרופוליס - עיר מתים, (מיוונית: πόλη "פּוֹלִי" = עיר, νεκρός "נֶקְרוֹס" = מת) הוא כינוי לבית קברות קדום, שנבנה מתחת לעיר או בסמיכות אליה.
במקומות רבים בעולם הקדום, נחפרו ערים מפוארות למתים, מתוך האמונה בתחייתם של המתים וחזרתם לעולם.
מהמפורסמים שבהם היו במצרים, אירופה ודרום אמריקה.
בישראל, בית שערים הוא דוגמה אופיינית לכך.
בניית הערים הללו נבעה ממספר גורמים.
הגורם הדתי הוא זה שהניע את בניית עמק המלכים במצרים העתיקה.
במקרים אחרים, איסור קבורת המתים בגבולות העיר הביאה להתפתחות האזורים סמוכים ודרכים ראשיות לנקרופוליסים.
תופעה זאת אופיינית לאימפריה הרומית, ודוגמה לכך ניתן לראות בויה אפיה.
במאה ה-19 זכו הנקרופוליסים לפריחה מחודשת.
הגורם לפריחה טמון בסגנון הבנייה הוויקטוריאני הראוותני.
המילה נקרופוליס אופיינית גם לספרות הפנטזיה, בה היא יכולה לתאר עיר מאוכלסת בזומבים או יצורים אל-מתים אחרים.
נקרופוליס משמשת גם ביטוי לעיר רפאים או כביטוי ביקורתי "לעיר שינה" בפרוורים שמתאפיינת ביוממות, והעיר נותרת ריקה במהלך היום.
נקרו (נולד ב-7 ביוני 1976) הוא שם הבמה של רון ברונשטיין, במאי סרטי פורנו, מפיק מוזיקלי ואמן היפ הופ יהודי אמריקאי.
נולד בברוקלין, ניו יורק להורים ישראלים.
גם אחיו של נקרו, המכונה איל ביל, הוא ראפר ששיתף עמו פעולה בכמה שירים.
דמות נוספת במשפחה הדיספונקציונלית הוא Uncle Howie שעל שמו נקרא הלייבל של Ill Bill.
לנקרו עצמו יש לייבל בשם
Psychological Records בו הוא הוציא את אלבומיו, עד לאחרון.
נקרו פועל בשולי סצנת ההיפ הופ האמריקאית ומזוהה עם הטקסטים המאוד מפורשים שלו, הכוללים תיאורים גרפיים של סקס ומוות.
הוא חימם בעבר את הופעותיהן של להקות הבי מטאל כמו ביוהזרד (שסולנה הוא גם שחקן בסרטי פורנו), ספולטורה ונפאלם דת' ומכנה את המוזיקה שלו בתארים כמו "דת' ראפ" (על משקל דת' מטאל) ו"פורנו ראפ".
נֶקרוֹזָה היא מוות של תאים ברקמת חיה באופן בלתי מתוכנן, שבעקבותיו נוצר תהליך של נמק.
להבדיל מנקרוזה, אפופטוזה היא מוות תאי מכוון כחלק מתהליכי הגוף.
נקרוזה עלולה להיגרם מסיבות שונות ובכללן פציעה, זיהום, סרטן, שבר, טוקסין ודלקת כרונית, והיא גוררת אחריה שינויים ברקמה ובאיבר כתוצאה מאנזימים מתוך התא או מחוצה לו.
נקרוזה היא פתולוגית ואינה חלק מתהליך פיזיולוגי, ולא קורית בתהליך החלמה של פצע רגיל.
הן נקרוזה והן אפופטוזה מתרחשות אך ורק כאשר הגוף חי, שכן כאשר הגוף מת מתחילים תהליכים של אוטוליזה.
כמו כן, הדפוסים המאפיינים את הנקרוזה מחייבים רקמה חיה מסביב לה.
עם זאת, למוות תאי נקרוטי מספר מאפיינים המבדילים אותו מאפופטוזה.
קרום התא במוות תאי מסוג זה נפרץ ואינו מהווה מחסום בררני, דבר אשר גורם לתוכן התא להשתחרר מן הציטופלזמה לנוזל הבין-תאי ולזרם הדם, שם המרכיבים התוך-תאיים מעוררים גיוס של תאי דלקת לאתר המוות התאי שמגבירים עוד יותר את השינויים המורפולוגיים באתר.
מאחר שתוכן התא משתחרר ללא בקרה, מרכיבי התא המת אינם מסודרים במבנים המאפשרים את פינוים היעיל על ידי מקרופאגים, ובמקום זאת הם מפונים על ידי מערכת הלימפה.
כמו כן, הליזוזומים נפרצים ומשחררים את תכולתם – אנזימים פרוטאוליטים המפרקים חלבונים.
אנזימים אלה הורסים את התא ובמקרה של נזק רקמתי נרחב מזיקים לרקמה כולה ולעיתים לאיברים מרוחקים כמו הכבד והכליות.
במהלך התהליך הנקרוטי הגרעין מתפרק בשלושה שלבים מובחנים: פיקנוזה, שבה הגרעין נדחס למסה קטנה, התפוררות הגרעין (קריורקסיס) ותמס הגרעין (קריוליזה), שבו כבר לא רואים גרעין.
למרות הבזופיליה שבעקבות יציאת חומצות הגרעין אל חלל התא, הציטופלזמה בצביעה המטוקסילין ואאוזין הופכת יותר אאוזינופילית, ואובדן הגליקוגן הופך אותה למבריקה.
לעיתים ניתן להשתמש בטיפול ברימות של זבובים מסוימים כתרופה במקרה של פצע נקרוזי.
נקרוזה קואגולטיבית (נמק קרישה) היא נקרוזה המתרחשת על פי רוב כתוצאה מאיסכמיה ברקמות כמו שריר הלב, הכליה והטחול.
בעקבות האיסכמיה נוצר מחסור בחמצן, שמביא לדלדול ATP ולהעלאת החומציות בתא, שמסתכמים בדנטורציה ובקרישה של חלבונים.
משום כך, ניכרת ציטופלזמה אאוזינופילית (ורודה) ומבריקה לעיתים, השמורה היטב לאחר תמס הגרעין.
גבולות התאים בדפוס נקרוזה זה נשארים ברורים, אולם הם ריקים.
בסוף התהליך התאים מפורקים לחלקים ונבלעים על ידי תאי הדלקת.
נקרוזה ליקוופקטיבית (נמק מתנזל) מתרחשת באיברים שבהם התאים מתפרקים במהירות, למשל במוח.
