tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
המראה הקטנה של הספרות הרומאית (בודפשט, 1923)
מבט אחורה על חיים, 1-2. ; אתנאום, בודפשט, 1927 (המאסטרים של זמננו)
רומן ; רוז'אולדי, בודפשט, 1935
גילו של שייקספיר, חייו, יצירותיו (בודפשט, 1936)
מחקרים נבחרים על קארוי שבשטין ; רוז'אוולדי, בודפשט, 1941
פילוסופיה צינית ; לרינץ אימרה פרקש, בודפשט, 1994
שייקספיר : טימון מאתונה (1904)
פרידריך שילר : הבתולה מאורליאן (1921)
קארוי קצ'קמטי (בהונגרית: Kecskeméti Károly; בודפשט, 19 באוגוסט 1933 – פריז, 2 באפריל 2021) היה ארכיונאי-היסטוריון יהודי-הונגרי-צרפתי.
הוא גר בצרפת משנת 1956, לשם היגר אחרי המרד ההונגרי, בקושי שנה לאחר שסיים את לימודיו בהונגריה, בצרפת השיג את הדוקטורט בשנת 1980. כפקיד בכיר במועצה הבין-לאומית לארכיונים, הוא השתתף בתוכניות פיתוח ארכיונים בכמה מדינות, בכמה יבשות (בעיקר באפריקה).
עם פרישתו התפרסם לכבודו כרך לימוד בבלגיה, בשם Miscellanea Caroli Kecskeméti, בעריכתם של פרנק דיילמן ואנדרה ואנרי (Frank Daelemans, André Vanrie).
אביו של קארוי קצ'קמטי היה מורה, ג'רג' קצ'קמטי, ומאוחר יותר הפך לעיתונאי העורך ולאחר מכן העורך הראשי של העיתון היומי בשפה הגרמנית בבודפשט הפסטר לויד.
אביו גורש באפריל 1944 ונרצח באושוויץ ביולי אותה השנה.
סבו מצד אביו, ארמין קצ'קמטי, היה הרב הראשי לשעבר של העיר מאקו וכן פרופסור באוניברסיטת סגד שכתב מספר ספרים על ספרות והיסטוריה יהודית.
יחד עם אשתו גם הוא נרצח בשנת 1944 במחנה ריכוז.
סבתו מצד אימו גם היא הייתה צאצא (נכדה) של הרב הראשי של העיר סגד לאופולד לעף, אחד מאחיו של ליאופולד היה עמנואל לעף.
סבו מצד אימו היה מהנדס במשרד לאדריכלות ממלכתית.
אחותו של קארוי קצ'קמטי היא ז'וז'ה פרגה, סוציולוגית, חברה קבועה באקדמיה ההונגרית למדעים.
אחיינו, בנה של אחותם מרתה קצ'קמטי, הוא ג'רג' קוזמה, שהיה קריקטוריסט, שלמד בבית המדרש לרבנים בבודפשט, אך לא עשה בחינות סמיכה לרבנות.
לאחר מלחמת העולם השנייה בילה קצ'קמטי שנה וחצי בצרפת, חזר להונגריה וסיים את לימודיו ואת בחינות הבגרות בגימנסיית אטווש יוז'ף.
הוא החל את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1951 תחילה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה ואחרי שנה עבר לפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת אטווש לוראנד.
בתחום כהיסטוריון-ארכיבאי קיבל תואר והמנחה להמשך לימודיו לעבודת הדוקטורט על אוכלוסיית המאה ה-19 של היישוב טק היה ההיסטוריון היהודי-הונגרי ג'רג' סאבאד לימים חבר באספה הלאומית (הונגריה) יושב ראש הפרלמנט ההונגרי וחבר מן המנין באקדמיה ההונגרית למדעים.
במקביל להכנת עבודת דוקטורט זו, כארכיונאי, ארגן קצ'קמטי את רשומות של היישוב טק בארכיון מחוז פשט.
הוא החל לעבוד כארכיונאי כאמור בשנת 1955 ובילה את התמחותו בארכיון המדינה של העיר שופרון ובארכיון הלאומי ההונגרי.
ביוני 1956, בבודפשט הוא התקבל לארכיון המדינה.
הוא ניצל את המרד ההונגרי ונמלט (היגר) בנובמבר 1956. כבר בינואר 1957 קיבל חוזה עבודה זמני בארכיוני המשרד הממשלתי צרפת מעבר לים (France d'Outre-Mer) בפריז, ולאחר שסיים קורס ארכיונים בין-לאומי, החל מיולי 1957 הפך להיות לארכיונאי של הארכיון הלאומי הצרפתי (Archives nationales).
בשנת 1980 סיים סופסוף את הדוקטורט שלו במדעי הרוח באוניברסיטת סורבון, (דוקטורט שההתחיל עוד בהונגריה).
נושא עבודת הדוקטורט הצרפתית הממלכתית שלו היה הליברליזם ההונגרי בין השנים 1790–1848. משנת 1986 היה קצ'קמטי חבר במועצה הבין-לאומית לארכיונאות (International Council on Archives – ICA) ופרש לגמלאות בסוף 1998.
משנת 1962 ועד סוף 1998 עמד קצ'קמטי בראש מזכירות מועצת הארכיונים, ואילו משנת 1964 היה מעורב גם בפיתוח ארכיונים ב"עולם השלישי".
בתפקיד זה בילה שנה בדקר מדצמבר 1970 כמומחה של אונסק"ו, שם נדרש לארגן הכשרה לארכיונאות באוניברסיטת בירת סנגל.
עד לפרישתו ניהל את תוכנית המחשוב בארכיון הקומינטרן.
במשך מספר שנים, מטעם ה-ICA, לימד כמה קורסים בארכיונים וכן הופקד על ידי מועצת אירופה על משימות מקצועיות שונות.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 השתתף בתוכניות פיתוח ארכיונים בכמה מדינות (ברזיל, קניה, תימן, בורקינה פאסו, בנין, הרפובליקה של קונגו, פורטוגל).
כהיסטוריון הוא סייע לעבודתו של מכון אימרה נאג' בבריסל במשך חמש שנים משנת 1958 ובמהלכן השתתף גם בפרסום שני כרכים שהוציא המכון.
הוא חקר את ההיסטוריה של הליברליזם והפרלמנטריזם ההונגרי, אך חקר גם את ההיסטוריה של יהדות הונגריה מתקופת שלטונו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עד 1918.
קארוי קצ'קמטי (בהונגרית: Kecskeméti Károly; קצ'קמט, 14 בינואר 1910 – לונדון, 24 ביולי 1985) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי-בריטי.
קארוי קצ'קמטי נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה קצ'קמטי (1865–1944), סיטונאי יין, ושל רחל בטלהיים (1880–1944) הוא השלים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו ובפרנקפורט, ואחר כך למד בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת וינה.
לאחר מכן חזר לקצ'קמט, שם התפרסמו כתבותיו הצבעוניים בימי ראשון משנת 1937 ב"מפקח קצ'קמט" (Kecskeméti Ellenőr) חתומים בשם קיתי (Kéthy).
לימים היה מתמחה בעיתונות ביומון בשפה הגרמנית שהופיע בבודפשט, בפסטר לויד.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוריו וכמה קרובי משפחתו הקרובים נרצחו בשואה.
קצ'קמטי ניצל ואחרי 1945 עסק בחקלאות.
הוא ניצל את ימי המרד ההונגרי ונמלט (היגר) בסוף שנת 1956 והתיישב באדג'וואר, פרבר של לונדון.
הוא טופל בסנטוריום לחולי שחפת במשך תקופה ארוכה, שם כתב את הרומן שלו שלא פורסם, "פנסיון לואיזה" (Lujza panzió).
אשתו הייתה ולריה צ'יסאר, בתם של הוגו צ'יסאר ושל אמה פְרַנְקְל, אותה נשא לאישה ב-9 בדצמבר 1936 בבודפשט.
קארוי מאנדי, (במקור מאנדל, בהונגרית: Mándy Károly; באנגלית: Charles Mundee-Mándy; זרניאנין, 1817 – ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית, 4 ביוני 1871) היה איש צבא אמריקאי-יהודי ילידי הונגריה, בריגדיר ג'נרל (גנרל כוכב אחד) (Brevet) של מלחמת האזרחים האמריקנית.
קארוי מאנדי נולד במשפחה יהודית, הוא היה סוחר, ואחר כך סגן ארטילריה במהפיכת 1848 בהונגריה שמכונה "מלחמת העצמאות ההונגרית", אחר כך הפך לשופט צבאי.
לאחר כישלון מלחמת העצמאות הוא נאלץ להגר, והגר לארצות הברית, שם בחר לו את השם מנדי (Mundee).
בשנת 1850 התיישב בקנזס בעיירה בשם Leavenworth.
הוא השתלב בחיים הציבוריים של העיר, והפך להיות מזכיר העיר.
הקריירה הצבאית האמריקאית שלו הורכבה בעצם על ידי הונגרי בשם ינה פיבאן, על פי ההיסטוריון גזה קנדה.
מאנדי התגייס לצבא בקנזס תחת דגל האיחוד.
ב-16 באוגוסט 1862 קיבל דרגת מייג'ור (רב-סרן).
הוא התבלט בגבורתו בקרבות ליד וינצ'סטר בווירג'יניה, פישר היל וסידר קריק (Fischer's Hill and Cedar Creek), ולכן הועלה לדרגת קולונל ב-19 באוקטובר 1864. הוא נלחם באומץ ליד פטרסבורג (וירג'יניה), ולכן באביב 1865 הוענק לו דרגת בריגדיר ג'נרל ((תא"ל-(Brevet)).
הוא שוחרר משירות ב-15 בספטמבר 1866.
בנוגע לסגנון הלחימה של צ'ארלס מאנדי בקשר עם קרב פטרסבורג, כתב מ' ברבר, עוזר בריגדת ורמונט, את הדברים הבאים:
"על הפיקוד השתלט קולונל צ'ארלס מאנדי, שמילא אותו בגבורה הגדולה ביותר במהלך התנועות הצבא הבאות.
כאילו היה בטוח לחלוטין שחייליו ילכו אחריו לאן שהוא ילך, הוא צעד עד תחילת קו החזית, תוך התעלמות מוחלטת מכל הסכנות.
