tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אלאסטור זימנה אותה לשמש כעוזרת המלון בפיילוט של הסדרה.
היא אחת הדמויות ההטרוסקסואלית היחידות בסדרה.
למרות התנהגותה המקאברית ולעיתים קרובות מצמררת, היא בדרך כלל לא מתכוונת לפגוע.
סר פנטיוס (מדובב על ידי אלכס ברייטמן) הוא שד דמוי קוברה מהתקופה הוויקטוריאנית וממציא מיומן.
בתקופת חייו היה עד לרצח של ג'ק המרטש.
הוא גויס על ידי ווקס לרגל אחר אלאסטור במלון, אך פוטר לאחר שהתגלה.
צ'רלי מציע לו הזדמנות שנייה, והוא בוחר להפוך לפטרון רשמי במלון, נרגש מחמלתו של צ'רלי.
מאוהב נואשות ביריבתו, צ'רי בומב.
בפרק האחרון, סר פנטיוס מקריב את עצמו כדי לעצור את אדם, נגאל ונשלח לגן עדן.
אדם (מדובב על ידי אלכס ברייטמן) הוא האדם הראשון, מלאך בכיר בגן עדן, והאנטגוניסט הראשי של העונה הראשונה.
הוא מפקד על צבא המלאכים, ובהרחבה על השמדת חוטאי הגיהנום.
הוא מנהיג נרקיסיסטי ולא בוגר שמבטל ולועג לרעיון של צ'רלי על חוטאים שעולים לגן עדן.
הוא מוצג כמי שרוצה לנקום בגיהנום על הריגת אחד מהחיילים שלו.
לות היא היד ימין של אדם והאויבת של ואגי רוצה להשמיד את כל הגיהנום כנקמה על המוות של אדם בעונה 2.
לוציפר מורנינגסטאר (מדובב על ידי ג'רמי ג'ורדן), מלך הגיהנום ואביו של צ'רלי.
הוא מייצג את חטא הגאווה.
הוא מלאך נופל, כי השמיים דחו אותו וראו בו עושה צרות.
לאחר שהתאהב באישה הראשונה, לילית, הוא שכנע את חוה, האישה השנייה, לאכול את פרי הדעת בניסיון לעורר בה רצון חופשי.
עם זאת, הדבר שחרר את הרוע על כדור הארץ, ויצר בטעות את הגיהנום, שם לוציפר ולילית גורשו לאחר מכן על ידי השמיים.
לוציפר מפגין אישיות קומית ושחצנית אך יש לו אהבה אמיתית לבתו, ומאוחר יותר הציל אותה מאדם במהלך ההשמדה, וכן עזר לה לבנות מחדש את המלון שלה.
בעל אובססיה לברווזוני גומי, ומייצר אותם להנאתו.
ווקס (מדובב על ידי כריסטיאן בורל), שד אמריקאי דמוי טלוויזיה.
אחד משלישיית ה־ V ואויבו המושבע של אלאסטור.
שמו האנושי של ווקס הוא וינסנט וויטמן, והוא היה מנהיג כת בעודו בחיים.
ווקס מנהל את חברת הטכנולוגיה הגדולה ביותר בגיהנום.
האנטגוניסט הראשי של העונה השנייה.
ולנטינו (מדובב על ידי ג'ואל פרז), שד לטיני דמוי עש.
סרסור השולט בתעשיית המין והפורנוגרפיה בגיהנום.
הסרסור של אנג'ל דאסט, בו הוא מתעלל קשות.
וולווט (מדובבת על ידי לילי קופר), שדה בריטית דמוית בובה, מנהלת תעשיית האופנה והרשתות החברתיות בגיהנום.
צ'רי בומב (מדובבת על ידי קריסטינה אלאבאדו), פושעת אוסטרלית וחוטאת דמויות ציקלופית.
חברתו הטובה ביותר של אנג'ל דאסט והאויבת המושבעת של סר פנטיוס.
בקסטר (מדובב על ידי קווין דל אגילה), מדען מטורף וחוטא דמוי דג חכאי.
יריבו של סר פנטיוס, ואורח במלון.
זסטיאל (מדובב על ידי ג'יימס מונרו איגלהארט), שד דמוי עכביש.
אחד מאדוני הגיהנום החזקים והעתיקים ביותר בגיהנום.
כרמילה כרמיין (מדובבת על ידי דפני רובין-וגה) שדה היספנית ואדונית גיהנום.
סוחרת הנשק הגדולה ביותר בגיהנום.
בטבח שפתח את הסדרה ערפה את ראשה של מלאכית שאיימה על שתי בנותיה, ומאז היא עושה כל שביכולתה כדי למנוע מעוד שדים למות.
אמילי (מדובבת על ידי שובא נאראיאן) מלאכית ואחותה הקטנה של שרה שהתחברה עם צ'רלי וחולקת את אותה אופטימיות ושמחת חיים.
לא ידעה על הטבח השנתי בגיהנום עד שצ'ארלי באה לבקר בגן עדן.
שרה (מדובבת על ידי פטינה מילר), ראש השרפים.
ידעה מהטבח ועשתה כל שביכולתה למנוע מאמילי לדעת עליו.
לילית, מלכת הגיהנום, אמה של צ'רלי ואשתו לשעבר של לוציפר.
היא הייתה האישה הראשונה שעזבה את אדם לטובת לוציפר וגורשה לגיהנום יחד איתו.
היא עזבה את לוציפר זמן מה לאחר שצ'רלי נולדה.
בתחילת הסדרה, נאמר שהיא נעדרה במשך שבע שנים.
בהמשך הסדרה, מתגלה שהיא התחבאה בגן עדן.
רוזי (מדובבת על ידי לסלי רודריגז קריצ'ר), שדה יפה אך חסרת עיניים.
הסכימה לעזור לאלאסטור וצ'ארלי כשהגיע הזמן לטבח השנתי.
רוזי מחזיקה בנשמת אלאסטור בתמורה לכך שתהפוך אותו לחוטא בחזק ביותר בגיהנום.
הבל (מדובב על ידי פטריק סטמפ), בנו של אדם והמנהיג החדש של צבא המלאכים בעונה השנייה לאחר מותו של אדם.
לעומת אביו, הבל לא תומך במלחמה וחושב שלא צריך לתקוף סתם ולהרוג את השדים.
עונהמספר פרקיםתקופת שידור מקורית שידור ראשוןשידור אחרוןרשת שידורפיילוט28 באוקטובר 2019יוטיוב1819 בינואר 20242 בפברואר 2024אמזון פריים וידאו2829 באוקטובר 202519 בנובמבר 2025
שם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי זהו בידורThat's Entertainment28 באוקטובר 2019
מספר הפרק בסדרהמספר הפרק בעונהשם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי 11פתיחהOverture18 בינואר 202422הרדיו הרג את כוכב הווידאוRadio Killed the Video Star33ביצים מקושקשותScrambled Eggs44העמדת פניםMasquerade55אבא נגד אבאDad Beat Dad25 בינואר 202466ברוכות הבאות לגן עדןWelcome to Heaven77שלום רוזי!!Hello Rosie1 בפברואר 202488המופע חייב להימשךThe Show Must Go On
מספר הפרק בסדרהמספר הפרק בעונהשם הפרק בעבריתשם הפרק באנגליתתאריך שידור מקורי 11פנטיוס החדשNew Pentious29 באוקטובר 202522מספר הסיפוריםStoryteller33מלון הזבין: מאחורי דלתות סגורותHazbin Hotel: Behind Closed Doors5 בנובמבר 202544זו עסקהIt's a Deal55מושתקSilenced12 בנובמבר 202566גשם של צרחותScream Rain77נשק יום הדיןWeapon of Mass Distraction19 בנובמבר 202588הדרןCurtain Call
הרבה דמויות שהופיעו בפיילוט, היו כבר קיימות בראשה של מדראנו כשהחלה לעבוד עם אנשים על התוכנית, יחד עם חבריה לבית הספר לאומנות בו למדה.
במקור, היא תכננה שהפיילוט יהווה "קומדיה למבוגרים, עם אסתטיקה שטנית נדושה".
לקח לה ולחבריה יותר משישה חודשים לכתוב את הפרק ולמעלה משנתיים להנפיש אותו, זאת לצד מספר טיזרים שהוכנו ופורסמו באותה תקופה כדי למשוך קהל מעריצים לסדרה.
כבר בראשית העבודה על הסדרה, נודע כי הסדרה תכליל מספר דמויות להט"ביות, בהם ההומוסקסואל בשם אנג'ל דאסט, ביסקסואלית בשם צ'רלי, דמות פאנסקסואלית בשם האסק, דמות לסבית בשם ואגי ועוד מספר דמויות להט"ביות.
פרק הפיילוט של הסדרה יצא לערוץ היוטיוב של מדראנו באוקטובר 2019 והגיע לכ-54 מיליון צפיות עד פברואר 2021. כמה שנה לאחר יציאתו, אולפן הסרטים והסדרות, A24, קנה את הזכויות של "מלון הזבין" וזאת כדי להפיק סדרה המבוססת על הפיילוט.
בדצמבר 2021, חשבון הטוויטר של "מלון הזבין" הודיע על יציאת העונה הראשונה, עם זאת, מאוחר יותר דווח כי המדבבים שהופיעו בפיילוט, לא ימשיכו לסדרה עצמה, על אף תמיכתם ביציאת הסדרה.
ב-28 באוקטובר 2022, יום השנה השלישי ליציאת הפיילוט, שוחרר טריילר בערוץ היוטיוב של מדראנו המבטיח כי הסדרה תעלה באוגוסט 2023, אך הדבר נדחה לאור שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו.
ב-23 בספטמבר 2023, פורסם בחשבון האינסטגרם הרשמי של הסדרה כי פרק הבכורה יעלה בינואר 2024, תוך הבטחה כי צפויה לסדרה גם עונה שנייה.
ב-13 בדצמבר שוחרר הטריילר הרשמי של העונה הראשונה וב-18 בינואר עלה פרק הבכורה של הסדרה לאמזון פריים וידאו.
מלון הזכוכית הוא ספר מאת הסופרת הקנדית אמילי סנט ג'ון מנדל שיצא לאור ב-2020 בהוצאת הרפר קולינס.
זהו הרומן החמישי של מנדל, קדם לו תחנה אחת-עשרה שיצא לאור ב-2014. הספר השתלב ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ויצא לאור בעברית בהוצאת עם עובד ב-2023 בתרגומה של מרב זקס-פורטל.