הנקרוזה נראית מדוללת עם חללים, ובמיקרוסקופ אור ניתן לראות גם מקרופאגים קצפיים.
נקרוזה גבינתית אופיינית לגרנולומות המופיעות במחלת השחפת.
הגרנולומות, שנוצרות מכישלון מקרופאגים לעכל את חיידק השחפת ומהצורך לבודדו בעקבות ניסיון כושל זה, מכילות מקרופאגים דמויי אפיתל הצמודים אחד לשני ומבודדים את החיידק מן הסביבה.
בגרנולמות רקמה מתה וחיידקים ולהן מראה של עיסה ורודה עם אבק תאים במרכזן, כעין גבינה.
נקרוזה שומנית ניכרת בדלקת לבלב חריפה.
סתימה של הצינורות בלבלב גורמת ליציאה של אנזימים אל הרקמה, אשר מפרקים שומן סביב הלבלב.
הנקרוזה נראית כאזורים צהבהבים כתוצאה מהתיישבות סידן על השומן שמשווה לרקמה מרקם סבוני.
במיקרוסקופ נראים ברקמה צלליות של תאי שומן, ללא גרעינים ולעיתים תוך התקלפות הממברנות, אלא אם מגיעים תאי דלקת.
נקרוזה גנרנוטית היא תוצאה של אי-ספיקת דם עורקית או ורידית המובילה לאיסכמיה.
בדרך כלל היא מופיעה ברגל סוכרתית, וניתן לראותה גם בתוספתן.
מדובר בשילוב של נקרוזה קואגולטיבית וליקוופקטיבית שעליה מתיישבים חיידקים.
נמק יכול להיות יבש, רטוב או גזי, לפי סוג הנקרוזה השלטת ותכולת החיידקים בו.
נקרוזה המתרחשת בעת פגיעה בדופנות כלי הדם.
כאשר פיברין חודר לדופן, הוא מקנה לה צבע אדמדם תחת המיקרוסקופ.
נקרוזה המורגית חלה כתוצאה מעודף בכלי דם.
נקרוזה מסוג זה דורשת הוצאה בניתוח.
נַקָּר סוּרִי (שם מדעי: Dendrocopos syriacus) הוא עוף ממשפחת הנקריים, המשפחה הגדולה בסדרת הנַּקָּרָאִים.
נקר זה הוא קרובו של המין נקר עקוד מיערות אירואסיה.
אזור התפוצה של הנקר הסורי משתרע מדרום-מזרח אירופה עד איראן, ומשם התפשט גם לצפון-מערב אירופה.
הנקר יציב בכל תחומי המחיה שלו, ומצוי גם בישראל.
אורכו של הנקר הסורי 22–25 סנטימטרים, אורך מוטת כנפיו 34–39 סנטימטרים, ומשקלו עד 80 גרם.
חלקי הגוף העליונים שחורים מבריקים, החלקים התחתונים לבנבנים-צהבהבים, ולסוככות הזנב התחתונות ולתת-שת גוון אדמדם.
נוצות הכנפיים מפוספסות שחור-לבן, צדי הראש והצוואר לבנים, ועל הכתף כתם לבן בולט.
הזכר נבדל מהנקבה בכתם האדום שעל עורפו.
אצל הצעירים המצח אדום ועל החזה כתם אדמדם.
מקורו של הנקר ארוך, בצבע שחור-אפור.
רגליו חזקות בצבע אפור-ירוק עם ארבע אצבעות – שתיים פונות קדימה ושתיים פונות לאחור.
על שלוש נוצות הזנב החיצוניות נקודות לבנות מעטות, הנחשפות רק כאשר הזנב הקצר והנוקשה נפרש, כדי לשמש תמיכה בזמן טיפוס.
מאפיין ייחודי של הנקר הסורי ושל שאר הנקראים הוא לשונו הארוכה והדביקה, המסתיימת בזיזים דמוי קרס.
הנקר הסורי שוכן באזורי חורש, ביערות ובמטעים, וכן בשטחים עירוניים שיש בהם עצים.
הוא מוצא את רוב מזונו בגזעי עצים זקנים ורקובים, שגם משמשים לו כאתרי קינון.
על אף צבעיו הבולטים קשה להבחין בו כשהוא מוסתר בעלוות העץ, ונוכחותו מתגלה כשהוא נוקש על גזע העץ במקורו, בתיפוף מהיר וקצבי הנשמע למרחק גדול.
נקישות אלה, שהקנו לנקר את שמו, ממלאות תפקיד כפול: הן מאפשרות לו לאתר זחלי חרקים המצויים מתחת לקליפת העץ, ומשמשות גם כהכרזה טריטוריאלית וכקריאת זיהוי בין בני זוג.
הנקר הסורי משמיע קול המזכיר מאוד את קריאת האזהרה של השחרור (כלומר ציוץ חד וקצר).
מעופו של הנקר גלי וקל, אך לרוב הוא עף למרחקים קצרים בלבד, ונמנע מלחצות שטחים פתוחים שאין בהם עצים.
לאחר שנחת על עץ, הנקר מתקדם במעלה הגזע בניתורים חדים, כשרגל אחת שלוחה קדימה.
הנקרים נחשבים עופות מועילים בדרך כלל, מאחר שהם ניזונים ממזיקים.
עם זאת, הם גם גורמים נזק מסוים במנהגם לנקר צינורות השקיה וטפטפות.
מקור המזון העיקרי של הנקר הוא חרקים וזחלים, בייחוד זחלים של חרקים הקודחים בעצים כגון עשים וחיפושיות.
תחילה הנקר מאתר מחילה של חרק בנקישות על גזע העץ, וחוצב בעץ במקורו כדי לפרוץ לתוכה.
לאחר מכן הוא משתמש בלשונו הארוכה כדי לגשש אחר טרפו ולשלוף אותו.
כשחרקים אינם מצויים בשפע הנקר ניזון גם מפירות, זרעים ואגוזים, שאותם הוא מעביר לסדקים או חריצים בעץ כדי לפצח אותם.
נקרים חוצבים חורי קינון בעצים רכים יחסית או רקובים, בהם אזדרכת, פקאן ואקליפטוס.
בדרך כלל הם אינם עושים שימוש חוזר בחורי קינון ישנים, אך לעיתים קרובות הם חוצבים חורי קינון חדשים באותו עץ.
מפתח עגול בקוטר 5 סנטימטרים נמשכת מחילה אופקית, ולאחר כ-15 סנטימטרים היא פונה למטה ומתרחבת, ועשויה להגיע לקוטר של כ-10 סנטימטרים ולעומק של 40 סנטימטרים.