הדוגמה ההירואית שלו, כמו גם המיומנות בה הוביל את המאבק, העשירו מאוד את מעשי המלחמה המפוארים שביצעה חטיבת ורמונט באותו יום."
מנדי חזר לחיים אזרחיים לאחר מלחמת האזרחים ויחד עם משפחתו עבר למדינת פלורידה לטלהסי.
הוא השתתף בקביעות בפגישות ותיקי מלחמת האזרחים.
הוא נסע מביתו לבוסטון, מסצ'וסטס, לפגישת ותיקי ארמיית הפוטומאק.
הוא קטע את דרכו והגיע לניו יורק וקנה חלק בפאב, שידע זמנים טובים יותר, תמורת 250 דולר.
הוא נעצר באשמת הונאת לקוח והועבר לכלא המרכזי בניו יורק, לטומס, שם נפטר בלילה של 4 ביוני 1871, מסיבה לא ידועה.
ב-5 במאי 1851 במיזורי הוא נשא את אליס ראיין, אותה לקח עמו לעיירה ליוונוורת'.
שם ונולדו להם שישה ילדים.
קארוי פרייס, (בהונגרית: Preis Károly; וינה, 12 בנובמבר 1870 – בודפשט, 22 במרץ 1950) היה דוקטור לרפואה, רופא עור, אורולוג, וחוקר יהדות יהודי-הונגרי.
קארוי פרייס נולד במשפחה יהודית כבנם של מיקשה פרייס, סוחר עורות ושל ינקה שטיינהרץ.
הוא למד בישיבה ובבית המדרש לרבנים בבודפשט וסיים גם תואר ברפואה.
הוא התחיל לעסוק במקצוע הרפואה.
בתחילת המאה העשרים היה רופא בבית החולים סנט אישטוואן ברובע 9 של בודפשט שנפתח בשנת 1985. לאחר מכן עבד כרופא ראשי ומנהל מחלקה של "המוסד הלאומי לביטוח עובדים", אך פוטר בשנת 1921. מאוחר יותר הפך למומחה המקצועי של "איגוד הסנטוריום של בית חולים העיתונאים".
הוא כתב כמה מאמרים בנושא דרמטולוגיה ואורולוגיה בעיתונים הונגריים וזרים.
כמה מיצירותיו ההלכתיות התפרסמו בכתב העת המדעי העברי "הצופה" שיצא לאור בממלכת הונגריה.
פרייס הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
אשתו הייתה גיזלה שטרן, אותה נשא לאישה ב-1 בספטמבר 1907, בטקס אזרחי בבודפשט ובאותו יום בבית כנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני.
בעלה היה אישטוואן פאל ואלקו (מקודם ויינפלד), שהיה מהנדס מכונות ומתמטיקאי שנרצח במחנה הריכוז ברגן-בלזן.
זיגפריד גזה פרייס (1910–?) היה רופא.
מסיפילולוגיה (ענף ברפואה שעוסקת באיבחון ובטיפול בעגבת) ודרמטולוגיה במלחמה.
בודפשט, 1915.(הדפסה מיוחדת ממגזין "רפואה")
הכשרות וחוקי הטוהר של הדת היהודית מנקודת מבט של היגיינה חברתית
הריפוי של העגבת על בסיס ההישגים המדעיים האחרונים (1910)
סמל העיטור הצבאי של הצלב האדום האוסטרי דרגה השנייה.
(1916), ככל הנראה על שירותו כרופא במלחמת העולם הראשונה.
קארוי לאסלו האי (בהונגרית: Háy Károly László; אבון, 27 באפריל 1907 – בודפשט, 22 בינואר 1961) היה צייר, גרפיקאי, מעצב תפאורה, סופר אמנות, פרופסור באוניברסיטה זוכה פרס מיהאי מונקאצ'י (1960) יהודי-הונגרי, אחיו הצעיר של הסופר דיולה האי (1900–1975).
בין 1925 לבין 1929 האי למד באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות שבה למד מהציירים אישטוואן צ'וק, אישטוואן ריטי ויאנוש וסארי.
בתום לימודיו נסע לסיור לימודים לווינה, פריז, פולין, גרמניה ואיטליה.
הוא הצטרף לתנועת הפועלים בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 ומשנת 1931 הפעילות האמנותית שלו שירתה רק את התנועה.
מסיבה זו הוא נעצר ונכלא מספר פעמים - בשנים 1932, 1934 ו-1942. בשנת 1934 היה אחד החברים המייסדים של "קבוצת האמנים הסוציאליסטים".
בשנת 1944 הקים וארגן את "הוצאת סיקרה" הקומוניסטית בעיר סגד ששוחררה אז על ידי כוחות הצבא האדום.
בין השנים 1945 - 1946 הפך לראש מחלקת התרבות במרכז "מפלגת העובדים הסוציאליסטית ההונגרית" (MSZMP).
בתקופה זו הכין בעיקר גרפיקה לרומנים מודרניים.
בין השנים 1945 - 1948 היה מבקר האמנות של היומון "עם חופשי" (Szabad Nép).
בין השנים 1946–1948 היה מעצב התפאורה של תיאטרון מדאץ'.
בשנים 1948 - 1952 לימד כפרופסור לעיצוב תפאורה באוניברסיטה לאמנויות יישומיות, ומשנת 1952 עד 1955 היה ראש הקתידרה באוניברסיטה.
בין השנים 1953–1957 עבד ב"מושבת האמנים של סולנוק".
לרוב צייר נופים וקומפוזיציות של דמויות.
הוא צייר את תמונותיו בצבעים חזקים בסגנון הקרוב לאקספרסיוניזם.
האי הכין סדרת תחריטי לינולאום עם תוכן אנטי-פשיסטי ששמו "כנימה גרמנית מסקרה טורקית".
הוא עבד גם כסופר אמנות.
הוריו היו מור האי (?
אשתו, לואיזה הוואש (1923-?), הייתה היסטוריונית אמנות.
בתם, אגנש האי (1952-) היא גרפיקאית.
מספר ההצגות הבכורה שנרשם במאגר התיאטרון: 7 .
ויליאם שייקספיר : מהומה הרבה על לא דבר (1946)
גריבוידוב: השכל בא עם צרות (1947)
ארמונט - ונדרבנגה: בנים, בנות, כלבים (1947)
בעיות הצורה של ציור נאו-ריאליסטי (מחשבה, 1936)
אומנויות והתקדמות חברתית (בודפשט, 1947)
לרגל יום השנה לדרקוביץ' (אמנות חופשית, 1954)
נלחמנו נאמנה למען המהפכה (הקדמה.
קארוי מארוט (במקור קרונשטיין, (בהונגרית: Marót Károly; ארד, 2 במרץ 1885 – בודפשט, 27 באוקטובר 1963) היה פילולוג קלאסי, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים (נספח: 1945, מן המניין: 1956), זוכה פרס קושוט (1961) המקביל בהונגריה לפרס ישראל.
תחום המחקר: היבטים מוקדמים ואתנוגרפיים של האפוס היווני.
קארוי קרונשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של דניאל קרונשטיין ושל קרולינה הוברט (1867–1945).
הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) עם תואר ביוונית-לטינית, הוא קיבל את הדוקטורט שלו כבר ב-1907 וקיבל את תעודת ההוראה לבית ספר תיכון ב-1908. הוא נסע מחוץ לבודפשט כמורה בבית ספר תיכון.
בשנת 1917 קיבל משרת מרצה בכיר חיצוני (לא חלק מהסגל) באוניברסיטת קולוז'וואר בתחום "הפולקלור היווני והיסטוריה של הדת".
מ-1924, בנוסף להוראה בבית ספר תיכון, לימד גם במכון לפילולוגיה קלאסית באוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד (כיום אוניברסיטת סגד), ואף התקבל למחלקה בשנות ה-30 של המאה ה-20 כחלק מהסגל.
הוא ערך כמה מסעות לימוד קצרים בתקופה זו ב: מערב אירופה, שוודיה (1929) וצרפת (1937).
בשל יהדותו והחוקים היהודיים בממלכת הונגריה (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) נאלץ להסתתר מהרדיפות הגזעניות בשנים האחרונות של מלחמת העולם השנייה, אך ברגע שהכוחות הסובייטים כבשו את סגד, חזר מארוט במהרה והחל להפעיל מחדש את הקתידרה.
בינואר 1946 מונה לפרופסור חבר.
בשנת הלימודים 1945/1946 מונה לראש המחלקה לפילולוגיה קלאסית ונבחר לסגן - דקאן.
ב-27 באוגוסט 1947 עזב לאוניברסיטת בודפשט, שם הפך לפרופסור מן המניין במחלקה לפילולוגיה קלאסית, ולאחר מכן לראש המחלקה בשנת 1962 עד פרישתו בחודש יולי.
הוא ערך שוב כמה מסעות לימודים קצרים למערב אירופה, בלגיה (1948) ואיטליה (1955, 1958) במהלך פעילתו בבודפשט.
משנת 1958 היה נשיא "האגודה ללימודים קלאסיים".
הוא פיתח יצירה מחקרית-ספרותית גדולה.
רוב מחקריו דנו בתקופה ובהיבטים האתנוגרפיים של האפוס היווני.
הוא מיקד את האפוסים של הומרוס במרכז המחקר שלו.
רבות מהמאפיינים הללו הוטמעו בתורת השירה שפותחה על ידו באופן אינדיבידואלי, שהסתמכה על הלקחים של האסכולה האנגלית לאתנולוגיה ואנתרופולוגיה (בעיקר "ענף הזהב" של ג'יימס ג'ורג' פרייזר) ונתמך בחקירת האינסטינקטים של הפסיכולוגיה.
תוך חיפוש השורשים החברתיים של היווצרות ההאפוסים היווניים הנאיביים חיפש טרמינולוגיה חדשה והציע הכנסת מונח כ"שירת הכלל'.
כמורה, התאפיין קארוי מארוט בדרישות גבוהות ביותר.
פרקים בעניין שאלת הומרוס (בודפשט, 1907)
השורשים הפסיכולוגיים האינדיבידואליים של הדת (בודפשט, 1919)
תיאורי הלחימה של הומרוס והתפתחות הסוגה האפית (סגד, 1926)
הוראת ה-"Saint John's Eve" ההונגרי.