פול הוא סטודנט באוניברסיטת טורונטו.
ערב אחד הוא חולק טבליות סמים שברשותו עם חברי להקה במועדון לילה.
אחד מחברי הלהקה מת כתוצאה מהשימוש בסם ופול נמלט לוונקובר, שם מתגוררת אחותו, וינסנט.
כעבור מספר שנים, פול ווינסנט עובדים בבית מלון באי ונקובר.
יום אחד מתגלה כתובת גרפיטי על דלת המלון בה נכתב: "תבלע זכוכית".
פול מואשם במעשה ומפוטר מעבודתו.
וינסנסט פוגשת במלון את ג'ון אלקייטיס, אדם עשיר המנהל חברת השקעות בניו יורק שהוא גם הבעלים של המלון.
וינסנט נכנסת למערכת יחסים עם אלקייטיס ועוברת לגור בביתו בקונטיקט שם היא חיה חיי מותרות.
כעבור מספר שנים מגלה וינסנט כי פול הפך למלחין מצליח אשר משלב בהופעותיו וידאו ארט עם סרטי וידאו אשר היא בעצמה צילמה.
חברת ההשקעות של אלקייטיס מתגלה כהונאת פונזי והוא נשלח למאסר.
וינסנט מתחילה לעבוד כטבחית באוניית משא.
באחת ההפלגות וינסנט נעלמת וליאון פרבנט, שאיבד את כספו בחברת השקעות של אלקייטס, נשלח לחקור את היעלמותה.
הספר הגיע לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס בתוך מספר שבועות מאז הוצאתו לאור.
בוושינגטון פוסט שיבחו את יכולתה של מנדל לשזור סיפורים שונים ונכתב כי "האכזבה שבלעזוב סיפור אחד מיד מושקטת על-ידי הקסם של הסיפור הבא".
בוול סטריט ג'ורנל נכתב כי מנדל "מזמינה אותנו להתבונן בדמויות שלה מרחוק, גם כאשר אנחנו נכנסים לחייהן.
הישג שהיא משיגה במיומנות יוצאת דופן".בסלייט נכתב זהו רומן "מהנה בצורה מופלאה על מקריות, גורל ואסונות"' וב-NPR נכתב כי הספר הוא "יצירת מופת" ו"מבט מהמם על איך אנשים מגיבים לאסונות, גדולים או קטנים".
יובל פלוטקין כתב על הספר ב"הארץ", כי למרות שישנם פגמים בספר, "אי אפשר להפריד בין כל הפגמים האלה ובין יופיו המשונה והנוגה של הספר".
באפריל 2022 פורסם כי ב־HBO Max מפתחים סדרת טלוויזיה המבוססת על הספר, שתופק על-ידי אולפני פרמאונט.
מנדל תכתוב את התסריט יחד עם פטריק סומרוויל, שכתב את התסריט לסדרת הטלוויזיה תחנה אחת-עשרה.
מלון המלך שלמה אילת הוא מלון למשפחות שממוקם על החוף הצפוני שבעיר אילת.
המלון משתייך לסדרת ה- Isrotel Collection ונחשב לאחד ממלונות הדגל של הרשת באילת.
מלון המלך שלמה כולל 465 חדרים וסוויטות.
המלון נפתח בשנת 1984 על ידי איש העסקים היהודי-בריטי דייוויד לואיס.
זהו המלון הראשון של רשת ישרוטל, והקמתו סימנה את תחילת פעילותה המלונאית של הרשת בישראל.
עם פתיחתו, אימץ המלון לראשונה בעיר את מודל "המלון עם אווירה" – גישה שהדגישה תוכני בידור, פעילויות סביב הבריכה ומופעים של צוות המלון, בדומה למודל שפעל באותה תקופה ברשתות תיירות בינלאומיות.
גישה זו יושמה מאז במלונות נוספים של הרשת.
הקמת המלון לוותה בבחינה של מודלים בינלאומיים.
צוות שהורכב לשם כך נסע לאתרי נופש שונים בעולם, ואסף השראה לעיצוב ולפונקציות המלונאיות שיושמו באילת.
במלון פעל לראשונה צוות בידור קבוע, שבו השתתפו לימים שחקנים ואמנים מוכרים.
לואיס הניח בתחילה כי עיקר התיירות לעיר תתבצע בחורף על ידי מבקרים ממדינות קרות, אך במהרה התברר שהביקוש גובר דווקא בחודשי הקיץ, בעקבות חופשת הקיץ בבתי הספר בישראל.
במהלך שנותיו הראשונות פעל המלון בתפוסה מלאה לאורך רוב חודשי השנה.
ב-2024 המלון נסגר לשיפוץ לאחר שאירח במשך למעלה משנה מאות מפונים מיישובי עוטף עזה, אותם קלט כבר בערב טבח שבעה באוקטובר.
המלון עבר שיפוץ מקיף במשך חמישה חודשים שכלל עבודות שדרוג נרחבות בכל רחבי המתחם.
מתחם הבריכות חודש לחלוטין, תוך החלפת דק העץ, הוספת צמחייה טרופית ותאורה רכה שמעניקה למקום אווירה רגועה ומוקפדת.
במקביל, הושקעו משאבים גם בשדרוג הבר ומסעדת הבריכה שעוצבו מחדש בסגנון מודרני.
בכל חדרי המלון קיימות מרפסות הצופות לבריכה או להרי אדום.
לאורך השנים עבר המלון מספר שיפוצים ושדרוגים, הבולטים בהם בוצעו בשנת 2025, אז חודשו מתחמי האירוח, הבריכות, הלובי, המסעדות וחדרי האורחים.
כמו כן שופץ טרקלין העסקים לאורחי הקומות העליונות, הכולל מרפסת נוף.
המלון כולל מגוון מתקנים, בהם בריכה עם מגלשות מים, מתחמי פעילות לילדים, ואולמות אירועים.
בין המתקנים מצויים "ממלכת הילדים", מתחם אתגרי בשם "נינג'ה קינג", ומסעדות הפועלות בתוך המלון וסביב הבריכה.
מלון הרוחות היא קומדיית מצבים- מונפשת למבוגרים אמריקאית, שנוצרה על ידי מאט רולר והופקה על ידי "Universal Television".
הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-19 בספטמבר 2025.
עלילת הסדרה עוקבת אחר קתרין, אם חד-הורית לשניים שירשה בית מלון נטוש בעיירה המסתורית והעל-טבעית אנדרוויל.
לצד שני ילדיה ואחיה המת, נייתן, שהפך לרוח שפוקדת את המלון, מנסה קתרין לנהל את המלון ולהתמודד עם אורחיו ושאר יצורים על-טבעיים רבים אחרים הפוקדים אותו.
ניית'ן (ויל פורטה) – אחד מרוחות הרפאים הרבות שרודפות את "מלון אנדרוויל", ואחיה המנוח והמנוכר של קתרין.
כרוח שממשיכה לשהות במלון, הוא נעזר בניסיונו ובהיכרותו עם דיירי המלון על מנת לסייע לאחותו.
קתרין (אלייזה קופ) – אם חד-הורית מתקשה והבעלים החדשה (והלא-מרוצה) של "מלון אנדרוויל".
אסתר (נטלי פלמידס) – בתה הצעירה של קתרין ואחותו הקטנה של בן.
ילדה מוזרה מעט, לעיתים אפלה, שנהנית מחייה החדשים במלון.
אבדון (ג'ימי סימפסון) – שד מהגיהנום, הכלוא כעת בגופו של ילד מהמאה ה-18 ושוהה גם הוא ב"מלון אנדרוויל".
בן (סקיילר ג'יסונדו) – בנה הבכור של קתרין.
נער ביישן ומאותגר-חברתית המנסה לשמור על תחושת נורמליות בתוך כל הבלגן העל-טבעי שבמלון.
ב-3 ביוני 2025 דווח כי שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" הזמינה את הפקת סדרת ההנפשה, שתיועד לצופים מבוגרים ועלילתה תתמקד באם חד-הורית לשניים שמנהלת בית־מלון רדוף בשם "מלון אנדרוויל", בעזרת אחיה המנוכר שהפך לרוח הפוקדת את המקום.
עוד נמסר כי צוות המדבבים יכלול את ויל פורטה, אלייזה קופ, ג'ימי סימפסון, סקיילר ג'יסונדו ונטלי פלמידס.
את הסדרה יצר מאט רולר, שמשמש גם כשואו ראנר, ובהפקה שותפים בין היתר כריס מקנה, דן הרמון וסטיב ליווי.
הבימוי הפיקוחי מנוהל על־ידי אריקה האייס, על הנפשת הסדרה הופקדה חברת ההנפשה "Titmouse, Inc".
הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ברחבי העולם ב-19 בספטמבר 2025.
מלכת שבא הוא מלון בדירוג "5+ כוכבים" הממוקם בעיר אילת.
המלון ממוקם על שפת הלגונה, בסמיכות לטיילת, והוא אחד משורה של מלונות פאר בחוף הצפוני.
בצמוד למלון נמצא קניון עופר מלכת שבא בבעלות רשת מליסרון.
בנובמבר 2016 הודיעה רשת הילטון שהיא תחדל מניהול המלון באילת.
המלון נוהל על ידי רשת "הילטון" עד 1 בינואר 2017. לאחר מכן נוהל על ידי חברת ניהול בבעלות יצחק תשובה, ובאוגוסט 2021 נרכש על ידי רשת מלונות אסטרל.
מלון "מלכת שבא" שהוקם בשנת 1962 היה מוותיקי המלונות באילת.
שלב ראשון של המלון נפתח במרץ 1963 ונחנך רשמית ב-9 במאי 1963. בפברואר 1964 הושלם השלב השני של המלון והוא היה למלון הגדול באילת עם 84 חדרים.
באוגוסט 1970 הורדה דרגת המלון לשלושה כוכבים.
בשנת 1972 נמכר המלון לאבנר תומר, אך המכירה בוטלה לאחר שתומר לא מילא את התחייבויותיו לתשלום עבור המלון.
בנובמבר 1975 מונה למלון כונס נכסים.
בשנות ה-80 היה המלון בבעלות הארבס חי.
ביולי 1985 שוב הורדה הורדה דרגת המלון מארבעה לשלושה כוכבים, הדירוג הוחזר לאחר שהמלון ערך שיפוץ.