את רוב עבודת החפירה מבצע הזכר.
הנקבה מטילה את הביצים בתחתית הפיר, על מצע של שבבי עץ.
גודל התטולה 3–7 ביצים לבנות בוהקות, שקוטרן 20X25 מילימטרים.
שני ההורים דוגרים, אך בלילה דוגר רק הזכר.
הגוזלים בוקעים לאחר כ-11 יום, עיוורים ועירומים, ושני ההורים משתתפים בהאכלתם.
הם פורחים מהקן בגיל 24–25 ימים, אך ההורים ממשיכים לספק להם מזון עוד שבועות אחדים לאחר מכן.
נקרופוביה (מאנגלית: Necrophobia) הוא פחד חולני מהמוות או מגופות, או מדברים המזוהים עמם כגון בתי קברות או ארונות קבורה.
המילה "נקרופוביה" היא הלחם של המילים ביוונית "נקרוס" (νεκρός) שמשמעה גופה ו"פוביה" (φόβος) שמשמעה פחד.
הסימפטומים של נקרופוביה כוללים קוצר נשימה או נשימה מהירה, אי-סדירות בקצב הלב, הזעה, יובש בפה, רעידות, תחושת בחילה וחוסר נוחות, ותחושות חשש וחרדה.
הסובלים מנקרופוביה יכולים לחוש חשש זה באופן תמידי, או רק כאשר ישנו זרז כלשהו לפחד כגון קרבה פיזית לגווייה של חיה, למשל, או הימצאות בהלוויה של אדם קרוב.
הפחד יכול לנבוע מתוך מעדות למקרה מוות, או מתוך הכרח להימצא בהלוויה במהלך הילדוּת.
יש אנשים המפתחים פחד זה כתוצאה מחשיפה למראות מפחידים באמצעי תקשורת.
נקרון הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס של חברת DC קומיקס, בעיקר בגרין לנטרן.
הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Tales of the Green Lantern Corps #2 מיוני 1981 ונוצרה על ידי צמד הכותבים מייק ו.
נקרון הוא התגלמות המוות, והוא האנטגוניסט במהלך אירועי הלילה האפל ביותר מהשנים 2009–2010.
נקרון הוא התגלמות בדיונית של המוות ושולט בתחום הסמוך לגיהנום אך גם גובל בכור המצרף והלימבו של יקום DC.
זהו המקום שבו נשמות המתים מחכות בזמן מעברן לעיר הכסופה או לגיהנום.
נקרון שואב את כוחו מנשמות ורוחות אלה שמתו.
לאחר שקרונה, המדען מאואה, הומר לאנרגיה טהורה, אנרגיה זו הגיעה לממלכתו של נקרון מסיבה כלשהי, וקרע נפתח בין הממדים בשל הפרדוקס שבקיומו של אלמותי בממלכת המתים.
או אז, קרונה חושק בעולם החיים שנמצא מול עיניו, אך הוא אינו יכול לעבור דרך הקרע, ונקרון יוצר אותו מחדש כאלמת בעל כוח בל יתואר.
הוא מקבל מנקרון צבא אלמתים לרשותו ונשלח להרוג את שומרי היקום כדי להרחיב את הקרע.
קרונה משתף עמו פעולה משום שתוכניתו כוללת למוטט את היקום וליצור אותו מחדש כרצונו.
תוכניתו זו גם תיתן לקרונה הזדמנות לראות את היקום ברגע לידתו.
למרות שמתקפה זו היא חזקה דיה לרסק את המורל של חיל הפקחים הירוקים, הגרין לנטרן האל ג'ורדן מצליח לאסוף את חבריו לחיל ולהתקיף את קרונה באנרגיה שנותרה בטבעות הכוח שלהם.
נקרון מובס כאשר ג'ורדן נכנס לממלכת המוות ומזמן את נשמות חברי החיל המתים למרוד נגדו.
המעשה נותן לשומרי היקום מספיק זמן כדי להגלות את קרונה לעולם המתים ולסגור את הקרע מאחוריו, כשג'ורדן נותר לכוד בפנים.
אבין סור, קודמו של ג'ורדן בתפקיד הגרין לנטרן של סקטור הארץ, עוזר בסופו של דבר לג'ורדן להימלט מהממלכה.
קפטן אטום נתקל בנקרון, אותו הוא מתאר כ"המוות כיריב אולטימטיבי".
בלאק רייסר, אל והאווטאר של המוות, מתואר כ"המוות כבלתי נמנע".
דמות המוות עצמה מתוארת כ"המוות כשחרור, כחסד וחמלה".
קפטן אטום שואב כוח מהשדה הפיזיקלי, מביס את נקרון, ומבקר את אשתו המנוחה.
מאוחר יותר, נקרון נלחם בשד נבירוס בעקבות השמדת מגדל הגורלות של גיבור-העל מתור הזהב דוקטור פיית, חבר חברת הצדק של אמריקה.
קייל ריינר נתקל בנקרון כאשר זה כמעט ונכנס לעולם החיים עם עלייתה של הפעילות העל-טבעית.
פעילות זו העניקה לנקרון הזדמנות להשתלט על כל חברי החיל המתים, ששימשו כצבאו וכעוגן שלו ליקום.
ריינר גרם בסופו של דבר לנסיגתו של נקרון חזרה למימד שלו לאחר ששחרר את הפקחים המתים מאחיזתו.
באירועי "הלילה האפל ביותר", נקרון מתגלה כאחראי ליצירת טבעות הכוח השחורות, המחיות מחדש את המתים, והוא עובד במשותף עם שומרת היקום סקאר והיד השחורה.
הוא גם אחראי לכליאתו של אנטי-מוניטור בכוכב הלכת ריוט לאחר אירועי מלחמת חיל סינסטרו.
כאשר כוחם של הפקחים השחורים מגיע למאה אחוזים, נקרון עולה ממעמקי האדמה מחוץ לעיר הולדתו של ג'ורדן קוסט סיטי.
בנוסף, הוא מתגלה כאחראי להחייאתם המחודשת של גיבורי-על מהעבר.
על ידי כך ש"עזר" להם להיוולד מחדש, הוא מעניק לעצמו מקבץ קטן של "סוכנים סמויים".
הוא יוצר טבעות כוח שחורות הנאחזות בסופרמן, וונדר וומן, קיד פלאש, החץ הירוק, סופרבוי, דונה טרוי, איש החיה ואייס, והופך אותם לפקחים שחורים.