בתוך: "רוח וחיים" (Szellem és Élet) כרך מס' 4 (יוני 1941) האמור לעיל ניתנה כהרצאה של החברה הפילולוגית של בודפשט בדצמבר 1940. מפגש קריאה 18.
הומרוס "המבוגר והטוב ביותר" (בודפשט, 1948)
תיאוריה של השירה העממית ובעיותיה בהונגריה (בודפשט, 1949)
ראשית הספרות היוונית (בודפשט, 1956, גרמנית: 1960)
מקומו של האפוס בתוך האפוס ההירואי (בודפשט, 1964)
הוועדה לפילולוגיה קלאסית של האקדמיה ההונגרית למדעים, חבר
החברה לפרהיסטוריה, נשיא, 1958 עד מותו
החברה האתנוגרפית ההונגרית, חבר מועצת המנהלים
קארוי נאג' (בהונגרית: Nagy Károly; 1909–1942) היה סופר, ומשורר יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה בגיל צעיר.
הוא ידוע בעיקר בזכות מעל 150 רומני הלגיונרים וההרפתקאות שלו.
לא נותרו נתונים על חייו, משפחתו או לימודיו.
הוא בא בוודאות ממשפחה יהודית כי נשלח לשרות העבודה במהלך מלחמת העולם השנייה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ושם מצא את מותו באוקראינה בחזית המזרחית בשנת 1942. שמו לא נמנה עם קורבנות מלחמת העולם בעיתונות ההונגרית.
מותם של יהודים לא פורסם על פי רוב (רק במקרים יוצאי דופן).
על פי מניין רישומי הספרות ההונגרית של ספרים שהודפסו בהונגריה בתקופה 1945–1960, הוא כתב 156 רומנים פליליים, הרפתקאות ובעיקר על לגיונריים, כבן תקופתו, גילו וגורלו ינה רייטה.
הוא התחיל כמשורר מבטיח, אבל בסופו של דבר, כדי לשרוד, עבר לרומנים הליגיונרים וההרפתקאות הפופולריים ביותר מהם יכול היה להתפרנס.
דמותו המרכזית היא דמותו של פייר קוצקאש, אחת הדמויות הקלאסיות של הרומן הלגיונר ההונגרי, בעל המזג הטוב.
אין תיעוד אנציקלופדי לחייו, שנת וחודש לידתו ניתן לברר רק על ידי העובדה ששירים מסומנים בתאריך באחד מכרכי השירה שלו, "אני נותן, לך..." שיצא ב-1928. באחד משיריו ציין "ביום ההולדתי התשע-עשרה" (פברואר 1928).
פרידייש קארינתי כתב הקדמה לכרך השירים הזה, שבו לא יכול היה להחליט אם שירי המשורר טובים ללא כישרון או גרועים של גאונות.
את כל האוסף שלו כבר לא ניתן למצוא היום, רבים מהרומנים הקצרים שלו אבדו עם הזמן.
יציותיו הוקראו במסגרת פרויקט "לכולם יש קול!" "קרא את זה בעצמך!" במסגרת הפרויקט מתנדבים חובבים קוראו בקול את הספרים.
הוא כתב 156 רומנים, חלקם קצרים יותר, חלקם ארוכים.
קארוק היא קבוצה אתנית של ילידים בארצות הברית, כששבט קארוק הוא אחד השבטים הגדולים בקליפורניה.
בני קארוק הם חברים רשומים גם בשני אחרים, "הקהילה האינדיאנית צ'ר-אי הייטס של טרינידד רנצ'ריה" (Cher-Ae Heights Indian Community of the Trinidad Rancheria) ו"הקהילה האינדיאנית של עמק קוורץ" (Quartz Valley Indian Community).
היישוב הפי קמפ בקליפורניה, ממוקם בלב הטריטוריה ההיסטורית של שבט קארוק, המשתרעת לאורך הנהר קלאמת מבלאף קריק (Bluff Creek, ליד קהילת אורלינס במחוז המבולדט) דרך מחוז סיסקיו ועד לדרום אורגון.
שם השבט, המאוית באנגלית גם כ-"Karuk" וגם כ-"Karok", פירושו "אנשים במעלה הנהר", או אנשים "במעלה הזרם".
בשפת הם מכונים "צ'ום-נה" (Chum-ne).
בני הקארוק מדברים בשפת קארוק, שפה מבודדת.
לשבט יש תוכנית פעילה להחייאת שפה.
ההערכות לגבי גודל האוכלוסייה של רוב קבוצות הילידים לפני הגעת האירופאים לקליפורניה השתנו במידה ניכרת.
אלפרד קרובר העריך שב-1770 מנתה אוכלוסיית הקארוק כ-1,500 נפשות.
הפיזיולוג האמריקאי העריך בתחילה את גודל האוכלוסייה ל-2,000 נפשות, מאוחר יותר הוא הגדיל נתון זה ל-2,700. בשנת 1910 דיווח קרובר שגודל האוכלוסייה ששרדה של הקארוק הוא כ-800 נפשות.
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2010, הזדהו 6,115 תושבים כבני קארוק, מתוכם ל-3,431 היו שני ההורים בני קארוק.
במשך תקופה ארוכה מאוד, הקארוק התגוררו בכפרים לאורך הנהר קלאמת, שם הם ממשיכים כיום מסורות תרבותיות כמו ציד, ליקוט מזון, דיג, יצירת סלים וריקודים טקסיים.
בני הקארוק היו השבט היחיד בקליפורניה שגידל צמחי טבק.
ריקוד המברשת (Brush Dance), ריקוד הג'אמפ (Jump Dance) וטקסי הפיקיאוויש (Pikyavish) נמשכים מספר ימים ומתרגלים אותם כדי לרפא ו"לתקן את העולם", להתפלל לשפע בלוטים, צבאים ואלתית, ולהשיב רצון טוב חברתי כמו גם מזל טוב לפרט.
בקיצים של 1871 ו-1872, ביקר אתנוגרף חובב בשם סטיבן פאוורס (Stephen Powers) קבוצות של אינדיאנים בצפון קליפורניה.
תצפיותיו שפורסמו מספקות תובנה על חייהם של הניצולים הילידים של הבהלה לזהב בקליפורניה.
על פי פאוורס, הקארוק היו אחת משלוש קבוצות שחיו על הנהר קלאמת (האחרות הן היורוק והמודק).
הוא גם ציין כי אין כל זיכרון על הגירה עתיקה לאזור.
במקום זאת, היו אגדות על הבריאה והמבול, אשר על פי האגדות התרחשו על הקלאמת.
כמה מהתצפיות אחרות של פאוארס היו:
הקארוק פיתחו שימוש מתוחכם בצמחים ובעלי חיים לקיומם.
מנהגים אלו כללו לא רק קציר מזון מהטבע, אלא גם שימוש בחומרים צמחיים ובעלי חיים ככלי עבודה, ביגוד ותרופות.
הקארוק טיפח סוג של טבק, והשתמשו בעלים השסועים של השרך Dryopteris arguta כחומר אנטי-מיקרוביאלי בתהליך הכנת צלופחים למזון.
קארול סבידרסקי (בפולנית: Karol Świderski; נולד ב-23 בינואר 1997 בראביץ' שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פנאתינאיקוס ובנבחרת פולין.
סבידרסקי גדל במחלקות הנוער של ראביה ראבית' ו-UKS SMS לודז'.
בשנת 2014 חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית.
בסך הכל ערך 113 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, בהן הבקיע 20 שערים.
ב-20 בינואר 2019 חתם סבידרסקי על חוזה לשלוש עונות וחצי בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית.
ב-30 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף והבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-1 על פאס יואנינה במסגרת המחזור ה-15 בליגה לעונת .
בעונה זו זכה עם המועדון באליפות יוון.
בסך הכל ערך 93 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 30 שערים.
ב-26 בינואר 2022 חתם סבידרסקי בשארלוט מה-MLS.
ב-5 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 ללוס אנג'לס גלאקסי במסגרת הליגה.
ב-19 במרץ הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 3-1 על ניו אינגלנד רבולושן במסגרת הליגה.
ב-28 במרץ 2021 ערך סבידרסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בניצחון 3-0 על נבחרת אנדורה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. הוא היה חלק מסגל נבחרת פולין בטורניר יורו 2020 בשנת , וערך שלוש הופעות בטורניר.
קַארוֹי קִישְׁפַלוּדִי (בהונגרית: Kisfaludy Károly; 5 בפברואר 1788 – 21 בנובמבר 1830) היה סופר, משורר, מחזאי וצייר הונגרי, ומייסד המחזאות הלאומית ההונגרית.
קארוי קישפלודי נולד ב-1788 בטט בממלכת הונגריה בימי השלטון ההבסבורגי כצעיר מבין שמונה ילדים של מיהאי קישפלודי, פקיד בכיר ושופט בעיר גיור ושל אנה לבית שאנדורפי.
אימו מתה בלידתו, והייתה לו מערכת יחסים בעייתית עם אביו.
החל לכתוב שירים ופואמות בזמן שירותו הצבאי ב-1811-1804. הוא השתתף בקרבות כקצין בגדודים ההונגריים בשורות הצבא האוסטרי, במהלך המלחמות הנפוליאוניות באיטליה, סרביה ובוואריה.
לאחר שובו ב-1810 חיזר אחרי נערה בשם קטלין הפלר (Katalin Heppler), אך לא התחתן.
התפטרותו מהצבא גרמה לאביו להתנכר אליו, והוא מצא מקלט בבית אחותו טרז (Teréz) ב.
הוא למד אמנות, נסע ללמוד ציור בווינה ב-1812 ולאיטליה ב-1815, אבל לא היה לו מזל בכתיבה או בציור עד אפריל ויוני 1819, כאשר הטרגדיות שחיבר A tatárok Magyarországon ("הטטרים בהונגריה") ו-Ilka, vagy Nándorfehérvár bevétele ( "אילקה, או כיבוש בלגרד") זכו להצלחה גדולה.
מחזות אלו העלו על נס את גבורת ההונגרים בעבר והדגישו במיוחד את תפקיד האצילים בהגנה על המולדת.