בינואר 1987 אושרה תוכנית להריסת המלון ובניית מלון חדש במקומו בן 600 חדרים, אך לבעל המלון לא היה את ההון הדרוש למימוש הפרויקט.
בדצמבר 1991 המלון נשרף כליל בשריפה שפרצה בו בגלל נר.
את המלון השרוף קנה איש העסקים יצחק תשובה, שהחל בהריסת המלון במרץ 1993. במקומו בנה מלון חדש בדרגת חמישה כוכבים, לפי התוכנית שאושרה כבר ב-1987, והכניס את חברת אריסון השקעות כשותפה שווה בפרויקט (שהחזיקה בו באמצעות חברת "סקום" מקבוצת שיכון ובינוי).
תשובה חתם עם הילטון חוזה להפעלת המלון למשך 20 שנה.
המלון כלל 440 חדרים, שחציים יועדו למכירה לאנשים פרטיים כדירות נופש.
ב-29 באוקטובר 1999 נחנך המלון במעמד ראש העיר.
עד אמצע 2002 נמכרו 110 דירות במלון.
בסך הכל נבנו ונמכרו בו 240 דירות נופש.
ב-23 באפריל 2000 התקיימה פגישה במלון בין ראש ממשלת ישראל אהוד ברק לבין מלך ירדן, עבדאללה השני (באולם הכנסים "עדן").
בשנת 2001 צולמו במלון מספר קטעים לסרט אוצרות הים האדום.
במאי 2004 רכש יצחק תשובה את מלוא הבעלות על המלון.
בעשור השני של המאה ה-21, היה אחד משני מלונות של רשת המלונות העולמית "הילטון" הפועלים בישראל (לצד "מלון הילטון תל אביב").
בראשית נובמבר 2016 פורסם, כי החל מינואר 2017, יחדל המלון מלשאת את המותג "הילטון".
המלון ייקרא "מלון מלכת שבא" וינוהל בידי חברת ניהול שתוקם על ידי יצחק תשובה, בעליו של המלון וזה אשר בנה אותו.
הרקע להפסקת הפעלת המלון בידי הילטון, היה ככל הנראה הוצאות שונות ודמי ניהול גבוהים מדי לדעת בעליו של המלון, אותם נדרש להוציא לבקשת הילטון, כחלק מהיותו של המלון מנוהל על ידה.
במהלך 2017 עבר המלון שיפוץ בהשקעה של 23 מיליון שקל.
השיפוץ כלל את שדרוג וחידוש החללים הציבוריים במלון וחלק מהחדרים.
בשנת 2021 נרכש המלון על ידי רשת מלונות אסטרל.
המלון תוכנן על ידי משרד האדריכלים גרטנר גבור קומט אדריכלים.
צורתו מזכירה טירה עתיקה וצבעו הוא צבע החמרה.
סגנון זה אמור להזכיר את ארמונה התנ"כי של מלכת שבא.
מלון מצודת דוד הוא מלון ברחוב דוד המלך בירושלים, בשכנות למלון המלך דוד הוותיק.
המלון נבנה בשנות ה-90 של המאה ה-20 כחלק מפיתוח מתחם ממילא, על חורבותיהם של כמה גושי בניינים מן השכונה ההיסטורית שנהרסו.
הוא תוכנן בידי האדריכל משה ספדיה כמבנה בצורת פרסה, המדמה מבנה תיאטרון רומי ומתנשא לגובה עשר קומות.
שתי זרועות המבנה מסתיימות בטרסות מדורגות המהוות את מרפסות הסוויטות שלו, ומשקיפות אל מגדל דוד וחומות העיר העתיקה.
המבנה, המשתלב בתכנון הכולל של מתחם ממילא שתוכנן כולו בידי ספדיה, הוא בסגנון נאו-אוריינטלי המשלב אלמנטים ירושלמיים ומזרח תיכוניים עם אדריכלות מודרנית מקורית.
במלון 384 חדרים וסוויטות, שקרוב למחציתם נשקפים לעיר העתיקה ויתרתם לעיר החדשה.
המלון נמצא בבעלות קבוצת אלרוב של היזם ואיל הנדל"ן אלפרד אקירוב.
הוא נפתח בשנת 1998 תחת השם "הילטון ירושלים", ונוהל בתחילתו בידי רשת הילטון הבינלאומית בהתקשרות שנועדה להעניק לו מוניטין בינלאומיים, יוקרה וניהול מקצועי.
בשנת 2001 נתגלעו חילוקי דעות עסקיים ומשפטיים בין אקירוב לבין רשת הילטון, והיא הוצאה מניהול המלון.
לאחר שהוחלט שלא ליצור התקשרות חדשה עם חברת ניהול בינלאומית אחרת, הוסב שמו ל"מלון מצודת דוד" והוא מנוהל בידי חברת אלרוב מלונות כחלק מקבוצת אלרוב.
בבוררות שהתנהלה בין חברת אלרוב לחברת המלונות הילטון, קבע הבורר בשנת 2009, כי הביטול במאי 2001 של הסכם הניהול של בית מלון היה שלא כדין.
הבורר פסק לרשת הילטון פיצוי של כ-20.5 מיליון דולר.
המלון ממוקם בסמיכות למלון ממילא ששייך אף הוא לקבוצת אלרוב, ושני המלונות מפעילים מערכת הזמנות ומכירות משותפת.
בשנים 2010, 2011, 2014 דורג המלון בין עשרת "המלונות הטובים ביותר במזרח התיכון" של קונדה נאסט טראבלר.
מלון יסמין האוס או בית יסמין, הוא בניין בשכונת טלביה בירושלים.
הוא נמצא ברחוב חובבי ציון 21, במפגש הרחוב עם רחוב לב העברי.
מבנה זה הוא יוצא דופן בהיסטוריה של השימושים בו מבין מבני השכונה.
בעוד שמרבית מבני שכונות טלביה ורחביה ואף קטמון נבנו כמבנים פרטיים, ובהמשך הפכו למבנים ציבוריים או בתי דירות, במבנה זה, התהליך היה הפוך.
המבנה נבנה על ידי ד"ר תאופיק כנעאן בשנות ה-30 של המאה ה-20 כבית דירות להשכרה.
לאחר מספר שנים הפך המבנה לבית ספר אשר נוהל על ידי מסדר אחיות מאיווריאה שבאיטליה.
בית הספר כלל בית ספר לבנים ולבנות וגן ילדים.
הנזירות תמכו בשלטונות איטליה באותה עת - המפלגה הפשיסטית שבראשה עמד בניטו מוסוליני.
במרכז בית הספר ניצבו תמונותיו של מוסוליני, של האפיפיור באותה עת פיוס ה-11, ושל מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השלישי.
מיד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הועבר הבית לבעלותם של ח'ליל חדאד ובשארה חדאד - משפחה נוצרית אמידה, על מנת שלא יוחרם כנכסי אויב (תאופיק כנעאן היה בעל נתינות גרמנית).
בשל דעותיהן הפוליטיות, בתחילת מלחמת העולם השנייה אסרו שלטונות המנדט הבריטי את הנזירות, וכלאו אותן בכנסיית מנזר ההלקאה שבעיר העתיקה.
לאחר סגירת בית הספר הפך המבנה לבית מלון ובו שבעה חדרים שנקרא "מלון יסמין האוס" על שם יסמין, בתו של ד"ר כנעאן.
במלון התגוררו פקידי המנדט הבריטי, וכן עיתונאים בריטיים.
בשנת 1947 שימש הבניין את חברי ועדת אונסקו"פ של ארגון האומות המאוחדות אשר באו לבקר בירושלים על מנת לגבות עדויות ולהכריע בשאלת סיום המנדט הבריטי ועתידה של ארץ ישראל.
בשנים 1947–1948 שימש הבניין כמקום מפגש לפעילי תנועת הנג'אדה אשר התנגדה להקמת מדינת ישראל.
אחרי מלחמת העצמאות שב המבנה והפך לבית דירות מגורים.
הבניין בנוי בסגנון מזרחי מסורתי.
במרכז המבנה כיפה, ומעל אגפיו הצדדיים עיטור חומה משונן, בדומה לחומות ירושלים.
אף שמדובר בבית דירות, בכל קומה וקומה של הבניין הדירה היא למעשה דירה בסגנון ליוואן האופייני לבתי טלביה וקטמון.
חדר המגורים המרכזי של כל קומה אינו רבוע אלא מתומן (כאשר בקומה העליונה, מעל חדר זה נמצאת הכיפה).
בשל צורתו חלק מחדרי המבנה אינה מקושרים ישירות לחדר המגורים (כמקובל בבית ליוואן) אלא מחוברים למסדרון המקושר לחדר המגורים.
בכך דומה יותר הבניין באופיו לבית מגורים מודרני מאשר לבית הליוואן המסורתי.
קשתות מעטרות את חלונות המבנה ואת מרפסותיו, והמבנה מצופה אבן, בהתאם לחקיקה המנדטורית.
כיפת הבניין היא יוצאת דופן בשכונת טלביה, והבניין היה המבנה היחיד בשכונה שבראשו כיפה.
מלון מר (שם מדעי: Momordica charantia) או karela בכמה שפות בהודו, הוא מין של מטפס טרופי וסובטרופי חד-שנתי ממשפחת הדלועיים, נפוץ כגידול לשם פריו האכיל, אשר נחשב אחד מהמרירים שבפירות.
מוצא הפרי אינו ידוע, אך הוא נפוץ למדי בדרום ודרום-מזרח אסיה, סין, אפריקה והקריביים.
המלון המר הוא מטפס עשבוני בעל קנוקנות המגיע עד לגובה של 5 מטר.
העלים פשוטים, מנוגדים, בעלי 3-7 אונות, באורך של 4-12 ס"מ.
הצמח חד-ביתי, כלומר על כל צמח פרחים זכריים ונקביים נפרדים בצבע צהוב.
הפרי בעל קליפה גבשושית וצורה מאורכת ייחודית.
הפרי חלול, עם שכבה דקה יחסית של בשר העוטפת את חלל הזרעים המרכזי, המלא במספר זרעים שטוחים וליבה.
הזרעים והליבה בעלי צבע לבן כאשר הפרי בוסר, ומשתנה לאדום לאחר ההבשלה.
הזרעים אינם מרירים במיוחד וניתן להסיר אותם לפני הבישול, הליבה לעומת זאת מקבלת טעם מתוק בהבשלה מלאה.