האל ג'ורדן ובארי אלן גם הם מסומנים כמטרה, אך הם חומקים מגורל זה לאחר שאלן מצרף את ג'ורדן למסע בזמן ומבטל את כוחן של הטבעות השחורות שלהם.
לפי הפקחית השחורה ג'ין לורינג, כאשר שומרי היקום רתמו לראשונה את הספקטרום הרגשי, נקרון נוצר מתוך הלא-כלום לפני יצירת היקום כמנגנון הגנה, כשומר האופל.
ניתנה לו צורה מוחשית לפי ראיית החיים את המוות, והוא צעד עם צבא המתים שלו בדרכו לכבוש את רעבונו הבלתי נדלה.
הוא אינו יצור חי אלא אווטאר של האפלה מראשיתו של היקום.
הדבר נותן לו חסינות מזעמו השמיימי של הספקטר, שכן אין לו כל נשמה שאותה אפשר לשפוט.
נקרון מתחיל לחשוף את תוכניתו.
הוא ופקחיו השחורים הודפים את שומרי היקום הכנועים לאזור שומם בו סמל מסוים נכתב בדם.
הוא משסף את גרונו של אחד משומרי היקום בשעה שהיד השחורה מניח את איבריו הפנימיים במרכז הסמל.
לאחר שהוא כותש את האיברים עם החרמש שלו, הוא מזמן את "הישות" - אור לבן שקיבל צורה גשמית.
כאשר הוא מכה בישות, כל יצור חי ביקום זועק מכאבים, מכיוון שהישות היא זו שהולידה את החיים עצמם ואשר כל היצורים החיים הגיעו ממנו.
הוא מתעתד להרוג את הישות ולפיכך את כל קיום החיים, אך תוכניתו עולה בתוהו כאשר סינסטרו מתמזג עם הישות והופך לפקח לבן.
כישלון נוסף בתוכניתו מגיע כאשר חילות הפקחים מגיעים לכוכב הלכת זנשי ומצליחים להשמיד את אלפי הטבעות השחורות המחזיקות את שבריו.
כשהכוכב קורס, נקרון זועק מכאב ומנסה להרוג את סינסטרו, אך זה האחרון מרפא את פצעיו בכוח הטבעת הלבנה ונשבע להחזיר לנקרון כגמולו.
בקרב המתחולל לאחר מכן, ישות החיים נוטשת את סינסטרו לאחר שהיא מסרבת להיות מונעת בידי האגו שלו, ומתמזגת עם האל ג'ורדן.
ג'ורדן מפנה את כוחה של הישות הלבנה לעבר היד השחורה - קשרו של נקרון לעולם החי, מה שגורם לו להיוולד מחדש.
או אז, היד השחורה מקיא מתוכו טבעת כוח לבנה, שנכנסת בסוללת הכוח השחורה ומחייה את אנטי-מוניטור, שבתורו מתקיף את נקרון.
נקרון מחזיר אותו ליקום האנטי-חומר.
היד השחורה משחרר תריסר טבעות כוח לבנות נוספות, שמחפשות פקחים שחורים - גיבורים ונבלים כאחד - ומחיות אותם מחדש כפקחים לבנים.
נקרון מגורש בשנית, והפעם ג'ורדן ואלן משערים כי המוות יהיה עתה קבוע, כעת כשתוכניתו של נקרון נכשלה.
גבולות כוחותיו של נקרון אינם ידועים.
ג'ף ג'ונס תיאר אותו ככוח האפל העוצמתי ביותר ביקום DC.
יש לו את היכולת להקים לתחייה את המתים, להרוג יצורים חיים (אפילו את שומרי היקום) בעזרת מגע בלבד, לירות פרצי ברקים שחורים ולגדול ללא מגבלה.
יש לו את האפשרות להילחם בישויות אוניברסליות כישות החיים.
נקרולוג הוא מאמר המתפרסם באמצעי התקשורת עם מותו של אדם, ומכיל ביוגרפיה קצרה שלו והערכה של פועלו.
לעיתים כולל הנקרולוג גם הודעה על המוות עצמו ופרטי ההלוויה, ופעמים אחרות פרטים אלה מתפרסמים בנפרד, מיד עם היוודע דבר המוות, והנקרולוג מתפרסם מאוחר יותר.
בהתאם למנהג היהודי "אחרי מות, קדושים אמור" ומקביליו בעמים אחרים, נקרולוגים מתמקדים בצדדים החיוביים בקורותיו של המנוח.
ישנם עיתונים המקדישים מדור קבוע לנקרולוגים.
בישראל עושה כך העיתון "הארץ", שכותב הנקרולוגים הנוכחי בו הוא עופר אדרת.
בשבועון הבריטי "האקונומיסט" מתפרסם מדי שבוע נקרולוג על עמוד שלם.
לאישים מפורסמים מחזיקים לעיתים אמצעי התקשורת נקרולוג מוכן מראש (המכונה בישראל "חבצלת"), שאותו יוכלו לפרסם מיד עם היוודע דבר המוות.
דוגמה לכך היא הנקרולוג על שחקנית הקולנוע אליזבת טיילור, שפורסם עם מותה במרץ 2011 בעיתון "לוס אנג'לס טיימס", אך נכתב 12 שנים קודם לכן ועודכן מפעם לפעם.
העיתון "ניו יורק טיימס" מתחזק מאגר של כ-1,600 נקרולוגים על אישים חיים, וכך על הנקרולוג שפרסם העיתון עם מותה של אליזבת טיילור חתום מבקר הקולנוע של העיתון, מל גאסוב , אף שהוא נפטר שש שנים לפני טיילור.
תקלה באתר האינטרנט של תחנת הרדיו Radio France internationale גרמה בנובמבר 2020 לפרסום של כמאה נקרולוגים על אישים חיים, בהם אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, קלינט איסטווד ובריז'יט בארדו.
בהיעדר נקרולוג מוכן יש עיתונים הכותבים נקרולוג לפי ארכיון העיתון או שיחה עם המשפחה, ויש המתבססים על ביוגרפיה שפורסמה באנציקלופדיה, כגון האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו או ויקיפדיה.
בנוסף לנקרולוגים המתפרסמים בעיתונות הכללית, גם כתבי עת מקצועיים מפרסמים נקרולוגים על חברי הקהילה מקצועית שהלכו לעולמם.
נקרולוגים אלה מקיפים יותר, בדרך כלל, ממקביליהם הפנים לציבור הרחב, ומרחיבים בתרומתו המקצועית של המנוח.
נקר בלוטים (שם מדעי: Melanerpes formicivorus) הוא מין של נקר בגודל בינוני מהסוג Melanerpes, החי במרכז אמריקה ובחלקה הדרום-מערבי של צפון אמריקה.