מחזות אחרים שכתב באותה שנה היו: Stibor vajda ("הווייבוד שטיבר"), ו-A kérők ("המחזרים") בספטמבר, ו-A pártütők ("המורדים") בנובמבר.
"המחזרים" היא קומדיה המותחת ביקורת על צורת החינוך בקרב האצילים ועל החיקוי השטחי של אורח החיים המערבי בקרב בני האצולה.
ובשנה שאחריה כתב עוד שלושה מחזות.
מחזותיו תורגמו לגרמנית, והוצגו בווינה.
ב-1822 הוא ייסד את כתב העת הספרותי "", שעליו הוענק לו פרס מרציבאני (Marczibányi) ב-1826, באותה שנה שבה החזיר אותו אביו לצוואתו.
הוא התאהב באישה בשם נינה לפלר (Nina Löffler), אבל משום שהיא הייתה יהודייה הוא לא יכול היה להתחתן איתה.
הוא כתב רבות ב"אורורה" עד מותו משחפת בשנת 1830. אגודת קישפלודי הוקמה לכבודו בשנת 1836, ומילאה תפקיד חשוב בתרבות הונגריה עד עליית הקומוניזם לשלטון אחרי מלחמת העולם השנייה.
הוא זכור בזכות מחזותיו והמכתמים שלו, ובזכות שירים כמו האלגיה "מוהאץ'" (Mohács; 1824), על נושא הקרב של 1526, שבו הביס צבא האימפריה העות'מאנית את הצבא ההונגרי והונגריה איבדה את עצמאותה.
אלגיה זו והבלדות שכתב מאופיינים ברגש לאומי רומנטי.
דוגמה נוספת לתרומתו להתעוררות הלאומית של ההונגרים היא הסיפור Tollagi Jónás Pesten (עלילותיו של יונאש טולאגי, 1823).
מור יוקאי כתב על על חייו את הרומן Eppur si muove ("ואף על פי כן נוע תנוע"; 1872).
קַארוֹי (קַרְל) קֶרֶנְיִי (בהונגרית: Károly Kerényi; 19 בינואר 1897 – 14 באפריל 1973) היה חוקר הונגרי של פילולוגיה קלאסית ואחד ממייסדי המחקרים המודרניים של המיתולוגיה היוונית.
קארוי קרניי נולד בעיר טמשוואר שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום טימישוארה ברומניה) להורים הונגרים ממוצא גרמני חלקי.
משפחת אביו הייתה ממוצא של איכרים שוואבים.
אימו הייתה קרולינה האלאס (Karolina Halász).
קרניי למד גרמנית כשפה זרה בבית הספר, ולאחר מכן בחר בה כשפתו לעבודה מדעית.
הוא הזדהה עם העיר ארד, שבה למד בבית ספר תיכון, בגלל הרוחות הליברליות שבה כעיר של 13 חללי מהפכת 1848 בהונגריה.
הוא עבר ללמוד פילולוגיה קלאסית באוניברסיטת בודפשט, שם העריך בעיקר את ההרצאות של חוקר הלטינית גיזה נימתי (Géza Némethy) וכן של יוזף שמידט (Josef Schmidt) שחקר שפות הודו-אירופיות.
לאחר סיום לימודיו, קרניי טייל רבות באזור הים התיכון ובילה כסטודנט אורח באוניברסיטאות , ברלין והיידלברג, ולמד מהפרופסורים על העת העתיקה ופילולוגיה קלאסית: אדוארד נורדן, ו.
בשנת 1919 קיבל קרניי את הדוקטורט שלו בבודפשט עם עבודת גמר על אפלטון ולונגינוס: "חקירות בספרות קלאסית ובהיסטוריה אסתטית".
לאחר מכן, הוא לימד יוונית ולטינית בבית ספר תיכון.
הוא קיבל את ההסמכה שלו להרצאת פוסט-דוקטורט ב-1927, וב-1934 התבקש להיות פרופסור ל"פילולוגיה יוונית ולטינית והיסטוריה עתיקה" (Griechische und Lateinische Philologie und Alte Geschichte) באוניברסיטת פץ'.
בבודפשט הוא המשיך להרצות כפריבט-דוצנט על תולדות הדתות, הספרות הקלאסית והמיתולוגיה.
אלה היו אירועים שבועיים שבהם השתתפו אינטלקטואלים רבים בגלל הקונוטציות הליברליות שלהם.
לאחר שהונגריה חוותה שבירה חזקה לימין הפוליטי ב-1940, בוצעה רפורמה במערכת האוניברסיטה, כשהיא נכנעה ללחץ פוליטי.
פרופסורים שלא הכפיפו את עצמם לרצון הממשל רוכזו באוניברסיטת סגד.
בהתאם נשלח קרניי לשם ב-1941 בניגוד לרצונו, ללמד על התקופה הקלאסית.
ראש הממשלה הליברלי, פרו-מערבי, מיקלוש קאלאי, ניסה ב-1943 לשנות כיוון ולהפוך את הפוליטיקה הידידותית לנאצים של השנים הקודמות.
הוא התחיל לשלוח מדענים ליברליים שכבר עשו לעצמם שם למערב אירופה, כדי להראות שקיימת גם הונגריה ליברלית, אנטי-פשיסטית.
כחלק ממגמה זו הציע משרד החוץ לקרניי הזדמנות לבלות שנה בשווייץ עם מעמד דיפלומטי.
הוא הסכים בתנאי שישהה בטיצ'ינו, על חוף אגם מאג'ורה, במקום בבירה ברן.
כשהגרמנים כבשו את הונגריה ב-1944 והקימו ממשלת ימין, החזיר קרניי את דרכונו.
כמו הונגרים רבים אחרים באותה תקופה שהתגוררו בשווייץ עם מעמד דיפלומטי, הוא הפך בכך בן לילה לפליט פוליטי חסר אזרחות.
מאז 1941 הרצה קארוי קרניי בכנסים של אראנוס ב (שווייץ), אליהם הוזמן על ידי קרל גוסטב יונג.
הקשר הקבוע הזה עם הפסיכולוג השווייצרי יצר במקור את הקשר לשווייץ, מה שהוביל בסופו של דבר להגירה הקבועה לקנטון טיצ'ינו דובר האיטלקית.
במהלך 1946/47 הרצה קרניי על שפה וספרות הונגרית באוניברסיטת בזל.
ב-1947 הוא נסע להונגריה כדי לשאת את נאום ההשבעה שלו באקדמיה ההונגרית למדעים, מתוך כוונה לתרום לפיתוח הדמוקרטי של הונגריה.
עם זאת, עקב אזהרות על ההפיכה הקומוניסטית הקרובה בהנהגתו של מתיאש ראקושי, עזב קרניי מיד את בודפשט שוב.
במהלך הדיקטטורה הסטליניסטית שלאחר מכן, הוא הוכפש והוחרם על ידי התעמולה הפוליטית תחת ג'רג' לוקאץ', האידאולוג הקומוניסטי המוביל.
התואר האקדמי שלו בוטל והוא הוחזר רק ב-1989, לאחר מותו.
הוא כתב והוציא לאור את החלק המהותי של יצירתו בשווייץ בין השנים 1945 ל-1968. על אף העובדה שהוא נחשב לאאוטסיידר אקדמי, דווקא באותה תקופה התפתחה השפעתו הגדולה ביותר כאחד הנציגים האחרונים של המסורת הגדולה של חוקרים הומניסטיים של העת העתיקה.
במהלך שני עשורים, מ-1934 עד 1955, ניהל קרניי התכתבות פעילה עם הסופר הגרמני תומאס מאן בנושאים רבים, כולל מיתולוגיה, דת, הומניזם ופסיכולוגיה.
מאז הגירתו מילא קרניי בנוסף תפקידים כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות, כולל בון (1955/56), אוסלו ורומא (1960), ציריך (1961) וג'נובה (1964).
בשנים 1960–1971 הוא קיים הרצאות שנתיות בכנסים של המכון לפילוסופיה של אוניברסיטת רומא.
מ-1948 עד 1966 היה קרניי מייסד שותף ומנהל מחקר במכון C.
Jung בציריך, שם ערך הרצאות על מיתולוגיה עד 1962. בשנים אלו, הוא התגורר ליד באסקונה.
קארוי קרניי מת ב-14 באפריל 1973 ב ליד ציריך, והוא קבור בבית הקברות של אסקונה.
אשתו השנייה, מגדה קרניי (Magda Kerényi), הקדישה את חייה לאחר מכן לשמירה וקידום מורשתו של קרניי.
מאז מותה בשנת 2004, כל התיעוד של חייו של קרניי (תמונות, התכתבויות, כתבי יד וכו') שלא הושמד בבודפשט במהלך המלחמה, מאוחסן ונגיש ב ב (ליד שטוטגרט).
הספרייה המקיפה שלו והעזבון של מגדה קרניי נמצאים באוניברסיטת פץ', שם גם נקרא רחוב על שמו.
עבודה מדעית וגוף מחשבה פילוסופי
בשנים הראשונות, קארוי קרניי הושפע בעיקר מפילוסופים כמו שופנהאואר, באכהופן וניטשה, סופרים כמו הלדרלין ורילקה ומחוקרים כמו וילהלם פון הומבולדט.
בזמן לימודיו בפילולוגיה קלאסית היה הפילולוג המשפיע ביותר.
עם זאת, עבור קרניי, קו המחשבה של ארווין רודה על הסיפורת בעת העתיקה היה חשוב יותר.
Ein Versuch" (הרומנטיקה היוונית-מזרחית לאור תולדות הדתות), שבעזרתה רכש את הפוסט-דוקטורט.
זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1929, קרניי התעייף מהקו המלומד הרשמי של הפילולוגיה.
הוא ראה יותר ויותר את מטרת הפילולוגיה בניתוח ביקורתי של התיעוד הכתוב של העת העתיקה כייצוג של החיים האמיתיים, בדיוק כמו שהארכאולוגיה מוקדשת לתיעוד העת העתיקה באמצעות מגע ממשי.
הצעדים הראשונים הרחק מהקו הרשמי היו ספריו המוקדמים Apollon (אוסף של מאמרים) ו-Die antike Religion (דת בעת העתיקה).