בשלב זה הליבה יכולה להיאכל ללא בישול, אך הבשר יהיה קשה מדי לאכילה.
ליבת הפרי האדומה והמתוקה משמשת כמרכיב בסלטים מיוחדים בסגנון מזרח אסייתי.
לבשר מרקם פריך ומימי בדומה למלפפון או פלפל ירוק.
הפרי לרוב נאכל במצב בוסר.
הגם שהפרי ניתן למאכל גם במצב חצי בשל כאשר צבעו צהוב, טעמו נהיה מריר יותר עם ההבשלה.
פרי בהבשלה מלאה משנה את צבעו לכתום, מקבל מרקם רך ועיסתי, והוא מריר מדי למאכל.
בנוסף, הפרי מתבקע למספר חלקים אשר מסתלסלים לאחור בחושפם זרעים בעלי ציפה אדומה דביקה ומבריקה.
מלון מר קיים במגוון גדלים וצורות.
המלון מר האופייני לסין הוא באורך 20-30 ס"מ, מאורך עם קצוות כהים, בעל בליטות עדינות, וצבע ירוק בהיר.
המלון מר האופייני להודו לעומת זאת, צר יותר, בעל קצוות חדים, צבעו ירוק או לבן, ופני השטח מכוסים ב"שיניים" משוננות דמויות משולש.
בין שתי דוגמאות קיצוניות אלו ישנו מגוון אינסופי של צורות.
מלון מר כמעט ולעולם לא מעורבב עם ירקות אחרים בגלל מרירותו הגבוהה, אף על פי שניתן להפחית מרירות זו במידה מסוימת על ידי השריה במלח ושטיפה לאחר מכן.
מלון מר נפוץ בבישול הסיני בשל מרירותו, במוקפצים, מרקים ותה.
הפרי אהוד גם בבישול ההודי, כאשר לעיתים קרובות מכינים אותו עם תפוחי אדמה ויוגורט מהצד כדי להפחית מרירות.
הפרי אינו נפוץ כל כך ביפן אך מהווה מרכיב מרכזי במטבחי אוקינאווה.
באינדונזיה, הפרי משמש במגוון מנות כמו מוקפצים, בישול בחלב קוקוס, ומאודים.
בווייטנאם, פרוסות מלון מר טריות נצרכות עם שבבי בשר מיובש.
מלון מר ממולא בחזיר טחון מוגשים כמרק קייצי אהוד בדרום.
הפרי אהוד גם בנפאל, ופקיסטן.
בפיליפינים הפרי מכונה בשם אמפליה, ומשמש במגוון מנות.
זרעי מלון מר הם בעלי טעם מתוק, וגם כן ניתנים למאכל, אך ידועים כמעוררי בחילה.
מלון מר מכיל כמות גבוהה של ויטמין C, וחומצה פולית.
מלון מר משמש ברפואה הסינית במשך שנים רבות.
כמו רוב המאכלים המרירים, המלון מר עוזר לבעיות עיכול.
בתאילנד משמש לאיזון רמות הסוכר בדם ברפואה העממית.
נפוץ מאוד בשוקי איסאן תחת השם מרה קינוק (MARA KINOK).
מלון ניו המפשייר הוא הרומן החמישי של הסופר האמריקאי ג'ון אירווינג.
הספר יצא לאור בשנת 1981, והוא אחד מספריו המצליחים של אירווינג.
הספר תורגם לעברית בשנת 1984 על ידי חיים גליקשטיין ויצא לאור בהוצאת זמורה ביתן.
הרומן הוא רומן התבגרות, המתאר את קורותיה של משפחה אמריקאית מנקודת מבטו של הבן ג'ון, יליד 1942 (כאירווינג עצמו וכדמויות אחרות בספריו).
אב המשפחה, אדם בעל חלומות, מקים בית מלון כושל בעיירת מולדתו דארי שבניו המפשייר, מדינה דלילת אוכלוסין בצפון מזרח ארצות הברית.
חלומותיו של האב מובילים אותו ואת משפחתו לניהול מלון נוסף בווינה, ולבסוף מלון אחרון במדינת מיין שבארצות הברית.
כל המלונות נקראים מלון ניו המפשייר וכולם כושלים מבחינה כלכלית, ירודים באיכותם - או שניהם גם יחד.
תפאורה זו הפכה את התבגרותם של חמשת ילדי משפחת ברי לבלתי שגרתית.
דמויות אקצנטריות ובלתי שגרתיות כמו דובים (אמיתיים ומזויפים), זונות, טרוריסטים מהפכנים, עיוורים, ננסים, הומוסקסואלים, ולסביות מלווים את התבגרותם של הילדים.
אירועים נוספים המוכרים מספריו של אירווינג מצויים גם כאן, ובשפע: אונס, מוות של בני משפחה קרובים, גילוי עריות, הצלחה ספרותית.
אישיותם יוצאת הדופן של כל אחד מהאחים, יחד עם התמורות הדרמטיות של חייהם יוצרים הווי משפחתי מיוחד ובלתי נשכח.
הסיפר (נרטיב) העיקרי של הרומן הוא חלומות והתמודדות עם התנפצותם.
נושא בולט נוסף המלווה את הסיפור הוא מעשה האונס ונסיונותיהם של קורבנותיו להמשיך בחייהם לאחריו.
בשנת 1984 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של טוני ריצ'רדסון, בכיכובם של ג'ודי פוסטר, ורוב לאו.
מלון לוטציה (נכתב גם כמלון לוטסיה; בצרפתית: Hôtel Lutetia) הוא בית מלון ברובע ה-6 של פריז, בפינת סן ז'רמן דה פרה נחשב אחד מששת מלונות היוקרה בפריז והיחיד מתוכם הממוקם בגדה השמאלית של נהר סן.
המלון שימש כתחנת קליטה לניצולי השואה, מיד אחרי מלחמת העולם השנייה.
את המלון בנו אריסטיד ומרגרט בוסיקו בשנים 1907-1910 בסגנון אר דקו והוא נועד לשרת את לקוחות בית הכלבו המפואר "אוֹ בּוֹ מַרשֶׁה" "Au bon marché" שבבעלותם.
לוטציה היה מלון הפאר היחיד בגדה השמאלית של הסן, לפני המלחמה התאכסנו בו אנשי בוהמה, אנשי רוח ופליטים שיכלו להרשות לעצמם את המחיר.
ב-15 ביוני 1940, מיד אחרי הכיבוש הגרמני של פריז, הופקע המלון ואדמירל קנריס מיקם בו במהלך כל מלחמת העולם השנייה את מפקדת האבווהר, שירות הריגול והריגול הנגדי של הצבא בפיקודו של קולונל פרידריך רודולף.
מיד אחרי שחרור פריז הופקע המלון לשם שיכונם של קציני בעלות הברית.
הפקעה נוספת נועדה להפוך את המלון ל"מרכז קליטה" לשבים למולדת.
אוכלוסיית החוזרים כללה שבויי מלחמה, מגויסים לעבודות כפייה, תושבי אלזס-לורן שגויסו לשירות הנאצי ומגורשים, כולל אלו שגורשו למחנות הריכוז.
ב-2009 היו הכנסות המלון כ-24.7 מיליון יורו והוא נהנה מתפוסה שנתית ממוצעת של 70%
נכון ל-2010 יש במלון 231 חדרים וסוויטות.
בנוסף עליהם יש במלון מסעדות, מרכז עסקים, אולמות אירועים וספא.
חברת לוקה הולדינג, חברה בת של אלרוב נדל"ן, הנמצאת בשליטת אלפרד אקירוב הודיעה באוגוסט 2010 על השלמת רכישת המלון בתמורה ל-135 מיליון יורו.
מלון ספא לוט, מבתי המלון הוותיקים בים המלח, ממוקם במרכז עין בוקק באזור מלונות ים המלח ובעל חוף ים צמוד.
מלון ספא לוט הוקם בשנת 1982 על ידי קבוצת משקיעים יהודים מישראל ומהעולם, ובמשך מספר שנים נוהל על ידי חברות שונות.
החל משנת 1982, מנוהל המלון על ידי בעליו באמצעות מנכ"ל ממונה.
בשנת 1996 נוסף למלון מרכז בריאות – ספא גדול, הכולל בריכות גופרית, בריכה ממי ים המלח, חמאם טורקי, ומציע לאורחי המלון טיפולים ועיסויים מגוונים.
במלון מועבר קורס דו שנתי למינהל בתי מלון בו לומדים עובדי המלון ועובדי מלונות אחרים.
המלון פעיל בתחום המחקר של הרפואה האקלימית בים המלח ובשיווק תיירות המרפא לים המלח וזאת בשיתוף עם קליניקת D.M.Z ומחלקת עור ומין בבי"ח הדסה עין כרם, ירושלים.
משנת 1989 מהווה הקליניקה מרכז מוביל לרפואה אקלימית בים המלח.
המרפאה מנוהלת על ידי ד"ר מרקו הררי, מרצה לרפואה אקלימית באוניברסיטה העברית בירושלים ומעסיקה רופאים מומחים בתחומים שונים, אחיות ויועצים מקצועיים.
המרפאה מטפלת באמצעות טיפול אקלימי בריפוי של מחלות עור (פסוריאזיס, דלקת עור אטופית, ויטיליגו), מחלות מפרקים, כאבים כרוניים, אסתמה, סיסטיק פיברוזיס ועוד.
מלון נגרסקו (צרפתית: Hotel Negresco) הוא בית מלון בניס שבריביירה הצרפתית.
מלון נגרסקו נמצא בפרומאנד דז אנגלה ונקרא על שמו של הנרי נגרסקו (1868–1920) שבנה אותו ב-1912. המלון נפתח ב-1913, כשבהתאם לנורמות של אותה עת, חזיתו פנתה לים התיכון.
הנרי נגרסקו, נולד לבעל פונדק בבוקרשט, רומניה, עזב את ביתו בהיותו בן 15, הגיע לפריז, שם עבד כרב מלצרים ואחר כך לריביירה הצרפתית, שם ניהל את הקזינו המוניציפלי של ניס.
במוחו של נגרסקו עלה הרעיון לבנות מלון פאר שימשוך את הלקוחות העשירים ביותר.