הוא ידוע בעיקר בשל מאגרי אחסון הבלוטים שהוא מקים בעצים.
הנקרים ניזונים בעיקר מבלוטים, אך גם ממוהל, חרקים ופירות.
ראשו, גבו, כנפיו וזנבו של נקר בלוטים בוגר הם בצבע שחור, בעוד מצחו, גרונו, בטנו ושתו בצבע לבן.
בחלק קטן מגבו של הנקר יש נוצות ירוקות.
לזכר בוגר יש כיפת נוצות אדומה, בעוד אצל הנקבה כיפת הנוצות קטנה יותר, ויש רווח בצבע שחור בין הכיפה למצח.
בזמן תעופה, ניתן לראות את העיגולים לבנים שעל כנפיו של הנקר.
קריאתו של נקר הבלוטים מזכירה במעט צחוק.
אורכו של הנקר הוא כ-21 ס"מ, ומשקלו כ-85 גרם.
נקרי בלוטים ידועים במאגרי אחסון הבלוטים שהם אוגרים בקיץ, על מנת שיישאר להם מזון בחורף.
עצים, בניינים, עמודי חשמל או אף רדיאטורים משמשים לאגירת הבלוטים.
הבלוטים מאוכסנים בחורים שנקדחו במיוחד עבורם, מה שיוצר מאגרים עצומים של בלוטים, הנאגרים על ידי כל צאצאי המשפחה האחראית לעץ.
הנקר בדרך כלל מתחיל להכניס בלוטים (בלוט אחד לחור) לחורים טבעיים בעץ או לסדקים בקליפתו, ורק לאחר שאזל המקום הוא מתחיל לקדוח חורים בעץ בעצמו.
אם הבלוטים התייבשו, הנקר מעביר אותם לחורים מתאימים יותר.
כל הקבוצה המגינה על הקן מגינה גם על המאגר מפשיטות של עופות אחרים, בעיקר מעורבנים.
למאגר הבלוטים חשיבות כה גדולה אצל נקרי הבלוטים, עד כי נקרי בלוטים עשויים לקנן בסתיו על מנת לנצל את יבול הבלוטים השופע, התנהגות רבייה מאוד לא נפוצה בקרב עופות.
אם אזל מאגר הבלוטים, הנקר נודד.
נקרי בלוטים ידועים בזכות הרבייה השיתופית שלהם - משמע שיותר משני פרטים מסייעים בטיפול בגוזלים שבקן אחד.
זוהי תכונה שנמצאת רק בתשעה אחוזים מכלל מיני העופות.
אצל נקרי הבלוטים, ישנם שני סוגים של רבייה שיתופית: קואליציונית ומשפחתית.
שיתוף קואליציוני הוא שיתוף פעולה של כמה וכמה נקרים בוגרים, השומרים ביחד על קן אחד.
שיתוף משפחתי הוא שיתוף של הורי הגוזלים עם כמה מצאצאיהם הבוגרים יותר, בטיפול בקן אחד.
הדעה הנפוצה גורסת שהרבייה השיתופית מתרחשת בגלל מיעוט טריטוריות שבהן נקרי בלוטים יכולים להתרבות.
שיתוף פעולה קואליציוני של נקרי בלוטים יכול לכלול עד שבעה זכרים נוספים, ועד שלוש נקבות נוספות; למרות זאת, בדרך כלל על קינים של נקרי בלוטים ישנם רק כשלושה זכרים ושתי נקבות.
בדרך כלל, השותפים לקן הם בני משפחה קרובים כמו אחים ואחיות.
בכמה מהאוכלוסיות של נקרי הבלוטים הם מונוגמיים, ובאוכלוסיות אחרות הם פוליגמיים.
מספר נקבות עשויות להטיל את ביציהן לתוך אותו קן, אם כולן שומרות עליו.
הנקבה מטילה כארבע ביצים בצבע לבן-סגלגל בכל תטולה, בהפרש של 24 שעות בין הטלה להטלה.
לאחר 14 ימים הביצים בוקעות, ו30–32 ימים לאחר הבקיעה הגוזלים עוזבים את הקן.
נקרי בלוטים עשויים להשתמש באותו קן למשך עונות קינון רבות.
תחום תפוצתו של נקר הבלוטים מתפרש על צפון מערב אורגון, קליפורניה, מערב אמריקה ומערב מקסיקו, האזור ההררי במרכז אמריקה ובאנדים הצפוניים של קולומביה.
סביבת המחיה המועדפת על הנקר היא יערות אלונים, על אף שהוא גם מקנן ביערות של אשוחי דאגלס, סקוויות ויערות טרופיים כל עוד עצי אלון נמצאים בסביבתו.
נקר הבלוטים גם מקנן לעיתים בפארקים שבהם יש מספר גדול של עצי אלון.
נקר מגלני הוא מין גדול מאוד של נקר מהסוג Campephilus, קרוב לנקר האימפריאלי הגדול, שנפוץ לאורך רכס האנדים בצ'ילה ובדרום-מערב ארגנטינה.
הוא יציב בכל תחום תפוצתו (משמע - לא נודד).
הזכרים גדולים יותר מהנקבות, ומשקלם כ-312 עד 363 גרם לעומת משקל הנקבות, 276-312 גרם.
זהו המין הדרום-אמריקני הגדול ביותר במשפחת הנקריים, ואחד הגדולים בעולם.
כמעט כל גופו של הנקר שחור, למעט פס לבן על כנפיו, ומקור אפור דמוי אזמל.
אצל הזכרים הראש וציצת הנוצות אדומים, ואצל הנקבות רוב הראש שחור, מלבד כתם אדום ליד בסיס המקור.
נקרים מגלניים צעירים דומים במראם לנקבות, אך ציצתם קטנה יותר, וגוון הנוצות נוטה יותר לחום.
בית הגידול הטבעי של הנקר הוא יער, שם הוא ניזון מזחלים, חיפושיות ועכבישים.
לעיתים הנקר ניזון גם מפירות, לשד (מוהל), זוחלים, עטלפים וגוזלים וקינים של ציפורי שיר.
מצב השימור של הנקר ברשימה האדומה של IUCN הוא "ללא חשש", אך נרשמה ירידה באוכלוסייה של הנקרים המגלניים, כנראה בגלל כריתת יערות וקיטוע של בית הגידול של הנקר המגלני.
הנקר חופר בעונת הרבייה שלו קן על עץ, בגובה של כ-5 עד 15 מ' מעל לגובה פני הקרקע.