במהלך חייו חקר קרניי כל אתר קלאסי של הים התיכון כולו.
בשנת 1929, הוא פגש לראשונה ביוון את , שהשפיע עליו רבות.
אוטו נתן השראה לקרניי להתמקד באלמנט הדתי של חיי האדם בעת העתיקה כאלמנט הליבה, ובכך לשלב את ההיסטורי עם המוקד התאולוגי.
הדבר מודגש ביצירותיו Mythologie der Griechen (מיתולוגיה יוונית) ו-Mysterien der Eleusis (אלאוסיס: תמונה ארכיטיפית של אם ובת).
ניתוק מווילאמוביץ ומרעיון המיתוס הגרמני
לאחר מכן, קארוי קרניי החל להתרחק במודע מהפילולוגיה שלימד וילאמוביץ.
לפי הבנתו של קרניי, גישתו של וילאמוביץ תמכה בסמכותנות שבבסיס הופעתו של הנציונל-סוציאליזם בגרמניה, שהוא לא יכול היה לתמוך בה מבחינה אתית.
מכאן פיתח קרניי עמדה עוינת יותר ויותר כלפי רעיון המיתוס הגרמני, ששימש כנקודת ייחוס של גרמניה הנאצית.
כבר ב-1934 הביע אימה מההתפתחויות המקצינות בגרמניה.
אלו הובילו אותו למטרה מתמשכת של ביסוס רעיון ליברלי ואנושי-פסיכולוגי של מיתוס שלא ניתן לנצל לרעה לאידאולוגיה לאומנית.
זה גם השפיע על עמדתו כלפי כמה מהמנטורים המדענים שלו.
ביחס לווילאמוביץ, זה היה בולט ביותר, אבל מאוחר יותר, התחיל קרניי גם להתרחק מאותם היבטים בהבנת המיתוס של אוטו ומאן שראה משתקפים בלאומיות הגרמנית.
הפרשנות המדעית של קארוי קרניי לדמויות המיתולוגיה היוונית כאבות טיפוס של נפש האדם תאמה את גישתו של הפסיכולוג השווייצרי קרל גוסטב יונג.
יחד עם יונג, הוא השתדל לבסס את המיתולוגיה כמדע בפני עצמו.
יונג תיאר את קרניי כמי ש"סיפק שפע כל כך של קשרים [של הפסיכולוגיה] עם המיתולוגיה היוונית, עד שלא ניתן עוד להטיל ספק בהפריה ההדדית של שני ענפי המדע".
אז מבחינתו, כל השקפה על מיתולוגיה הייתה צריכה להיות השקפה על האדם - ומכאן שתאולוגיה הייתה צריכה להיות תמיד באותו הזמן, אנתרופולוגיה.
ברוח הומניסטית זו, הגדיר קרניי את עצמו כחוקר פילולוגי-היסטורי כמו גם חוקר פסיכולוגי.
בשנים מאוחרות יותר, פיתח קרניי את הפרשנות הפסיכולוגית שלו עוד יותר והחליף את המושג אבות טיפוסים באחד שהוא כינה 'אורבילד' (Urbild).
זה התברר במיוחד בכמה מהפרסומים החשובים ביותר שלו: פרומתאוס, כמו גם בדיוניסוס, ככל הנראה עבודתו המכרעת ביותר של קרניי, שאותה החל כרעיון ב-1931 וסיים לכתוב ב-1969. לפיכך, קרניי הסתכל על המראות בדת היוונית לא כעל משהו מוזר, אלא כביטוי לחוויה אנושית אמיתית.
כהיסטוריון של המיתוס כפי שהיה בקיא בפרטי התרבות ההלנית, "קיומה החברתי האופייני" כלשונו, התנגד קרניי ל"חשיבתו המובחנת על המציאות הקונקרטית של החיים האנושיים" עם "החשיבה המסכמת" שייצגה עבורו את השפעתו של סר ג'יימס ג'ורג' פרייזר על חקר העמים של התקופה הקלאסית ודת יוון העתיקה במיוחד.
לא מעט כתוצאה מניסיונו האישי, קארוי קרניי הדגיש את תפקידו של הפילולוג כפרשן, לפיו "ככל שהוא מפרש טוב יותר, כך הוא הופך את עצמו לנושא, הן כקולט והן כשליח.
כל מהותו והוויתו, המבנה שלו וחוויותיו שלו, הופכים לגורם שאי אפשר להתעלם ממנו".
במובן זה ההבנה של קרניי של המדע הייתה מאוד מודרנית ב-1944. בתקופה שבה מדעי האדם ניסו לבסס את עצמם כאובייקטיביים מדעית, הוא זיהה שהאמצעי היחיד להשיג אובייקטיביות מדעית הוא על ידי חשיפת הסובייקטיביות האינדיבידואלית של כל חוקר.
קרניי גם צפה שינוי פרדיגמה של סוף המאה ה-20, על ידי תמיכה בגישה בינתחומית ששילבה בין נושאי מדעי האדם לרבות ספרות, אמנות, היסטוריה, פילוסופיה ודת.
הכללת כתיבת הסיפורת במחקריו על המיתולוגיה וההומניזם מתועדת גם בפרסומים של התכתבותו עם תומאס מאן והרמן הסה.
קרניי פרסם סדרה נוספת של מחשבות על הומניזם אירופי בשנת 1955 עם הכותרת Geistiger Weg Europas (הדרך הרוחנית של אירופה).
בין האישים הרבים שעמם ניהל קרניי אינטראקציה אישית ומלומדת חשובה היו המשוררים ההונגרים , אנטאל סרב ופאל גויאש (Pál Gulyás), הפסיכולוג לאופולד סונדי, הסופר אוטו הוישלה וההיסטוריון .
הודות לסגנון המסות שלו, קרניי הצליח לדבר בשפה שהייתה מובנת בקלות, אבל זה גם אומר שהוא נשאר מבודד יחסית בפילולוגיה אקדמית.
בהונגריה, הישגיו המדעיים של קרניי נותרו במהלך חייו ידועים רק למעגל קטן של אינטלקטואלים.
מכל פרסומיו, רק מעטים פורסמו בהונגרית.
כחבר בולט בממסד האינטלקטואלי ההונגרי לשעבר ונושא שם אצולה, הוא הוחרם מחיי התרבות ההונגרים מאז שנות ה-40 בשל היותו ליברלי מדי, תחילה על ידי ממשלות הימין הפרו-נאצי, ולאחר מכן על ידי המשטר הקומוניסטי.
אף על פי שעל קרניי הגנו בחירוף נפש סופרים הונגרים מפורסמים כמו לאסלו נמט ואנטאל סרב, שמו המוסרי והאינטלקטואלי טוהר רק בשנות השמונים של המאה ה-20. הסופר ההונגרי אנטאל סרב עיצב את דמותו של רודי ולדהיים ברומן שלו "" עם כמה מאפיינים של קרניי.
1929: מלגה במכון הארכאולוגי הגרמני באתונה
1931: מדליית הכבוד של גאורגיוס הראשון, מלך היוונים
1963: דוקטור לשם כבוד של הפקולטה התאולוגית של אוניברסיטת אופסלה
1969: מדליית זהב של אגודת הומבולדט
1970: טבעת- של העיר נירנברג
1989: לאחר מותו: חבר האקדמיה ההונגרית למדעים
ב-1941 קרניי תרגם להונגרית את שיר השירים (על בסיס תרגום הוולגטה).
אחת מהמסות שכתב כלולה ב"מחקרים בקבלה ובתולדות הדתות: מוגשים לגרשם שלום במלאת לו שבעים שנה על-ידי תלמידיו חבריו וידידיו" (1967).
הוא כתב לאנציקלופדיה העברית את הערכים "היוונים ואליהם", "מיסטריות", "מיתוס, מיתולוגיה".
קארוצה, המכונה גם מוצרלה בקארוצה (באיטלקית: Mozzarella in carrozza; מילולית: מוצרלה בכרכרה) היא סוג של כריך או מאפה גבינה מטוגן במטבח האיטלקי.
הקארוצה הוא כריך של גבינת מוצרלה המצופה בקמח וביצה ומטוגן במחבת או בשמן עמוק.
זהו מאכל פופולרי באזור קמפניה במדזוג'ורנו ובאזורים מסוימים של העיר ניו יורק.
"מוצרלה פְרִיטֶה" (מוצרלה מטוגנת) היא וריאציה של המנה המורכבת מ"גבינה בבלילה", ללא כל לחם.
את הקארוצה מכינים עם גבינת מוצרלה, בלילת ביצים ופרוסות לחם.
ניתן להכין את הכריך עם לחמים שונים, כמו לחם איטלקי וגם מכיכר לחם סנדוויץ', בין היתר.
לעיתים מסירים את קרום הלחם לפני הטיגון וניתן גם לקלות מעט את הלחם לפני טיגון הכריך.
ההכנה כרוכה בהרכבת הכריך, טבילתו בבלילת הביצים, טבילתו בקמח ואז טיגונו במחבת או בשמן עמוק.
יש הנוהגים לצפות את הכריך בפירורי לחם טרם טיגונו.
שמן זית משמש בדרך כלל (במיוחד באיטליה) לטיגון הקארוצה.
לפעמים משתמשים במרכיבים נוספים כמו בשר חזיר, אנשובי, חצילים, עגבניות ירוקות ובזיליקום.
לאחר הטיגון, יש לכריך מרקם פריך.
אפשר להגיש אותו כמנת אנטיפסטי (כלומר כמתאבן).
הקארוצה הוא אוכל רחוב ומאכל פופולרי בקמפניה, אזור בדרום איטליה.
בקמפניה משמשת בדרך כלל מוצרלה מחלב תאו להכנת הכריך.
זוהי גם מנה פופולרית במסעדות איטלקיות-אמריקאיות בברוקלין, מנהטן, סטטן איילנד, קווינס ובברונקס של רובעי ניו יורק, שם היא מטוגנת לפעמים טיגון בשמן עמוק.
וריאציה של הקרוזה היא מוצרלה מטוגנת (Mozzarella fritta), שהיא פשוט הגבינה טבולה בבלילת ביצים והמטוגנת ללא הלחם.