הוא השיג את מימונו של תעשיין צרפתי ושכר את הארכיטקט אדוארד נירמאנס, הידוע שבאדריכלי בל אפוק, שתכנן את המלון עם גוסטב אייפל שהעניק למלון את הכיפה הוורודה המפורסמת שלו.
נברשת הבדולח של חברת בקרה (Baccarat) שבלובי המלון, ניתנה בידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה, שבגלל מהפכת אוקטובר לא עלה בידו לשלוח אותה לרוסיה.
מלחמת העולם הראשונה פרצה שנתיים אחרי שהמלון נפתח והוא הוסב לבית חולים.
בתום המלחמה, כמעט שלא פקדו תיירים עשירים את הריביירה, דבר שהביא את המלון לקשיים כספיים כבדים.
המלון נתפש בידי נושים, והנרי נגרסקו מכר אותו לחברה בלגית, הוא הלך לעולמו שנים מועטות אחרי כן, בפריז, בגיל 52.
במרוצת השנים ידע המלון עליות וירידות וב-1957 נמכר למשפחת אוז'ייה.
מאדאם אוז'ייה הפיחה חיים במלון וקישטה אותו בעיטורים יוקרתיים וריהוט עתיק, אוסף אמנות נכבד, בכללם זה לובי בסגנון לואי ה-16, טרקלין ובו השטיח הגדול ביותר שנעשה בצרפת שלפני המהפכה (375 ממ"ר ממפעל לה סאוונדי המלכותי), דיוקן של המלך פרי עטו של הצייר היאסינת ריגו.
כל אחת מארבע קומות המגורים של המלון מעוצבת בסגנון שונה, בחדרים כיסויי המיטה עשויים מפרוות חורפן והאמבטיות מצופות זהב.
שומרי הסף בסגנון בורגני של המאה ה-18, חבושים בכובע עם נוצה אדומה.
במלון מסעדת שאנטקלר, שלה כוכב אחד במדריך האדום של מישלן (שנים ארוכות היא החזיקה בשני כוכבים וב-17–18 נקודות בגו מיו) ומסעדה עממית בשם לה רוטונד.
השף של שאנטקלר הוא ברונו טורבו (Bruno Turbot) מנורמאנדי, שהחליף את אלן לורקה, שעזב ב-2003 להיות השף של מסעדת מולן דה מוז'ן, במקום רוז'ה ורז'ה שפרש.
לפניו היו השפים של המסעדה ז'אק מקסימן ודומיניק לה סטאנק, עשר שנים כל אחד.
ב-2003 נמנה מלון נגרסקו כאתר מורשת היסטורית לאומית של ממשלת צרפת והוא חבר בארגון "המלונות המובילים בעולם".
במלון 119 חדרים ובנוסף להם 22 סוויטות.
מלון סבוי הוא בית מלון הממוקם בסטרנד, בסיטי של וסטמינסטר במרכז לונדון.
הוא נבנה בידי האמרגן ריצ'רד ד'וילי קארט ומומן ברווחי אופרות גילברט וסאליבן שלו.
המלון מכונה "המלון המפורסם ביותר בלונדון", והוא אחד מהמלונות היוקרתיים והמפוארים ביותר בלונדון, הוא כולל 268 חדרים ומשקיף על נופו של נהר התמזה אל מול Savoy Place ורציף התמזה.
המלון נפתח ב-6 באוגוסט 1889, והיה הראשון בקבוצת המסעדות והמלונות סבוי, שהייתה בבעלותה של משפחת קארט במשך למעלה ממאה שנה.
היה זה גם מלון המותרות הראשון בבריטניה, שהציג תאורת חשמל ברחבי המלון, מעליות, אמבטיות בתוך רוב החדרים המרוהטים בפאר, מים זורמים קרים וחמים וחידושים אחרים.
קארט שכר את המנהל סזאר ריץ ואת השף אוגוסט אסקופייה, שביססו נורמות חסרות תקדים של שירות, בידור והסעדה שמשכו משפחות מלוכה, אורחים שועי עולם, וסועדים עשירים נוספים.
וינסטון צ'רצ'יל לקח תכופות את ממשלתו לאכול ארוחת צהריים במלון.
המלון היה ליוזמה המוצלחת ביותר של קארט.
להקות המלון, Savoy Orpheans, ו-Savoy Havana Band, התפרסמו, ובדרנים אחרים (שהתארחו לעיתים קרובות בסבואה) כללו את ג'ורג' גרשווין, פרנק סינטרה, Lena Horne ונואל קאוורד.
אורחים נודעים אחרים כללו את אדוארד השביעי, אנריקו קארוזו, צ'ארלי צ'פלין, הארי טרומן, ג'ודי גרלנד, בייב רות', לורנס אוליבייה, מרילין מונרו, ג'ון ויין, המפרי בוגארט, אליזבט טיילור, ברברה סטרייסנד, החיפושיות ורבים נוספים.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ורעייתו שרה נתניהו נוהגים להתארח במלון בביקוריהם בלונדון.
הם אף תועדו אוכלים במסעדה הלא כשרה של השף גורדון רמזי במלון, דבר שגרם לסערה תקשורתית.
בינואר 2005 רכש את המלון הנסיך אל-וליד בן טלאל, באמצעות חברת ההחזקות שלו "קינגדום הולדינג קומפני"ץ תמורת 220 מיליון ליש"ט.
כחלק מהנכס רכש הנסיך גם את המסעדה הצמודה למלון, "סימפונס אין דה סטראנד".
בינואר 2006 רכש בן טלאל גם את רשת מלונות היוקרה Fairmont Hotels and Resorts, שמנהלת את המלון.
המלון נסגר בדצמבר 2007 בשל שיפוץ מקיף ופתח את דלתותיו מחדש באוקטובר 2010. עלות השיפוץ נאמדה ב-220 מיליון פאונד, היות שבעיה מבנית עיכבה את ביצועו, והוא הוגדר השיפוץ היקר בהיסטוריה של המלונאות.
יערות הכרמל - אחוזת בריאות וספא (בעבר: "נאות יערות הכרמל") הוא מלון נופש הממוקם בלב פארק הכרמל.
בנוסף לשירותי האירוח והמזון מספק המלון גם שירותי טיפוח, ספא, אירוח אירועים וסדנאות.
כיום המלון הוא חלק מרשת מלונות "ישרוטל".
בשנת 2012 הצטרף המלון לקבוצת מלונות היוקרה של ישרוטל כחלק ממהלך אסטרטגי של הרשת.
מקור השם "יערות הכרמל" הוא בניסיון התיישבות באזור ורכישת קרקעות משנת 1935 של חברה בשם "חברת כרמל השקעות" שהוקמה לצורך כך.
החברה רכשה שטח של 6,000 דונם באזור ושיווקה אותו לקונים.
השם שניתן לאזור בתוכניות השונות ובתב"ע היה "יערות הכרמל".
הבנייה באזור התעכבה בעקבות החלטת השלטונות לייעד את השטחים להקמת פארק הכרמל.
במסגרת המשא ומתן עם הממשלה הצליחה חברת "רסקו", שהשטח היה בבעלותה, לבצע שינוי יעוד של הקרקע להקמת סנטוריום.
ההחלטה אושרה בסוף שנת 1968.
המלון הוקם בשנת 1967 באמצעות תקציבים שמקורם בגרמניה, בתכנונו של נחום זולוטוב והיה שייך לארגון יוצאי מרכז אירופה ונוהל בידי חברת רסקו.
ייעודו המקורי היה הבראה וטיפול רפואי בניצולי השואה בישראל.
המלון נחנך רשמית בסוף אוקטובר 1968. בתחילת 1969 הוחלט לפתוח את המלון גם לנופשים מהציבור הרחב, לאחר שהתפוסה מצד מחלימים על חשבון פיצויים מגרמניה הייתה נמוכה.
בחלוף השנים ועם הירידה במספר ניצולי השואה שעודם בחיים, הוחלט למכור את המתחם ליזם ישראל בן יקר, שהקים את אחוזת הבריאות "יערות הכרמל".
במהלך השרפה בכרמל בדצמבר 2010 ניזוק המלון ופונה מיושביו.
המבנה ניצל משריפה הודות למאמצי כיבוי אינטנסיביים, שבשיאם עקרו דחפורי די-9 צבאיים עצים בוערים שניצבו ליד המלון ואיימו להציתו.
המלון נפתח מחדש בסוף ינואר 2011.
מלון כמוסות (ביפנית: カプセルホテル; נקרא גם: מלון קפסולות) או מלון פּוֹד, הוא בית מלון המציע אירוח בתאים קטנים המיועדים לשינה בלבד.
מלונות מסוג זה קיימים ביפן, סין, בלגיה, וייטנאם, בריטניה, איסלנד, פולין ומקסיקו.
בשנת 2022 נפתח מלון כמוסות גם בישראל כחלק מפתיחת רשת מלונות ארצית.
טיפוס זה של מלון פותח ביפן.
הוא מבוסס על חללים שבהם ניצבות שורות של תאים, בשתי שורות לגובה.
התא פתוח בקצה אחד בלבד.
מסגרתו עשויה פלסטיק או סיבי זכוכית.
שמירת פרטיות האורחים מתאפשרת על ידי הורדת מסך או סגירת דלת הקבועים בפתח התא.
מדרגות ומעקות הקבועים בחזית הקדמית של התאים מאפשרים טיפוס לתאים שבשורה העליונה.
בנוסף למזרן ומצעים לשינה מצוידים התאים בתאורה עצמאית, במיזוג אוויר, במקלט טלוויזיה הקבוע בתקרת התא, במקלט רדיו ושעון מעורר (הנשלטים כולם בלוח מתגים אחד) ובשולחן צד צר.
במלונות רבים יש רשת אינטרנט אלחוטית.
עישון או אכילה בתוך התאים הם בדרך כלל אסורים.
לאורחים במלון לא ניתן להביא את חפציהם לתא השינה ועליהם לאחסנם בארונית חפצים בתוך המלון או מחוץ לו.
מתקני השירותים והמקלחות במלון הם משותפים לכל האורחים.
יש בו מכונות אוטומטיות לממכר מזון ושתייה ולרוב גם מסעדה, ולעיתים גם בר, בריכת שחייה ומתקני בידור נוספים.
היתרון העיקרי של טיפוס זה של מלון הוא מחיר הלינה הנמוך בו – כ-25 עד 50 דולר ללילה.