נקר שחור (שם מדעי: Dryocopus martius) הוא מין של נקר גדול מהסוג Dryocopus, שמצוי ביערות באזור הפלארקטי, ואינו נודד.
תחום תפוצתו מתפרש מצרפת וספרד על פני כל אירופה (מלבד פורטוגל והממלכה המאוחדת), ועד לחלקים מהמזרח התיכון ואסיה, שכוללים את קוריאה, יפן וסין.
הנקר ניזון מחרקים ומהפגיות שלהם, בעיקר מנמלים מהסוג קמפונית ומזחלים; הוא משיג את מזונו על ידי הוצאתם מהחור שניקר בעץ.
שריר גדול בצווארו מאפשר לו לנקר בעזרת מקורו בעץ שוב ושוב.
הנקר מכין גם את מקום הקינון שלו, חור בעץ, על ידי שימוש במקורו; הכנת הקן נמשכת כארבעה שבועות, והנקר מעדיף לקנן בעץ רקוב או חולה, שניתן יהיה לחפור בו בקלות.
גודל התטולה נע בין 2 ל-8 ביצים.
הזכר והנקבה דוגרים על הביצים לסירוגין.
כ-18 עד 35 ימים לאחר הבקיעה, הגוזלים פורחים מהקן.
מיני עופות רבים אחרים מקננים בחורים שיצרו הנקרים.
כמשתמע משמו, גופו של הנקר הבוגר שחור, מלבד ציצת הנוצות האדומה, שאצל הזכרים מכסה את כל החלק העליון של הראש, בעוד אצל הנקבות, היא מכסה רק את צדו האחורי.
אזור המחיה של הנקר השחור מתפרש מצרפת מזרחה לכל אירופה, מלבד בריטניה וצפון סקנדינביה.
הוא אף ממשיך לטריטוריות ומדינות באסיה, בהן קוריאה, יפן, סין, המזרח התיכון, איראן וקזחסטן.
הגבולות הדרומיים של אזור המחיה שלו הם ספרד ואיטליה, ויש אף מספר פרטים שנצפו בפורטוגל.
הנקר השחור מצוי יותר באירופה מאשר באסיה, וכן באסיה הפרטים יותר פזורים ופחות צפופים לעומת אירופה.
אורכו של הנקר השחור נע מ-45 ל-55 סנטימטרים והוא בעל מוטת כנף שנעה בין 64 ל-84 סנטימטרים.
אורך כנפיו נע בין 22.7 ל-26 סנטימטרים, אורך הזנב הוא בין 15.9 ל-17.3 סנטימטרים, המקור נע בין 5 ל-6.7 סנטימטרים ואורך כפות רגליו נע בין 3.6 ל-4 סנטימטרים.
הוא הנקר הגדול ביותר באזור המחיה שלו, ומשקלו דומה לזה של הנקר המגלני שמצוי בדרום אמריקה.
הנקר המנוקד והנקר לבן הבטן דומים בגודלם לזה של הנקר השחור, אך הם שוקלים פחות ממנו.
נוצותיו של הנקר השחור כולן שחורות, מלבד נוצות ראשו האדומות.
אצל הזכרים הנוצות האדומות עוברות לכל אורך ראשם, ואילו אצל הנקבות רק "המצח" אדום.
נקר שחור בהתבגרותו דומה לנקר בוגר, אלא שצבעו פחות מבריק, הגוון האדום על ראשו דהוי יותר, ומקורו וגרונו בעלי גוון אפור.
הנקר השחור מופיע במספר אגדות בתור נבל עקב עיניו הצהובות החודרניות וציוציו הגבוהים.
לנקר השחור יש שני ציוצים שונים.
אחד מהם הוא ציוץ בעל צליל גבוה וחזק אותו הוא מפיק רק פעמיים ברצף.
הציוץ השני הרם יותר יוצא מגרונו רק בעת מעוף ומזכיר צווחה.
גם מעופו של הנקר השחור שונה מאלה של שאר הנקריים, הוא עף באוויר כאשר ראשו מורם.
הנקר השחור מצוי בעיקר בשטחי יערות, בעיקר באזורים בהם ישנם צמחים מחטניים, יערות טרופיים וסבטרופיים ובאזור הטייגה של אסיה.
הוא אף מצוי ביערות הרריים וביערות שפלה.
פרטים של הנקר השחור נצפו בגבהים של 100 מטרים עד 2,4000 מעל גובה פני הים.
הנקר השחור ניזון מקמפוניות ומזחלים החיים בגזעי עצים.
תזונתו אינה משתנה ונשארת קבועה לאורך כל עונות השנה.
כמו אצל שאר הנקריים, צווארו חזק ומאפשר לו להלום בעצים ללא הרף.
הודות למקורו הגדול, כוחו הרב ומידותיו הגדולות הוא מסוגל לצוד מזון הנמצא עמוק בתוך קליפת העץ.
לנקר השחור רגליים קצרות, דמויי גדם, טפרים חדים וזנב נוקשה המאפשרים לו להיאחז היטב בעץ.
לרוב, הנקר יחפש עץ שבגזעו ישנם סימנים לריקבון, אולם מספר פרטים ינקרו דווקא עץ חזק ובריא.
ברגע שנוצר חור בעץ, הנקר השחור יגדיל אותו על ידי ניקור מטה כלפי שורש העץ וכך יצור לעצמו קן.
את הקן ירפדו שבבי העץ שנוצרו במהלך ניקור הקן.
גילופים ופתחים שהנקר השחור מותיר על גזעי עצים, מהווים בית גידול לציפורים ויונקים אחרים, ולכן הוא בעל חשיבות אקולוגית גבוהה באזור מחייתו.
לא רק שהוא מספק בית גידול למינים אחרים, אלא שגם הימצאותו ביערות מפחיתה את כמות החרקים הפוגעים וניזונים מעצים.
כאשר הקן מוכן, הנקבה מטילה בין שתיים לשמונה ביצים, כאשר הממוצע נע בין ארבע לשש.
לרוב הקן יוקם בתוך עץ אורן או צפצפה.
זוג הנקרים דוגרים על הביצים בתורות, ואף מתחלקים ביניהם במטלת האכלת הגוזלים.
הגוזלים עשויים להילחם ביניהם על מנת לקבל ראשונים את המזון.
לאחר 18 עד 35 ימים, גוזל הנקר השחור יוצא מהקן, ונשאר עם הוריו במשך כשבוע.
כפי שהוזכר לעיל, אזור המחיה של הנקר השחור גדול מאוד ומשתרע כמעט על פני שתי יבשות שלמות.