קארוי לוויצקי (בהונגרית: Károly Levitzky; 1 במאי 1885 - 23 באוגוסט 1978) היה חותר יהודי-הונגרי, זוכה מדליית ארד אולימפית (לונדון 1908) בסירת יחיד.
לוויצקי נולד וגדל בדורגוש (במחוז ארד שברומניה המודרנית).
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה במדליית ארד בסירת יחיד ביחד עם ברנהרד פון גזה מגרמניה, אחרי הארי בלקסטף ואלכסנדר מקולוק שניהם מהממלכה המאוחדת.
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) הוא סיים במקום חמישי בסירת יחיד.
לוויצקי נפטר בבודפשט ב-23 באוגוסט 1978
קארוי צ'מגי (במקור נאש - Nasch, בהונגרית: Csemegi Károly; צ'ונגראד, 3 במאי 1826 – בודפשט, 18 במרץ 1899) עורך דין יהודי-הונגרי, נשיא מועצת הקוריה (נשיא בית המשפט העליון), סגן שר המשפטים ההונגרי, הדמות הבולטת ביותר במשפט הפלילי ההונגרי, נותן את שמו ל"קודקס צ'מגי" (Csemegi-kódex) שהוא חוק העונשין ההונגרי הראשון.
היה גם חבר האספה הלאומית ההונגרית במשך שתי קדנציות.
צ'מגי עשה עבודה יוצאת מן הכלל ברפורמה ופיתוח חיי המשפט ההונגריים.
הוא ניסח את חוקי הארגון השיפוטי (סעיף 4 משנת 1869 על סמכות שיפוטית, סעיף שנת 1871 על ארגון משרד התובע), שעל בסיסם הופרדה הסמכות השיפוטית מהמינהל הציבורי.
בשנת 1874 ביצע גם את עבודת הקודיפיקציה של חוק תקנות עורכי הדין.
הוא הכין גם את טיוטות חוקי העונשין המשקפים את התפיסה הליברלית (סעיף V משנת 1878 וסעיף XL משנת 1879), שיצר ברוח האידיאלים הבורגניים הפרוגרסיביים.
הוא עבד לא רק כיוצר חוקים, אלא גם כשופט וכותב מומחה - כתוצאה מכך הייתה לו השפעה ארוכת טווח ומשמעותית על התפתחות המשפט הפלילי ההונגרי.
כמו כן, היה לו ידע מעמיק בתחום ענייני הכליאה.
בנוסף לרצונו להקים את מערכת הכליאה המודרנית ביותר האפשרית, הוא גם שם לעצמו למטרה להפוך אותה למושלמת ביותר מבחינת מדעי העונשין.
יתרה מזאת, כזו שתואמת באופן מלא לתנאים המקומיים.
הוא נולד במשפחה יהודית בשם קארוי נאש.
אביו יוז'ף נאש היה סוחר כפרי.
אחיו הצעיר איגנץ צ'מגי בחר בקריירה הצבאית.
בצעירותו עבד אביו כפקיד בנק בבפריז, כך שעל אף שסיים את בית הספר היסודי בכפר הולדתו הוא הצליח ללמוד צרפתית מאביו וגרמנית מאמו.
מאוחר יותר, עם התקדמות לימודיו, למד גם יוונית ולטינית.
הוא השלים את השנתיים הראשונות של בית הספר התיכון בין 1834 לבין 1836 בפשט ולאחר מכן בשנת 1836 רשם אותו אביו לבית הספר הצבאי הריאלי של סגד.
משנת 1838, הוא המשיך את לימודיו בבית הספר התיכון הפיאריסטי שם, ולאחר מכן סיים את שנת התיכון האחרונה שלו ב-1840/1841 בגימנסיה בקצ'קמט.
צ'מגי (אז עוד נאש) השלים את לימודי המשפטים שלו בפשט.
ביחד עם פרידייש קוראני, שאנדור פונטאק ושאלאמון גאיגאזו , הקימו את החברה ההונגרית של האוניברסיטה.
לרוע המזל, אפילו בעזרת הפטרון היוקרתי שלהם, פרופסור פרנץ טולדי, לא הצליחו לאשר את תקנון החברה על ידי מועצת הנגידים.
ייתכן שגם האווירה הפטריוטית של החברה הזו תרמה לכך שהוא שינה את שם משפחתו מנאש לצ'מגי ב-1845.
ב-1846 הוא עבר את מבחן לשכת עורכי הדין, ולאחר התמחות קצרה נבחר לרשם המשנה ולמזכיר-הסופר של מחוז טורונטאל בפרלמנט הרגיל האחרון (1847).
שיריו פורסמו גם בכמה כתבי עת.
הוא כתב כתבות ודיווחים בעיתונות ופרסם כתבות על גילוי אמריקה בספר הנערות הפטריוטיות (1847).
במהפכת 1848 בהונגריה שמכונה שם מלחמת העצמאות, השתתף במערכה של באצ'קה ובאנאט ב-1849 תחת פיקודו של הרוזן קזמר בתיאני, בדרגת רב-סרן כמפקד של גדוד חי"ר ופלוגת פרשים.
הוא הניח את הנשק בכניעה לאוסטרים.
לאחר שהניח את נשקו, נתפס ונכלא תחילה בקסרקטין בארד ולאחר מכן בטירת טמשוואר.
הוא ניצל את זמן הכליאה שלו ולמד אנגלית.
בית המשפט הצבאי גזר עליו שליללת דרגתו וגיוס לצבא והוא היה טוראי בקסרקטין בבודה במשך חצי שנה, לאחר מכן שוחרר.
אחר כך נסע לארד ועבד כעורך דין.
עם זאת, בשל דעותיו הפטריוטיות, הוא יכול היה להמשיך רק באופן זמני בפרקטיקה המשפטית שלו - תחת פיקוח משטרתי - בכפר קטן, עד 1859.
נולד להם בן, אקוש, שמת צעיר, בגיל 17.
צ'מגי היה פעיל במינהל הציבורי מסוף שנות ה-50. כאשר החוברות המקצועיות והפרסומים שלו ביומון Magyarország בעריכת János Pompéry, באלפלד, ובפשטי נפלו ובכתב העת Törvényszéki Csarnok הכריזו רבות על שמו, הקריירה שלו התחילה לטפס גבוה יותר ויותר.
לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, שר המשפטים בולדיז'אר הורבאט קרא לו כמזכיר וכיועץ, ולאחר מכן מינה אותו במשרד.
מאוחר יותר הפך ליועץ שר ולאחר מכן לסגן שר (מזכיר מדיני).
הוא שמר על תפקידו תחת שני שרי משפטים נוספים ובסך הכל שישה ראשי ממשלה (כולל דיולה אנדראשי ואישטוואן טיסה).
בין 1872 לבין 1878, הוא היה נציג מחוז פץ' בפרלמנט.
בחקיקה הוא דגל בעיקרון שמלאכת הקודיפיקציה האמיתית - בדומה ליצירות אמנות גדולות - היא הישג ואחריות של אדם אחד בלבד.
בהתאם לכך, צ'מגי לא שיתף אחרים בעבודתו, הוא פיתח ועיבד הכל לבד.
הוא עבד על העבודה העיקרית של חייו במשך חמש שנים: זה היה הצעה לחוק העונשין שאומצה כסעיף V משנת 1878, אשר מאוחר יותר נודע בקהילה המשפטית פשוט כ"קודקס צ'מגי".
ההנמקה רחבת ההיקף שנכתבה על ידו לספר החוקים היא יצירה בעלת ערך מדעי וספרותי מתמשך.
הוא נחשב לאחד התוצרים האינטלקטואליים הבולטים ביותר של הספרות המשפטית ההונגרית.
נשיא מועצת הקוריה (בית המשפט העליון)
כנשיא מועצת הקוריה (1879-1893), הוא אכף עקרונות פרוצדורליים מודרניים (כגון כתב האישום, עיקרון ההגנה, השימוע הדו-צדדי, עקרון חופש הדיבור) בפרקטיקה הפרוצדורלית של אז.
פעילותו בלשכת עורכי הדין ההונגרית
שמו נקשר גם בהקמת לשכת עורכי הדין ההונגרית, שכונסה ביוזמתו ב-1878. הוא נבחר לנשיא שלה, ולאחר מכן, עקב ההידרדרות במצבו הבריאותי ב-1898 הפך לנשיא לנצח.
על אף שההכנה האקדמית וכישורי השפה שלו היו יוצאי דופן, ובקיאותו בספרות בינלאומית הייתה יוצאת מן הכלל, צ'מגי לא היה דמות פופולרית בקהילה המשפטית.
כפי שכתב הסופר קלמן מיקסאט : הוא גחמני כמו אישה, גס רוח ומלא בוז, אבל כשהוא יושב בראש מועצת הקוריה, הוא כמו יופיטר, שומר על הצדק, חסר פניות וקשוח.
ב--6 במרץ 1872 התקבל קארוי צ'מגי ללשכת הבונים החופשיים תא הונגריה שהוקם באותו הזמן במסגרת "המזרח הגדול של הונגריה", הוא קיבל את התואר מאסטר שלו ב-4 באוקטובר של אותה שנה.
צ'מגי, כעורך דין, השתתף בעבודת החקיקה הפנימית של התא - על אף שפעם שילם קנס של 5 פורינט הונגרי בשל היעדרותו הבלתי מוצדקת.
ב-3 בדצמבר 1886 הוסר מרשימת חברי התא עקב אי תשלום דמי חבר.
באביב 1899, בגיל כמעט שבעים ושלוש, הוא מת עקב דלקת ריאות ושושנה שנגרמו משפעת.
בשנת 1882 הוענק לו התואר "יועץ פנימי סודי אמיתי של המלך".
המלך העניק לו את הצלב האמצעי של מסדר סטפנוס הקדוש ושר המשפטים בלה פרצל העניקה לו פרס של 6,000 HUF - אך הוא קרא בזעם לסכום, נדבה וסירב לקבלה.
בשנת 1889 נבחר כחבר באיגוד המשפט הפלילי הבינלאומי שהוקם אז.
בשנת 1896, נבחר ונחנך כדוקטור לשם כבוד על ידי אוניברסיטת בודפשט.
הוא גם קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קולוז'וואר.