מלון הכמוסות הראשון נפתח בעיר אוסקה בשנת 1979. מלונות אלו קיימים ביפן בקיבולת תאים שונה – החל מ-50 תאים ועד ל-700. המשתמשים בהם הם בעיקר גברים.
חלק מן המלונות מארחים גברים בלבד, ויש מלונות שבהם קיימים אגפי שינה נפרדים לשני המינים.
מלונות אלו משמשים בין השאר לשנת לילה של אנשים שאיחרו את נסיעת הרכבת האחרונה לביתם ואנשים שצרכו אלכוהול מעבר למידה המאפשרת נסיעה בטוחה לביתם.
מאז המשבר הכלכלי העולמי שפרץ ב-2008 משמשים מלונות כמוסות גם כביתם הקבוע של יפנים רבים שנפגעו מן המשבר ואיבדו את מקומות עבודתם ואת בתיהם.
הם שוכרים את תאי השינה מן המלון על בסיס חודשי.
טיפוס זה של מלון לא צבר פופולריות מחוץ ליפן, אם כי בארצות המערב ניתן למצוא מלונות עם גרסאות מרווחות יותר של תא השינה, הכוללות גם תא שירותים ומקלחת נפרדים לכל תא.
מלון נפוליאון (צרפתית: Hôtel Napoléon) הוא מלון הממוקם ברובע השמיני בפריז קרוב לשער הניצחון.
בשנת 1923 החל האדריכל אנרי פורטו (Henri Porteau) לבנות עבור חברת המלונות מרטינס בית מגורים מפואר במקום בו עמד בעבר הארמון הפרטי של הרוזן טולסטוי.
מאוחר יותר, המבנה עבר לבעלות משפחת רוטשילד.
לאחר חמש שנות בניה, נחנך המלון בשנת 1928 בסיווג hôtel de charme.
החוגים הספרותיים אהבו את המקום ונהגו לבוא אליו לעיתים מזומנות.
ב-1929 הפך המלון ל- hôtel de luxe ואף הגיע לדרגת petit palace.
שם המלון הוענק לו בעקבות הקרבה לשער הניצחון.
אירוח חיילים אמריקניים לאחר שחרור פריז במלחמת העולם השנייה
בספר הזכרונות של ותיקי צבא ארצות-הברית, Chicken Soup for the Veteran's Soul מתארת ג'ין ברודי כי בשנת 1945, עם סיום המלחמה, התארח בעלה ג'ין (Gene) במלון נפוליאון והוא זכר תמיד בחיבה את השוער ז'אן פרטוני, שבלט בתשומת-הלב שהעניק לחיילים האמריקאים.
ברודי מתארת בהמשך שבעלה שב לבקר בפריז ארבעים שנה לאחר מכן, בביקור זה הוא הופתע מאוד לפגוש שוב את אותו השוער, שזיהה אותו מייד ואמר לו: "אתה היית כאן עם סיום המלחמה, נכון?" השוער פרטוני זיכה את בני-הזוג ברודי במיטב האירוח.
בהיסטוריית המלון סיפור האהבה בין אלכסנדר פבלוביץ' קליאגין (Kliaguine), איש-עסקים רוסי עשיר, ובין פריזאית צעירה, סטודנטית למדעי-הרוח (לימים הברונית דה-בוביני).
כהוכחה לאהבתו, קליאגין הציעה לסטודנטית את מלון נפוליאון, כדי שתוכל לקבל בו את פניהם של אנשי החברה הגבוהה של אותם ימים.
הצעירה התחתנה עם איש-העסקים העשיר.
הם הקימו משפחה והתגוררו במלון במשך שנים רבות.
המלון נמצא בבעלות משפחת קליאגין עד היום.
מאז חנוכתו, נכנסו בשערי מלון "נפוליאון" בפריז דמויות מפורסמות רבות, בהם בולטים שמותיהם של מפורסמים מתחום הספרות, הקולנוע, התיאטרון, וכן פוליטיקאים וספורטאים.
בספר האורחים של המלון חתמו אישים רבים כגון ארנסט המינגוויי, ג'ון סטיינבק, סלבדור דאלי, ארול פלין, אורסון ולס, מיילס דייוויס, ג'וזפין בייקר, אלה פיצג'רלד ורבים אחרים.
הנסיעה הראשונה של מריו ורגס יוסה לפריז
חתן פרס נובל לספרות, הפרואני מריו ורגס יוסה, מספר על אודות זיכרון יוצא מגדר הרגיל מנסיעתו הראשונה לפריז.
ורגס יוסה זכה בנסיעה כפרס בתחרות ספרותית שאורגנה על ידי כתב-העת La Nouvelle Revue française וסיפר על כך: "התארחתי במלון נפוליאון, ואני זוכר שפגשתי במקום את 'מיס צרפת' לשנת 1958, אני סימפלון."
מלון נפוליאון הוא מלון פאר שייחודו בהיותו מעוצב כולו בחפצי אמנות נפוליאוניים.
המלון מרוהט בסגנון Directoire ומשלב מסורת ומודרניות.
במלון מסעדה ובר - Le Bivouac.
המלון הונצח בסרט הצרפתי Le Cave se rebiffe משנת 1961. בסרט, הדמות המגולמת על ידי ז'אן גאבן (פרדינן מארשל, המכונה le Dabe) מספר שהוא מתארח במלון נפוליאון, כמו תמיד.
מלון מעלה החמישה או בית המרגוע מעלה החמישה היה מלון בהרי יהודה בסמיכות לקיבוץ מעלה החמישה ובבעלות הקיבוץ.
המלון נחנך ב-28 במאי 1945 כ"בית המרגוע מעלה החמישה" במטרה לספק לקיבוץ מקור הכנסה, מאחר שהיו קשיים בפיתוח החקלאות באזור ההררי.
בית המרגוע תוכנן על ידי האדריכל יעקב מטריקין ועם הקמתו היו בו 60 חדרים.
המלון שכן בארבעה מבנים חד-קומתים, שלושה למגורים ואחד לאולם אוכל, חדרי קריאה, מזכירות ומרפאה.
בקיץ 1964 נפתחה בסמוך למלון בריכת שחייה פתוחה, בשנים 66–1965 נבנה בניין קומות הראשון של המלון ומספר חדרים בו גדל ל-170.
ב-1988 נחנך הבניין המחודש במלון (בניין "ערבה" של היום), נוספו לו לובי ואולם כניסה, אולמות כנסים ושתי קומות חדרים, וכן חיבור לבית נובו (פפרמן).
כמו כן, נחנך גן האירועים במלון - "גני מעלה החמישה".
ב-1997 הסתיימה הרחבה נוספת של המתחם המלון בהשקעה של 9 מיליון דולר, במסגרתה נבנה בניין חדש במתחם בצורת V (בניין "שקד" של היום), ההרחבה כללה תוספת של 84 חדרים חדשים, 6 אולמות קונגרסים, וקומת ספא, שכוללת בריכה סגורה, ג'קוזי, סאונות, חדרי טיפולים ועיסוי, סטודיו להתעמלות ומחול אירובי ואולם כושר.
תכנון ההרחבה בוצע על ידי אדריכל אבי לניאדו.
לאחר ההרחבה, כלל המלון 240 חדרים, 15 אולמות בעלי קיבולת של עד 450 איש.
סך הכל השטח הבנוי של המלון הגיע ל-12 אלף מ"ר.
בשנת 2010 שופצה מסעדה של המלון.
המלון הכיל גם את אולם האירועים "סקויה" (בעל קיבולת של 750 איש) וגן האירועים "גני מעלה החמישה" (בעל קיבולת של 1,000 איש), שהיו חלק ממחלקת האירועים של המלון, עד שנמכרו ב-2011 ל"סזאן – שירותי קייטרינג".
ביוני 2012 המלון נרכש בידי קבוצת ג'ורדאש ישראל והוחלט להפעילו תחת המותג "אורכידיאה" תוך עריכת שיפוץ בחדרי המלון ומתקניו, כאשר אורכידיאה מחזיקה ב-74% מהמלון ו-26% הנותרים נותרו בחזקת הקיבוץ.
בשנת 2015 המלון נרכש על ידי חברת "כרם ניהול בתי מלון" בבעלות גדי פריבר.
לאחר הרכישה, מלון מעלה החמישה המקורי פוצל לשני מלונות:
מלון גורדוניה - ארבעה בניינים חד-קומתים הכי וותיקים של המלון המקורי שנמצאים בחלקו התחתון עברו שיפוץ עמוק והפכו למתחם של 16 וילות גדולות עם הבריכה הפרטית הצמודה לכל וילה.
מלון הבוטיק החדש מיועד בעיקר לזוגות ולאוכלוסייה אמידה שמחפשת רמת אירוח ברמה הגבוהה.
מלון יערים - מתחם של 3 בנייני קומות שכוללים 160 חדרים:
בניין ערבה (בניין המרכזי עם לובי הכניסה)
בניין שקד (בניין בצורת V, שבקומת קרקע שלו נמצאת בריכה מקורה, הבניין מחובר בפרוזדור ארוך עם לובי המלון)
בניין אלון (הבניין המרוחק כ-200 מטר מהבניין המרכזי של המלון)
המלון מיועד בעיקר למשפחות עם ילדים ולאירוח כנסים וסמינרים.
נכון לדצמבר 2021, מלון יערים מפעיל ומאכלס רק 2 בניינים: בניין ערבה ובניין שקד.
בשנות הארבעים, במתחם שעתיד להיות מלון מעלה החמישה, הוקם המבנה, בעל שתי קומות, שצורתו כסהר מעוגל או קשת רחבה, שנועד לשמש בית מרגוע לעובדי חברת האשלג בים המלח (בית הבראה).
בנייתו של המבנה לא הושלמה עד מלחמת העצמאות.
הבית נהפך ב-1948 לבסיס לוחמי פלמ"ח הראל ממנו יצאו לפעולות רבות.
ב-1955 בית פפרמן שופץ והוכשר לאירוח מבריאים, מאז שופצו חדריו כמה פעמים.
עד שנת 2021 הבניין היה חלק ממלון יערים.
ביוני 2021 הבניין הופרד ממלון יערים ונפתח בו סניף של רשת ההארחה סלינה מנתור.
מלון ירושלים הוא מבנה היסטורי במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, הניצב ברחוב אורבך 6 בתל אביב.
ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינות מיין, ניו-המפשייר ומסצ'וסטס אשר בארצות הברית.