מין זה מתרבה בכל השטחים המיוערים היטב באזור מחייתו.
בנקודה מסוימת, כאשר היו כריתות עצים באירופה ובאסיה, חלה ירידה באוכלוסיית הנקר השחר שעודה ניכרת במספר אזורים, דוגמת הרי הפירנאים.
לנקר השחור דרושים עצים בוגרים ושטח ניכר של עצים מתים על מנת שיוכל להתרבות.
בחלקים מאירופה, בהם ניטעו עצים חדשים או שיערות טופחו, חלה עליה במספר פרטי הנקר השחור.
לעיתים, הנקר נחשב למטרד, כי הוא פוגע בעמודים של קווי חשמל וטלפון.
בחלק מהמקרים, הנקר נהרג כתוצאה מהתחשמלות או מפגיעה מאנשים המבקשים להבריחו.
לנקר השחור יש אויב טבעי, דלק אירופי, שניזון מגוזליו, מביציו, או מנקבתו אותה הוא מצליח לצוד בעת שהיא דוגרת על הביצים.
לרוב, הדלק האירופי משתלט על הקן של הנקר השחור והופך אותו לביתו.
מלבד הדלק, לנקר השחור כמעט ואין טורפים טבעיים.
הקאק לרוב מגרש את הנקר השחור מקיניו, ואף צד את ביציו וגוזליו.
מספר דורסי לילה הגדולים יותר מהנקר השחור עשויים לצוד אותו.
ביניהם ניתו למנות את לילית אורל, האוח המצוי, הנץ הגדול ואת עקב החורף.
נקר זהוב-זנב (שם מדעי: Campethera abingoni) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים.
בית גידולו הוא מגוון רחב של סוגי יערות וסוואנות.
הוא ניזון מחרקים וזחליהם, נמלי עצים ומרבי רגליים בעיקר.
הקול אותו הוא מפיק הוא רם וברור, בדרך כלל "דְרִיייי-אָווו" או "וִייי" נוגה ויחיד.
הנקר מצוי באנגולה, בנין, בוטסואנה, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, קניה, מלאווי, מאלי, מאוריטניה, מוזמביק, נמיביה, רואנדה, סנגל, דרום אפריקה, דרום סודאן, סווזילנד, טנזניה, אוגנדה, זמביה וזימבבואה.
נקר ירוק אירופי (שם מדעי: Picus viridis) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים.
הוא מצוי ברחבי אירופה במשך כל ימות השנה.
הנקר הירוק הוא הגדול מבין שלושה נקרים שמתרבים בבריטניה.
בעל גוף כבד למראה, זנבו קצר.
צבעו אפור ירקרק בחלקים העליונים שלו, ואדום בחלק העליון של הראש.
לזכרים יש פס אדום בשפם, אך לנקבות פס שחור מוצק.
לכל הנקרים הירוקים הבוגרים, הן הזכרים והן הנקבות, יש נוצות ירוקות בהירות, גב תחתון צהוב, ועל ראשם כיפה אדומה, לעומת זאת בצעירותם הנוצות הן בצבע אפרפר.
הנקר הירוק הוא ביישן וחשדן.
הנקר מטפס על גזעי עצים.
בהשוואה לשאר הנקרים, הנקר הירוק הוא בעל מקור חלש, ולכן הנקרים הירוקים יבחרו בעצים רכים כדי לנקר בהם חורים.
רק לעיתים נדירות הנקרים מתעופפים כדי לתקשר.
במקום זאת הם מאוד קולניים ובעלי צווחה חזקה ומוכרת שמזכירה קול צחוק.
דבר זה הוביל לשמם באזור מחייתם "yaffle".
הטיסה של הנקר היא גלית, עם 4-3 משקי כנפיים ואחריהן דאייה קצרה, כאשר הכנפיים מוחזקות על ידי הגוף.
לנקר הירוק לשון ארוכה באורך 10 סנטימטר וגמישה המצוידת בדוקרנים על הקצה כדי שתאפשר תפיסה טובה של חרקים, בעיקר נמלים מתוך הקרקע.
הלשון כל כך ארוכה, שהיא חייבת להיות מגולגלת בתוך הפה שלו.
המקומות שבהם ניתן למצוא נקר ירוק הם בדרך כלל יערות פתוחים, פארקים, מטעים ושטחים חקלאיים באנגליה, ווילס וסקוטלנד.
הם בדרך כלל לא נודדים, ולכן ניתן לראות אותם בכל ימות השנה.
למרות שהנקרים בדרך כלל לא נודדים, הנקר הירוק החל להגדיל את טווח הנדידה שלו לבריטניה.
הם הגיעו לאי וייט בשנת 1910, ולראשונה התרבו הנקרים בסקוטלנד בשנת 1951, אולם הם עדיין לא הגיעו לאירלנד למרות היותם נפוצים יותר באזור הדרום.
נקר ירוק בדרך כלל יימצא על האדמה, על דשא בגינות או בפארקים, זאת כיוון שהתזונה שלו כוללת בעיקר נמלים מבוגרות, זחלים וביצים.
הנקר ניזון גם מדברים אחרים כגון: זרעים או פירות, אך לרוב הדבר קורה רק בחורף, בזמן שקשה למצוא נמלים.
לנקר ירוק לרוב יש הטלה אחת בחיים, שבה הוא מטיל 7-5 ביצים בדרך כלל בחודש מאי.
הנקרים בדרך כלל מקננים בתוך עצים ולרוב ישתמשו באותו עץ כל שנה, ואף יחזרו לאותו חור בעץ.
לאחר שהגוזלים נולדים, ברוב הפעמים כל אחד מזוג הנקרים לוקח חצי מהגוזלים, ומראה להם היכן נמצא האוכל.
הזכר מזהה את הנקבה בעזרת צבע השפם שלה, זכר יחפש שפם בצבע שחור ואילו הנקבה מחפשת שפם בצבע אדום.
נקר מצויץ (שם מדעי: Dryocopus pileatus) הוא מין ממשפחת הנקריים המצוי באמריקה הצפונית.
זהו מין הנקר השני בגודלו באמריקה לאחר המין הנדיר נקר שנהבי (Campephilus principalis).
הוא בעל ראש לבן המפוספס בשלושה פסים שחורים לאורך העיניים, הסנטר והמצח וכן בעל מקור אדום וכיפה אדומה מצוייצת.
שאר הגוף שחור והרגליים בעלי טפרים ארוכים ואפורים.
הנקר מצוי ביערות של ארצות הברית וקנדה ומחפש חרקים בין העצים.