בבודה, ב-Kissvábhegy, יש רחוב צ'מגי הקרוי על שמו.
בצ'ונגראד, הספרייה נקראה על שם היליד הגדול של העיר, קארוי צ'מגי.
(צ'מגי יצר את הספרייה ענקית והיקרה.
זו הייתה התשוקה היחידה שלו.
לדברי אשתו "קרה בקלות שצ'מגי קנה ספרים עם כל המשכורת החודשית שלו".
רחוב בצ'ונגראד נושא גם את שמו.
בשנת 1982 הוצב תבליט באתר בית הוריו.
התיאוריה של אובדן זכויות וחוק המדינה (Pest, 1862)
השילוב השיפוטי של רייקה בהונגריה
על קוד ההתנהגות של עורך הדין
חוק העונשין ההונגרי על פשעים ועבירות (1878: V.
t.cz) וכל אוסף החומרים שלו.
בודפשט: Pesti Könyvnyomda, 1880. (קודקס טיפול)
5. דוחות ועדת המשפטים של בית הנבחרים.
- 6. משא ומתן של בית הנבחרים.
- 7. דוחות ועדת בית המסדרים הגדולים.
- 8. משא ומתן של בית הנבחרים.
הסיבות לטיוטת ההליך הפלילי ההונגרי (בודפשט, 1882) באינטרנט
הליכים פליליים בהונגריה בפני בתי המשפט: בשם שר המשפטים.
הליכים פליליים בהונגריה בפני בתי המשפט (בודפשט, 1883)
היד מוגבל בזכויות הרכוש הכנסייתי על פי חוקי הונגריה (בודפשט, 1897) באינטרנט
יצירותיו שנאספו נערכו על ידי Károly Illés Edvi ו-Zsigmond Gyomai לפרסום: יצירותיו של קארוי צ'מגי I-II., בודפשט, 1904).
היצירה הגדולה של חייו, חוק העונשין ההונגרי עורר באותה התקופה עניין גדול לרבות המבוא המרשים שלו, כך היא תורגמה ופורסמה על ידי ממשלת צרפת תחת השם " Code Pénal Hongrois des Crimes et les Delits" (פריז, 1885).
חוק העונשין הבולגרי שאושר ב-1 במאי 1896, כפי שהצהיר בגלוי ראש ממשלת בולגריה לשעבר קונסטנטין סטוילוב, הוא העתק נאמן של קודקס צ'מגי מכל הבחינות.
כששר המשפטים ג'וזפה זנרדלי הציג את טיוטת חוק העונשין לפרלמנט האיטלקי ב-1887, הוא שלח את ההצעה גם לצ'מגי, "המאסטרו הנודע במשפט הפלילי".
קארול סטניסלב ניימצ'יצקי (בפולנית: Karol Stanisław Niemczycki; נולד ב-5 ביולי 1999 בקרקוב שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת השוער בקבוצת מועדון ספורט אשדוד מליגת העל הישראלית.
ניימצ'יצקי גדל במחלקות הנוער של גרבריניה קרקוב, קרקוביה קרקוב, AP פרופי זיילונקי ונאק ברדה.
ב-6 במאי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של נאק ברדה, בתיקו 1-1 נגד טוונטה במסגרת המחזור ה-34 בליגת העל ההולנדית לעונת 2017/2018, ובסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-6 ביולי 2019 הושאל ניימצ'יצקי למשך עונת לפושצ'ה ניפולומיצה מליגת המשנה הפולנית, ובסך הכל ערך 29 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.
ב-14 באוגוסט 2020 חתם בקרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית.
ב-25 במאי 2023, לאחר 72 הופעות ליגה, הודיע המועדון כי ניימצ'יצקי יעזוב אותו בתום עונת .
ב-19 ביולי 2023 חתם בפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה.
ב-6 ביוני 2024 חתם בדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה השנייה.
ב-29 בינואר 2025 הושאל למועדון ספורט אשדוד מליגת העל הישראלית עד לתום עונת 2024/2025.
נהר קארוני הוא הנהר השני בחשיבותו בוונצואלה, השני בזרימתו, ואחד הארוכים ביותר במדינה.
הוא זורם בדרום ונצואלה, אורכו מה ועד למפגשו עם נהר האורינוקו, הוא 952 קילומטר.
והוא נקרא "קארוני" מהמפגש עם נהר היורואני במדינת בוליבר, במרחק של 182 קילומטר ממקורות הנהר, ולאורך 770 קילומטר, עד לשפכו לנהר האורינוקו.
נהר הקארוני הוא הנהר הארוך ביותר הנמצא כולו בתוך ונצואלה.
הקארוני הוא אחד הנהרות עם קצב הספיקה הגבוה ביותר בעולם, ביחס לשטח אגן הניקוז שלו.
בספיקה ממוצעת של 4,850 מטר מעוקב לשנייה, תלוי בעונות השנה.
הקארוני מספק 15.5 אחוז מהספיקה של נהר האורינוקו.
אחד המאפיינים של מי הקארוני הוא צבעם הכהה, הנגרם מכמות גבוהה של חומצות הומיות הנוצרות מפירוק לא שלם של תכולת הפנול בצמחייה.
לפיכך, הקארוני שייך ל"נהרות המים השחורים", כמו הריו נגרו, ועוד.
בסוף שנות ה-40 נמצאו יהלומים באגן הקארוני.
הנהר מנקז את האזור האקולוגי של הוא משתרע על פני 95,000 קילומטרים רבועים, והוא חלק מאגן האורינוקו, שהוא הנהר החשוב ביותר בוונצואלה.
כ־245 יובלים מזרימים את מי האגן אל נהר הקארוני.
בגלל הספיקה הרבה שלו, והמדרון תלול, נהר הקרוני מתאים באופן אידיאלי לייצור אנרגיה הידרואלקטרית ולאורך נתיב הנהר ישנם שש תחנות הידרואלקטריות.
ב נמצאים שלש תחנות הידראוליות, מקגואה I (384 מגה-ואט) מקגואה II (2,592 מגה-ואט) ומקגואה III (176 מגה-ואט), ב (2,280 מגה-ואט), בסכר גורי נמצאת תחנת הכוח הגדולה מכולם, על שם סימון בוליבר, (10,235 מגה-ואט), ותחנה נוספת עדיין בבנייה, ב בהספק של 2260 מגה-ואט.
כ-72% מהחשמל במדינה מופקים מהתחנות ההידראוליות שלאורך הנהר, וכן הוא מספק 100% מהמים לעיר סיודד גואיאנה שהיא העיר הגדולה ביותר בבוליבר.
באגן הגבוה של הנהרות היוצרים את הקארוני (Aponguao, Cuquenán ו- Yuruaní) נמצא ה, השייך בחלקו ל (הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1994), בו נמצא גם המפל הגבוה בעולם - מפל אנחל, ו.
בסמוך לשפך לנהר האורינוקו נמצא הפארק לה יוביסנה (בספרדית:La Llovizna) בשטח של כ-2000 דונם, המורכב מאיים, מפלים של נהר קארוני, שבילים מרוצפים באבן ושבילים טבעיים רבים, אזורים מיוערים ושטחים ירוקים, בהם מינים שונים של חיות בר החיות בטבע.
אחת האטרקציות המרתקות בפארק, הוא מפל המים סלטו לה יובסינה הנופל מגובה של כ-20 מטר ויוצר מערבולת מים מרהיבות, ועד לנקודת התצפית מרגישים את הטפטוף של המים.
הפארק הוא מקום מתאים לטיולי משפחות, והוא מאפשר ליהנות ממגע עם הטבע, ולהתבונן בחי ובצומח המאכלסים את המקום.
עוד אחת מהאטרקציות התיירותיות בפארק, הן הלגונות השונות, שבחלקן יש סירות (קיאקים, קאנו ופדלים) להשכרה לשיט בלגונה, כמו כן ניתן להאכיל דגים במי הנהר.
קארי מוליס היה ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1993 (לצד מייקל סמית'), "על התרומה לפיתוח שיטות בתחום הכימיה מבוססת הדנ"א" - המצאת ה-PCR, טכניקה מרכזית בביולוגיה מולקולרית שמאפשרת הגברה (יצירת עותקים רבים) של קטעי DNA ספציפיים.
כמו כן, בשנת 1991 הוא היה הראשון שניצל שיטת TaqMan במחקריו.
המצאתו של מוליס שינתה את טכניקת המחקר שהייתה מקובלת עד אז, והפכה אותה לנוחה ביותר.
מוליס, שבזמן המצאת מכונת ה-PCR עבד בחברת תרופות פרטית, נקלע למצב בו חברת התרופות דרשה את מלוא זכויות היוצרים למכונת ה PCR אותה יצר.
לאחר מאבק משפטי ממושך הפסיד מוליס במשפט, וכל הרווחים ממכירת מכונת הPCR עברו ישירות לחברת התרופות.
מוליס הוסמך בשנת 1966 כבוגר המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה בכימיה, ובשנת 1973 סיים דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
מוליס התפרסם כתומך בהכחשת איידס, ואף כתב הקדמה לספרה של מכחישת האיידס קריסטין מג'ורה (Christine Maggiore).
קארטינג הוא ענף בתחום הספורט המוטורי.
זה מרוץ מכוניות המבוסס על מכוניות קטנות הנקראות קארט.
פעילות קארטינג מתקיימת לרוב במסלולי מרוצים הייעודיים לשם כך.
ישנם סוגים רבים של קארטים, החל מקארטים פשוטים הזמינים לקהל הרחב במסלולי שעשועים, קארטים המשמשים למרוצי חובבים, וכלה בקארטים המשמשים ככלי מרוץ מקצועיים באליפויות העולם.
ראשיתו של ענף הקארטינג הייתה בקליפורניה של שנות החמישים, עת ארט אינגלס הרכיב את הקארט הראשון שלו מצינורות פלדה ומנוע של מכסחת דשא בחלוף שנים ספורות, יצרנים רבים החלו לייצר קארטים כאלה ברחבי יבשת אמריקה.
עד סוף העשור כבר הגיעו הקארטים לאירופה, שם נחלו הצלחה רבה.
בשנות השישים החל הענף להתמסד, כאשר ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) הקימה גוף בקרה בשם CIK, העוקב אחר ענף הקארטינג.