הקבוצה הייתה חלק מזרם פרוטסטנטי שהאמין כי שיבת העם היהודי לארצו ויישוב ארץ ישראל יקדמו את חזרתו של המשיח אשר יקים את "מלכות אלף השנים" ובתוך כך יכירו היהודים בישו כמשיח ותבוא הגאולה.
רוב בתי המושבה נבנו כבתי עץ טרומיים, למעט מבנה המלון שהוקם בידי האחים דריסקו, וזכה לשם "גראנד הוטל" (Grand Hotel).
המלון נבנה מאבן והתנשא לגובה של שלוש קומות.
קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867-1868.
מבנה הגראנד הוטל נרכש בשנת 1870 בידי ארנסט הרדג, בנו של גיאורג דוד הרדג , ממנהיגי הטמפלרים בארץ.
הרדג שיפץ את המלון ופאר אותו, והסב את שמו ל"מלון ירושלים".
הוא הוסיף על גגו שורת שינות וגמלון קטן שבמרכזו חלון טרפויל, וקבע מעל הכניסה אליו פסוק מספר ישעיהו באנגלית ובגרמנית, לאמור:
למבנה נוסף אגף חדש בצידו האחורי בתחילת המאה ה-20, וחדרי האירוח שבו נקראו על שמות נביאים והשליחים.
המלון נחשב לאחד הטובים בארץ, וארתור רופין הגדיל והעיד עליו ב-1906 כי הוא הטוב שבהם.
הוא שימש את מרבית הנוסעים המכובדים אשר בקרו בארץ בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, וב-27 באוקטובר 1898, בעת ביקורם בארץ ישראל, השתכנו הקיסר הגרמני וילהלם השני ורעייתו במלון הפארק של הברון פון-אוסטינוב, הצמוד למלון ירושלים מדרום (רחוב אורבך 8); בעוד שפמלייתם שוכנה במלון ירושלים עצמו.
במלחמת העולם השנייה גורשו הטמפלרים מארץ ישראל בידי שלטונות המנדט הבריטי, והמבנה ומרתפיו שימשו את הבולשת הבריטית לחקירת עצירים, בהם אנשי האצ"ל והלח"י.
לאחר הקמת המדינה שימש המבנה את משרד החינוך, ולאחר מכן ננטש ומצבו התדרדר.
מאז שנת 2012 נמצא המבנה בשיפוצים העתידים להשיב לו את הדרו המקורי.
לימים, קבוצת משקיעים החלה את שימור ושיפוץ המלון על שני בנייניו והסבתו למלון יוקרתי "מלון דריסקו".
המלון נפתח בחודש יוני 2018 והחזיר לחייו את המבנה ההיסטורי.
מלון היוקרה The Drisco הוא חלק מקבוצת מלונות היוקרה הבינלאומית - Relais And Châteaux
מלון סאן היה מלון שפעל במשך כ-30 שנה בחוף ימה של בת-ים עד שנהרס בשנת 2012 ובכך היה למבנה הגדול ביותר שנהרס בישראל על ידי חומר נפץ.
על השטח שפונה קם מלון חדש בעל שם זהה.
בניין מלון סאן נבנה בשנות ה-70 בתכנון האדריכל יצחק טולדנו (שתכנן גם את מלון דבורה בתל אביב).
הבניין נבנה בסטנדרט בנייה גבוה נכון לאותה תקופה ונקרא בתחילתו מלון "פאן אמריקן".
המלון בן 14 הקומות התנשא לגובה של 40 מטרים וכלל בריכת שחייה, מגרשי טניס ואולמות כנסים ואירועים אשר נחשבו חדשניים בזמן הקמתם.
ב-1974 פרצה שרפה במלון ומאז החלה הידרדרות איטית במעמדו, על אף שיפוץ רחב היקף שנעשה בו.
במשך הזמן המלון החליף מספר שמות ונקרא בין היתר מלון "מרינה" ובהמשך גם "סאן".
בשנות ה-90 הוסבו חלק מדירות המלון למגורי עולים חדשים, עקב הצורך לשכן עולים רבים ממדינות ברית המועצות לשעבר שהגיעו לעיר בת ים בשנים אלה.
סופו של המלון בגלגולו הנוכחי הגיע בשנת 2005 כאשר בעלי המלון מכרו את הקרקע והמלון ננטש.
לאחר נטישתו הפך המלון לפיל לבן, מפגע אסתטי וסביבתי, והיה אף מוקד לפעילות של כת השטן.
המלון עמד נטוש עד שנת 2012, בה החלה הריסתו.
תחילה ההריסה בוצעה על ידי כדור מתכת כבד אך שיטה זו התגלתה כלא יעילה והוחלט לפוצץ את המלון במקום.
ב-6 בנובמבר 2012 הוצמדו 25 קילוגרם חומר נפץ לעמודי התמיכה של המלון ולאחר הפעלת המטען מבנה המלון הנטוש קרס תוך 14 שניות.
נבנה במקום קומפלקס של מלונאות ומסחר הכולל מרכז כנסים ומלון שנקרא "סאנסט".
בנייתו הופסקה, והחלה מחדש בתחילת 2020. לאחר מכן המלון נתקע שוב בשלבי בנייה ובמאי 2024 הבעלים יהושע גוטמן קיים מגעים עם יזם הנדל"ן ראובן אלה למכירת המלון.
מלון לאונרדו פלאזה הוא בית מלון ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים, סמוך לכיכר צרפת.
נקרא בעבר מלון פלאזה ומלון שרתון פלאזה.
בשנת 1873 הגיעה לארץ ישראל ז'אן מרקוס, עשירה הולנדית משיחית.
היא הייתה בטוחה שהגאולה קרובה והחליטה לבנות מלון גדול לקליטת עשרות אלפי הנגאלים שיגיעו לארץ.
היא קנתה שטח גדול מחוץ לירושלים ולאחר מתן שוחד רב החלה בבנייה של מבנה שכּונה "מלון הגאולה".
בינתיים נסעה בשנת 1875 לסייע למורדים בהתקוממות הרצגובינה.
היא כילתה את רוב כספה על המרד, שלא צלח, וכשחזרה לארץ לא נשאר לה כסף להמשך בניית המלון.
ספקי הבנייה הערבים תבעו אותה לדין וזכו בתביעה.
כשבועיים לאחר גזר הדין פשטו חיילים טורקים על אתר הבנייה, הכו את המהנדס והחריבו את האתר.
המקום עמד בשיממונו שנים רבות עד לשנת 1958 אז הוחל בבניית מרכז אמיר על חלקו הדרומי של המגרש.
התוכנית המקורית של מרכז אמיר כללה שלושה בניינים ואודיטוריום אולם עיריית ירושלים קנתה את השטח ותכננה לבנות בו את בית העירייה החדש שלה.
לאחר ביטול התוכנית לבניית העירייה במתחם מכרה העירייה את השטח ליזמים פרטיים, ביניהם החברה לישראל ומשפחות יהודיות מארצות הברית, לצורך הקמת מלון.
העירייה הנחתה שגובה המלון וצורתו הכללית יתוכננו לפי התוכנית שאושרה לבניין העירייה.
האדריכל מרדכי בן חורין תכנן את מבנה המלון לפי עקרונות אלו.
במהלך הבנייה התבצעו חריגות בנייה בהיקף של 2768 מ"ר שאושרו למפרע לאחר שבעלי המלון שילמו היטל השבחה לעירייה.
כנגד המלון ניטען שהוא מכוער ומגמד את העיר העתיקה.
מנגד טען מנכ"ל החברה לישראל שמבנה המלון הוצר והוגבה לבקשת יהודה האזרחי כדי למנוע פגיעה בנוף.
בירושלים ישנה חובה לבנייה באבן מה שגורם לבניינים גבוהים להראות כבדים מאוד.
כדי "לרכך" את בניין תכנן בן חורין מעיין "תחרת אבן" בקומות העליונות של המלון.
דרכים נוספות שבהם השתמש בן חורין להפחתת הכובד של הבניין הם חיפוי באבן נסורה שמונחת בצורה אנכית ו"חלונות רצועה" לכל גובה הבניין.
המלון נבנה בשנים 1971–1974 בשם מלון גן-אור, כתשלובת של חדרי מלון ויחידות דיור (שנרכשו ברובן על ידי תושבי חו"ל והושכרו לשימוש שוטף של המלון).
לאחר שנתיים של ניהול בידי החברה הישראלית קרן-אור, הועבר הניהול לרשת המלונות CP Hotels של חברת התעופה הקנדית קנדיאן פסיפיק והמלון החל לפעול בשם מלון פלאזה.
ההנהלה החליטה להתאימו לדרישות הקהל החרדי-אמריקאי, ובהתאם הונהגה בו כשרות למהדרין.
בתחילת שנת 1971 רכשה החברה לישראל 60% ממניות המלון.
המלון נחנך בשנת 1974 כמלון "פלאזה" ונוהלה בידי חברת קנדיאן פסיפיק.
בשנת 1985 עבר ניהול המלון לידי חברת מלונות שרתון, ללא שינוי הבעלות על המלון, ושמו של המלון שונה ל"שרתון פלאזה".
בשנת 2009 הפך המלון ל"לאונרדו פלאזה".
מלון נאות מדבר היה בית מלון שהוקם במבואותיה המערביים של באר שבע ב-1962 ופעל עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21. המלון ניצב במקום בו נמצא היום הגרנד קניון באר שבע.
ביולי 1961 הונחה אבן הפינה לבניית המלון וחנוכת הבניין התקיימה ב-29 בדצמבר 1962. ב-24 במרץ 1963 נערכה הפתיחה החגיגית שלו.
היזם לבניית המלון ובעליו הראשון של המלון היה רפי אילן (טננבאום).
הוא גייס משקיעים מקנדה וארצות הברית, ואת האדריכל דוד עקדי, שהתמחה בבניית בתי מלון (תכנן את מלון אוויה), שתכנן את המלון כבעל צללית נמוכה יחסית שאגפיו בצורת H.
התקציב הראשוני עמד על 1.5 מיליון דולר (כ-2.7 מיליון לירות) אולם בסופו של דבר הושקעו בבניית המלון ארבעה מיליון לירות.
עיצוב הפנים של המלון תוכנן על ידי משרד "בלומנפלד-חזקיה".
בית המלון מוקם מחוץ לבאר שבע, על הכביש הראשי מתל אביב, וסימן את ההגעה לעיר הדרומית.