מקורו החזק עוזר לו לשבור את הקליפה החזקה של העצים ולהגיע לזחלים ולחרקים המקננים בקליפות.
נקר מוצץ אדום-חזה (שם מדעי: Sphyrapicus ruber) הוא מין ממשפחת הנקריים המצוי ביערות מערב אמריקה הצפונית מקנדה עד מקסיקו.
מין זה הוא קרובו לסוג של נקר מוצץ צהוב-בטן.
משקלו של הנקר נע בין 43–55 גרם.
הוא בעל חזה וראש אדומים עזים עם כנפיים ועורף שחורים ומעט מפוספסים בלבן ורגליים אפורות מפוצלות.
הנקר עומד הפוך על הענפים רוב זמנו והוא בעל מקור ארוך וחזק.
נקר זה ידוע בכך שהוא שותה את המוהל של עצי היער וקודח בהם חורים מהם הוא מקיז את המוהל.
משפחה של נקרים ממין זה יכולה להסב לעץ פגיעה קשה ואפילו לגרום למותו.
העץ מתגונן על ידי קרישת המוהל שלו במהירות.
הנקר משלים את תזונתו בזרעים ובחרקים שונים.
נקר זהוב (שם מדעי: Colaptes chrysoides) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים החי בדרום אמריקה הצפונית.
נקר זה גדול יחסית ואורכו עד 30 סנטימטר.
הוא בעל כנפיים אפורות-כתומות והבטן לבנה.
החזה בעל פס בולט שחור והגוף מנומר בנקודות שחורות.
ראש וצוואר הנקר אפורים והמקור כהה ונוקשה.
הלחיים אדומות וה"כיפה" זהובה וממנה קיבל הנקר את שמו.
הוא מזכיר את המין הקרוב Colaptes auratus שמצוי צפונה ממנו ולא במדבר.
לעיתים מינים אלה מכליאים ביניהם.
הנקר מותאם לחיי מדבר והוא מצוי במדבר סונורה ומהמדבריות הפנימיים שלו: מדבר יומה ומדבר קולורדו שבדרום ארצות הברית וכן בצפון מקסיקו עד לחצי האי באחה קליפורניה.
נקר זה קובע את ביתו בתוך מבנה קקטוס, לרוב בקקטוס הגדול ביותר - הסגווארו והוא מנקר חור גדול כדי לחיות בתוכו, מה שגורם לקקטוס להפריש חומר נוקשה שאוטם את הלשד .
הנקר ניזון מחרקים כמו נמלים וגם מפירות של קקטוסים, פירות יער וצנוברים.
נקר חילה (שם מדעי: Melanerpes uropygialis) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים החי באמריקה הצפונית.
הוא חי בדרום ארצות הברית שבדרום קליפורניה, דרום נבאדה, אריזונה וניו מקסיקו וגם במערב מקסיקו, כולל חצי האי באחה קליפורניה אך מצוי בעיקר במדבר סונורה.
הוא קרוי על שם נהר חילה.
הנקר בעל נוצות כנפיים לבנות מפוספסות בשחור, בדומה לפסי זברה, וגוף וראש בצבע קרם.
הזנב ארוך וצבעו דומה לכנפיים אך הוא בעל כמה נוצות לבנות.
המקור גדול ושחור והמצח אדום.
לנקבות ולצעירים אין את המצח האדום והוא מסימני ההיכר של הזכרים.
נקר זה חי בין חורים של קקטוסים ובעיקר של קקטוס הסגווארו הענקי, בדומה לנקר הזהוב והוא מקנן מעט נמוך יותר על הסגווארו.
על חורי נקרים שלא נשמרים משתלטים עופות כמו גדרוניים או אף ינשוף שדוני, המקנן אף הוא בחורי קקטוסים.
נקרים אחרים יקננו על עצי Prosopis, מקבוצת הקסאלפיניים.
הנקר מטיל 3–5 ביצים בקן.
נקר זה ניזון בעיקר מחרקים כמו נמלים, מפירות של קקטוסים ואחרים, מאגוזים ואפילו מביצי עופות אחרים.
נקר אדום ציץ (שם מדעי: Leuconotopicus borealis) הוא מין של עוף ממשפחת הנקריים ומהסוג Leuconotopicus המצוי בדרום-מזרח אמריקה הצפונית.
כמה חוקרים מסווגים אותו כחלק מהסוג Picoides.
הוא נקרא על שם הקצה דמוי הציץ ("cockade") שבקצה ראשו.
נקר זה חי בטבע באזור שבין פלורידה לניו ג'רזי ומרילנד ומגיע מערבה עד טקסס ואוקלהומה.
הוא מצוי ברחבי יערות של עצי אורן מהמין Pinus palustris.
יערות כאלה הם יבשים יחסית והעצים מופצים בהם באמצעות שריפות יער, המפיצות את האצטרובלים.
הנקר משתמש בעצים אלה כדי לקנן וניזון מחרקים שונים החיים בתוך הקליפות שלהם, ביניהם נמלים, חיפושיות, זחלים ולעיתים גם עכבישים, פירות יער ופירות.
הנקר בעל פלג גוף עליון שחור ומנומר בלבן והבטן והצידיים לבנים.
הראש שחור עם לחי לבנה שבקצה העליון בעלת פס אדום.
פס זה נתן לנקר את שמו על שם דמיונו ל"ציץ" שעל כובע הטייסים הצרפתים.
הנקר בעל לשון ארוכה המאוכלסת בנדן ארוך ושחור.
הנקר מטיל 4 ביצים בתוך קן שמייצר בתוך גזע האורן.
על האורן טיפות שרף חזק הניתזים לעיתים קרובות מהקליפה ומשמשים להגנת הקן מטורפים כמו כרכן התירס וכרכנים נוספים המהווים סכנה גדולה באזורים בהם חי.
הנקר הוא עוף טריטוריאלי החי עם בן זוג ויתקוף כל מסיג גבול בטווח שיכול להשתרע על 10 עד 60 דונם.
בעבר נקר זה היה בסכנת הכחדה גדולה עקב פגיעה ביערות בהם חי, בהם הנקר מסתתר ובונה את קיניו.
לאחר שנבנו עבור נקר זה קנים מלאכותיים הדומים לקן הטבעי אוכלוסיית הנקרים גברה בהרבה.
נקר קיסרי (שם מדעי: Campephilus imperialis) הוא מין של עוף נדיר ממשפחת הנקריים אשר חי ביערות אמריקה הצפונית וייתכן שנכחד מהעולם.
נקר זה הוא קרוב משפחתו של הנקר המגלני והוא בעל מראה דומה.