במקביל, החלו להופיע יצרנים ייעודיים לייצור מנועי קארטים.
מנועים אלו החליפו בהדרגה את השימוש במנועי מכסחות דשא ואופנועים.
החל משנות השבעים, החלה ההכרה בקארטינג כחממה לגידול אלופי מרוצי מכוניות, כאשר אלופי עולם כאיירטון סנה ואלן פרוסט התחרו בהצלחה במרוצי קארטינג במדינותיהם.
הקארטים הם מעין מכוניות זעירות, המצוידות במנוע בנזין מסוג שתיים או ארבע פעימות.
קארט מורכב בדרך כלל משלדה ללא אביזרים מיותרים ולכן הוא קל מאוד ומתאפיין בנהיגה טכנית מאוד.
הקארט נמוך מאוד וגחון הקארט נמצא בגובה של סנטימטרים בודדים מהרצפה.
מכיוון שהקארט נמוך וקל, יש לו יכולת אחיזה גבוהה, והוא מסוגל להאיץ ולפנות היטב.
לכן בתנאים מסוימים מספק ביצועי מסלול העולים על אלו של מכוניות מרוץ יקרות.
ישנה קשת רחבה של קארטים ממגוון סוגים המשמשים למטרות שונות: חלקם מיועדים להשכרות בפארקים מוטוריים ומשמשים קהל רחב ומזדמן, ואחרים הם כלים המיועדים למרוצים, המורכבים ומותאמים לפי צורכי ויעדי הנהג להם הם שייכים.
למרות השוני הרב ביניהם, רוב הקארטים חולקים מספר מאפיינים בסיסיים, כדלקמן:
השלדה בנויה מצינורות פלדה או מסגסוגות פלדה שונות, פרי פיתוח היצרן.
בקארט אין מערכת מתלים כמו ברכב רגיל, לכן השלדה צריכה להיות גמישה מספיק, זאת כדי לספק שיכוך ובו בעת קשיחה מספיק כדי לא להישבר או לקרוס תחת המאמץ בפניות.
כדי לשמור על מרכז כובד נמוך ולא לפגוע באווירודינמיקה, הקארט הוא פתוח ואין לו גג או משענת ראש לנהג.
חלוקת המשקל תלויה במידה רבה במשקל המנוע, נתוניו הפיזיים של הנהג, וסוג המסלול בו נוסע הקארט.
ברוב המקרים, החלוקה עומדת על 60% לאחור ו-40% לפנים.
קשיחות השלדה משתקפת בביצועיה על המסלול.
בדרך כלל שלדה קשיחה עדיפה יותר במזג אוויר יבש, לעומת מזג אוויר רטוב בו שלדה גמישה עדיפה.
בשלדות המובילות יש אפשרות להוסיף בחלקים שונים של הקארט מוטות קשיחות כדי לשנות את התנהגות הקארט ולהתאימו בצורה יותר טובה למסלול או למזג האוויר.
אמצעי הבלימה המקובל בקארטים הוא בלם דיסק שנמצא על הציר האחורי, ונשלט לרוב באמצעות משאבה הידראולית.
בקארטים בקטגוריות הגבוהות, מורכב בלם דיסק נפרד לכל ציר ומתאפשרת חלוקת עוצמת בלימה בין הגלגלים הקדמיים והאחוריים.
שלדות מובילות שוקלות בסך הכל, כולל אביזרים ונוזלים אך ללא נהג, בין 65 ל-80 קילוגרם.
בכל קטגוריה מוגדר משקל מינימלי למכלול הקארט, הנהג וציודו על מנת שלנהגים קלים לא יהיה יתרון משמעותי.
בקארט אין דיפרנציאל, כלומר שני הגלגלים האחוריים מחוברים לאותו הציר ומסתובבים באותה המהירות.
כדי להתגבר על כך, השלדה ומערכת ההיגוי מעוצבות כך שבזמן הפניה, הגלגל האחורי הפנימי מתרומם מעט מהכביש ומאבד אחיזה, ובכך יאפשר לקארט לפנות בצורה יותר חלקה.
הולכת התנועה מהמנוע לגלגלים נעשית בעזרת רצועת גומי או שרשרת.
גלגלי השיניים שעל המנוע ועל הציר האחורי ניתנים להחלפה, על מנת ליצור יחס העברה אידיאלי לתוואי המסלול, תנאי מזג האוויר, וסגנון הנהיגה של נהג הקארט.
ככל שגלגל השיניים האחורי גדול ביחס לגלגל השיניים שעל המנוע, לקארט יהיה יותר כוח ויהיה לו יותר קל להאיץ לאחר פנייה חדה.
במצב ההפוך, יכולת התאוצה נפגעת אך המהירות המקסימלית עולה.
לדוגמה, במסלול אובלי או מסלול עם מעט פניות יחס ההעברה יהיה ארוך, על מנת לשמור על מהירות גבוהה וקבועה.
לעומת זאת, במסלול מפותל וטכני יידרש יחס העברה קצר יותר לשיפור ההאצה לאחר עקומות חדות.
העברת הכוח נעשית באופן ישיר מגלגל השיניים במנוע לגלגל השיניים על הציר האחורי, כלומר יש להניע את הקארט בדחיפה, והמנוע עובד רק בזמן שהקארט בתנועה.
לחלופין, בקארט שעשועים מורכב מצמד צנטריפוגלי על גלגל השיניים במנוע, דבר המאפשר למנוע הקארט לעבוד גם כשהקארט עומד מלכת.
כמו כן, ישנם מנועי קארטינג בעלי תיבת הילוכים סדרתית, בדומה לאופנועים ומכוניות מרוץ.
צמיגי הקארט מהווים את אחד הגורמים המשפיעים ביותר על ביצועי הקארט והתנהגותו.
לכן, ישנם גלגלים וצמיגים למגוון רחב של תנאי דרך.
גלגלי קארט קטנים בהרבה מגלגלי מכונית ועשויים בדרך כלל מסגסוגת מגנזיום או מאלומיניום.
לרוב, הצמיגים האחוריים גדולים ורחבים מהצמיגים הקדמיים, מפני שהם נושאים את רוב העומס בתאוצה ובפניות.
דפנות הצמיג גבוהות יחסית לעומת גודלו הכללי של הצמיג, מאחר שהן מהוות גורם נושא עומס ובולם זעזועים.
הצמיגים עשויים מתרכובות גומי רכות, ובנויים באופן המספק אחיזה גבוהה מאוד על המסלול.
השילוב בין כיול נכון של מכלולי הקארט, לחץ האוויר בצמיגים ותנאי המסלול מביא את הצמיגים למצב בו הם מספקים את האחיזה האידיאלית.
בניגוד לצמיגי רכב רגילים, המתוכננים לאורך חיים ממושך, צמיגי הקארט מתוכננים לספק ביצועים גבוהים על חשבון אורך חייהם.
כתוצאה מכך, יש להחליף את סט הצמיגים בתדירות גבוהה - כל כמה מרוצים.
תדירות זה משתנה בהתאם לתקציב המתחרים ותקנות הליגה, כאשר הנטייה בשנים האחרונות היא להגביל את כמות הצמיגים הנצרכת במהלך מספר מקצים או תחרויות.
בדומה לענפי ספורט מוטורי אחרים, קיימים צמיגי קארט שונים המתאימים לתנאי המסלול המשתנים.
בין סוגי הצמיגים השונים ישנם צמיגים חלקים (slicks) למזג אוויר יבש, צמיגי ביניים (Intermediates) למזג אוויר לח, וצמיגי גשם (wets) למזג אוויר רטוב מאוד או גשום.
בנוסף, יש גם שימוש חריג בצמיגים מיוחדים כמו צמיגים עם קוצים או מסמרים לנסיעה על קרח.
במרוצים הנערכים במסלולים אובאליים, רוחב הצמיגים בין הצירים אינו סימטרי.
חלק מיצרניות הצמיגים המובילות בעולם כמו ברידג'סטון ודאנלופ מפתחות ומספקות צמיגי קארטינג, אולם ישנן חברות המתמחות בפיתוח צמיגי קארטינג בלבד כמו מוג'ו, ווגה ו-MG.
ישנם מספר סוגי מרוצים הנערכים בתחום הקארטינג:
ספרינט - מרוץ קצר שמתקיים במשך לא יותר מ 15 דקות.
מרוצים אלה נערכים במסלולים קצרים באורך שלא עולה על קילומטר וחצי, בקירוב.
סיבולת - מרוץ המתקיים לאורך זמן ארוך יותר.
ההגדרה משתנה ממקום למקום בעולם.
המרוצים ארוכים יותר ממרוצי הספרינט, ונעים בין חצי שעה למקצה רצוף על מסלול קצר, המשך במרוצים הנמשכים מספר שעות בהם עורכים הפסקות תדלוק, עד למרוצים בני 24 שעות המתקיימים במסלולים ארוכים כגון לה-מנס, בהם מתחרות קבוצות המורכבות ממספר נהגים וקארטים.
Speedway - מרוצים הנערכים במסלולים אובליים קצרים בני חצי קילומטר בדרך כלל, פופולריים מאוד בארצות הברית.
בתחום הקארטינג ישנן קטגוריות רבות ומגוונות.
בכל מדינה יש גופים המארגנים קטגוריות שונות ומשונות.
ברם, CIK/FIA, הגוף המבקר את תחום הקארטינג בפדרציה הבינלאומית לאוטומובילים, מארגן גם את אליפויות העולם במספר קטגוריות, לפי החלוקה הבאה:
KF1, KF2, KF3 - קטגוריות פתוחות בהן נוהגים בקארטים עם מנועי 125 סמ"ק עם הילוך יחיד ושלדות הנתונים לביקורת ותקנות ה־CIK.
קטגוריית KF1 נחשבת לבכירה שביניהן, והיא פתוחה לנהגים מעל גיל 16, ואילו שאר הקטגוריות הן קטגוריות ביניים המיועדות לילדים ונוער המפתחים את הקריירה שלהם בספורט המוטורי.
KZ1, KZ2 - קטגוריות פתוחות בהן משתמשים במנועי 125 סמ"ק עם 6 הילוכים ושלדות הנתונים להשגחת ה־CIK.