המלון כלל בהקמתו 120 חדרים ומאוחר יותר הורחב ל-164 חדרים.
כמו כן כלל המלון מסעדה, גריל ופאב שהפך בשעות הלילה למועדון לילה.
בשטח המלון נבנו שתי בריכות שחייה, סאונות יבשות ורטובות, אולם אירובי לקבוצות, חדר כושר, שולחנות טניס שולחן, מגרשי טניס, ג'קוזי, מועדון ספינינג, טיפולי ספא, קומות עסקיות ואולמות אירועים.
נוסף לכך, בראשיתו הייתה אטרקציה של רכיבת גמלים.
שנים מעטות לאחר פתיחתו נקלע המלון לקשיים כלכליים ואף הגיע לפשיטת רגל.
שמעון קוטלר, מי שהיה באותה עת מנהל בית הספר למלונאות "תדמור" גויס לנהל את המלון והצליח בכך.
בשנים שלאחר מכן ידע המלון עליות וירידות.
בשנותיו היפות היה המלון מוקד לחיי החברה בבאר שבע, ואירח גם מנהיגים, שחקני קולנוע ואישי ציבור.
שיחות השלום עם מצרים בנושא המחלוקת על קו הגבול בטאבה התקיימו במלון במהלך 1985. בשנת 2000 היה המלון הראשון בישראל שקיבל הכרה בינלאומית כ"מלון ירוק".
בשנותיו האחרונות של המלון ירדה קרנו ושמו נקשר בעיקר עם שימושו כמעון קליטה לעולים חדשים מחבר המדינות ומאתיופיה וכמקום אירוח לתושבי הצפון בעת מלחמת לבנון השנייה.
ביוני 2006 נרכש המלון והמתחם שסביבו על ידי יזמים.
בתחילת 2008 נהרס המלון ובמקומו נבנה קניון גרנד קניון.
מלון נורדוי (נורדאו) נבנה בשנת 1925 וממוקם בגבולות השכונה ההיסטורית נחלת בנימין.
שכונה זו היא ההרחבה הראשונה של השכונה אחוזת בית שהפכה במרוצת הזמן לעיר תל אביב.
הבניין מתפקד מאז בנייתו ועד היום כבית מלון והוא המלון הפעיל הוותיק ביותר בתל אביב ובין המלונות הוותיקים בישראל.
מבנה המלון הוא מהמבנים החרוטים בזיכרון התל אביבי, מופיע על גלויות היסטוריות, ומככב בתערוכות צילומים רבות.
דגם המלון מוצג באתר מיני ישראל.
המבנה מעוצב בסגנון אקלקטי, המשלב סגנון בנייה מרכז אירופי עם מוטיבים יהודיים ומזרחיים.
בשל רצף בשימוש הבניין והבעלות עליו לא נעשו שינויים מהותיים בחזות הבניין מה שהפך את המבנה במרוצת השנים לאייקון חי לראשית ימיה של העיר תל אביב.
מלון נורדוי נוהל מימיו הראשונים על ידי מוריס (משה) וסופיה גרינברג ובהמשך על ידי בתם לאה וחתנם יצחק (יז'ו) מרכוס וילדיהם ולמעשה נוהל על ידי המשפחה במשך 90 שנה (1925–2015).
לאחר תהליך ארוך של הוצאת היתרים לשימורו והרחבתו של הבניין, החלו בחודש אוקטובר 2013, האחים משה, רן, שמעון, אמנון ועדלי מרכוס בעבודות שיפוץ הרחבה ושימור נרחבות של המלון.
בשנת 2015 בעיצומן של עבודות השיפוץ והשימור, רכשה חברת אורי חיות יזמות בע"מ את המלון והשלימה עבודות אלו עד לפתיחתו המחודשת של המלון בחודש אפריל 2017.
במרץ 2018 נבחר המלון במקום הרביעי ברשימת 15 הבניינים היפים בתל אביב וביולי 2018 נבחר למלון היפה ביותר בתל אביב בהצבעה שנערכה על ידי תושבי העיר.
מלון ממילא הוא מלון בדירוג "5+ כוכבים" בשדרת ממילא בירושלים.
המלון ממוקם בסמיכות למלון מצודת דוד ששייך אף הוא לקבוצת אלרוב, ושני המלונות מנהלים מערך מכירות והזמנות משותף.
תוכנית לפיתוח והתחדשות עירונית של שכונת ממילא ההיסטורית אושרה בשנת 1987, ביוזמת "חברת קרתא", חברה ממשלתית שהוקמה לצורך כך.
במכרז בין-לאומי שפרסמה "קרתא" זכתה בסוף 1988 חברת הנדל"ן והמלונאות הבריטית "לדברוקס".
תוכנית הפרויקט כללה תכנון להקמת מלון אחד בן מאות חדרים ברחוב דוד המלך (לימים מלון "מלון מצודת דוד"), אך יושב ראש "לדברוקס" סיריל שטיין ביקש וקיבל אישור לשנות את התוכנית כך שמבנה שתוכנן למגורים באזור המסחרי של הפרויקט (לימים "שדרת אלרוב ממילא") גם ישמש למלונאות.
בשנת 1995 חברת "אלרוב נדל"ן ומלונאות" שבבעלות אלפרד אקירוב, רכשה תחילה 50 אחוז וב-1997 את מלוא הזכויות בפרויקט, עד שנת 2007 השלימה החברה את בניית רוב הפרויקט, אז החלה בבניית מלון ממילא.
המלון נחנך להרצה ביולי 2009, הוא עוצב על ידי האדריכל האיטלקי, פיירו ליסוני ומשרד האדריכלים הישראלי רונה לוין.
הוא בנוי כחיבור בין שלושה מבנים, שני מבנים היסטוריים לשימור ובניין חדש הפונה לרחוב שלמה המלך.
אחד המבנים ההיסטוריים מפנה את צדו האחורי כלפי חלל הלובי, ואת חזיתו כלפי רחוב ממילא.
הלובי מקשר בין שני האגפים של המלון, החדש וההיסטורי, ומעל אזור החיבור נבנתה תקרת זכוכית שמחדירה אור טבעי לקומות הכניסה והמרתף.
במרץ 2011 נפתח הספא במלון שהוקם בשטח של 1,000 מ"ר.
שנה אחר כך נכלל הספא ברשימת 35 אתרי הספא החדשים הטובים ביותר לשנת 2012 של המגזין ה-Condé Nast Traveler.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל נסגר המלון, אך הוא סירב להצעת הממשלה לארח מפונים.
המלון ממוקם לצד שדרות ממילא - אזור בילוי וקניות וצופה אל עבר חומות העיר העתיקה, מגדל דוד ושער יפו.
המלון נמצא סמוך לכיכר ספרא (בית העירייה), ובאזור מרכז העיר.
במלון מסעדה הממוקמת על גג המלון בר המארח הופעות, מרכז ספא וחדר כושר.
מלון אימפריאל הוא בית מלון, הממוקם בכיכר עומר אבן אל ח'טאב שליד שער יפו שבעיר העתיקה של ירושלים.
בשנים הראשונות לאחר הקמתו היה מהמפוארים והמשוכללים במלונות ירושלים.
מלון אימפריאל הוקם בין השנים 1884–1887 בשם "גרנד ניו הוטל" על ידי הכנסייה היוונית אורתודוקסית.
המלון הוקם בכיכר עומר אבן אל ח'טאב שבצידו הפנימי של שער יפו בירושלים העתיקה.
לאחר מספר שנים קשות השכירה הכנסייה את המלון למשפחה ערבית-נוצרית בשם מוּרקוּס, וזו הביאה לשגשוגו של המלון ולהפיכתו למלון מבוקש המומלץ על ידי מטיילים וסוכני נסיעות.
תחילה נבנה המלון בקומה אחת, אך לאור הצלחתו נבנתה קומה שנייה ב-1897, וקומה שלישית ב-1907. בכך גדל מספר חדריו מ-50 חדרים ל-200, והוכנסו בו שיפורים שהיו חדשניים לשעתם כמו מערכת מים זורמים ותאורת חשמל.
בחזית המלון הפונה לכיכר פעלה חנות של המושבה האמריקאית בירושלים שמכרה מוצרים ועבודות יד מתוצרת בני המושבה.
בתחילת המאה ה-20 שימש המלון כמקום מפגש לאנשי השלטון העות'מאני ולהנהגת היישוב היהודי.
לאחר כיבוש הבריטי ב-1918 הוחרם המלון, ושימש כבית חולים וכמטבח ציבורי לתושבי ירושלים, כשמפעילי המטבח היו אנשי המושבה האמריקאית.
עם השנים השתנה המלון שם המקום מ"מלון גרנד ניו הוטל" ל"מלון אימפריאל" והוא מנוהל על ידי משפחת אל-דג'אני.
בשנת 2005, נרכש המלון (יחד עם מלון אמדורסקי הסמוך) דרך חברת קש על ידי עמותת עטרת כהנים.
בשנת 2016 אישר בית המשפט המחוזי את הרכישה.
ערעור כנגד פסק הדין נדחה ביוני 2019.
בזמן בניית המלון התגלו במקום מספר ממצאים ארכאולוגיים:
אבני דרך רומיות המשויכות ללגיון ה-10
עמוד רומי ועליו כתובת לכבודו של מרכוס יוליוס מקסימוס
מלון לונגשׂי הבין-לאומי (בסינית: 空中华西村) הוא גורד שחקים סופר גבוה אשר ממוקם בג'יאנג-יין שבעיר וושי שבמחוז ג'יאנגסו שבסין.
בניית המגדל, אשר משמש כבית מלון וכולל בתוכו גם דירות מגורים, החלה בשנת 2008 והסתיימה בשנת 2011. המגדל מתנשא לגובה של 328 מטרים (1,076 רגל) וכולל 74 קומות.
גורד השחקים כולל כדור זכוכית בחלקו העליון.
פתיחת המגדל התרחשה ב-12 באוקטובר 2011. המגדל משתרע על שטח של 220,000 מטרים רבועים וכולל כ-35 מעליות.
נכון לשנת 2025, מגדל מלון לונגשי הבין-לאומי הוא הבניין השני בגובהו בוושי, ה-76 בגובהו בסין, ה-89 בגובהו באסיה וה-137 בגובהו בעולם.
מלון מריגולד האקזוטי הוא סרט דרמה קומית בריטי משנת 2011 בבימויו של ג'ון מאדן.