tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למינצ'ין יש רקע בתיאטרון והוא הופיע בהפקות תיאטרון רבות, וכן במספר קטן של תפקידי משחק בטלוויזיה האוסטרלית.
סרט תיעודי אודות מינצ'ין, Rock N Roll Nerd, שודר ב-ABC1 בשנת 2009. הוא המלחין והכותב של מטילדה המחזמר, שבוסס על הספר מטילדה של רואלד דאל וזכה בפרס אוליביה, פרס טוני והיה מועמד לזכייה בפרס גראמי.
בשנת 2013, אוניברסיטת מערב אוסטרליה העניקה למינצ'ין דוקטור לשם כבוד על תרומתו לאומנויות, כהכרה בהישגיו הבולטים ולשבחים שקיבל ברחבי העולם כמלחין, פזמונאי, שחקן, כותב וקומיקאי מוביל.
בשנת 2013 הודיעה דרימוורקס על הפקתו של סרט חדש בשם "Larrikins" שאת שיריו מינצ'ין יכתוב וילחין, הסרט יעקוב אחר בילבי שעוזבת את ביתה ומצטרפת למסע בדרכים ברחבי אוסטרליה.
בראשון ביוני 2016 אף הוכרז שבסרט ידבבו מרגו רובי, יו ג'קמן, נעמי ווטס, רוז ביירן, בן מנדלסון, ג'קי ויבר ועוד, ושהסרט יצא לאקרנים ב-16 בפברואר 2018.
לבסוף, במרץ 2017 נגנז הסרט
על גניזת הסרט אמר מינצ'ין:
בשנת 2017 מינצ'ין לוהק לתפקיד הנזיר טאק בסרט "רובין הוד", שיצא בשנת 2018
בשנת 2021 דיבב את טום בסרט "הביתה!" של נטפליקס.
בשנת 2023 שיחק בסדרת הטלוויזיה "דודג'ר", עבור שירות הסטרימינג דיסני+.
טים וילטון הוא שחקן בריטי הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד סטנלי דוקינס בסיטקום "הגיבור שלי" ובתפקיד לול פריס בסדרה הקומית "בחלוף השנים".
וילטון נולד בבאנגור-און-די במחוז פלינטשייר שבוויילס.
הוא למד בבית הספר סטרת'אלן בפרת'שייר ואחר כך באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA).
בתיאטרון שיחק וילטון בהפקה מ-1961 של תיאטרון האולד ויק של המחזה "רומיאו ויוליה" בבימויו של פרנקו זפירלי.
בשנים 1963 עד 1977 שיחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
בטלוויזיה שיחק וילטון לראשונה ב-1964 במחזה "קומדיה של טעויות".
הופעות נוספות שלו בטלוויזיה בתחילת הקריירה שלו כוללות את הסיטקום "The Liver Birds", הסדרה "היחידה", "Maybury", הסיטקום "The Dustbinmen", סרט הטלוויזיה "על כתפי ענקים" והסדרה "ג'ולייט בראבו".
ב-1979 השתתף בעיבוד של ה-BBC למחזה "הנרי החמישי" בתפקיד פלואילן.
בשנות השמונים של המאה העשרים שיחק וילטון בתוכניות טלוויזיה רבות בהן "ברז'רק", סדרת הדרמה "To Serve Them All My Days", סדרת המסתורין "קמפיון", הדרמה "The Citadel", ובתפקיד רודני סיליטו בקומדיה "A Bit of a Do".
ב-1983 הופיע בסרט הקולנוע "קללת הפנתר הוורוד".
בשנות התשעים הופיע בעיבוד ל"כל היצורים גדולים כקטנים", בפרק בסדרה "פוארו", בפרק ב"לאבג'וי", בסדרה "רמפול", ב-"Touch of Frost", בסדרה "The Darling Buds of May", בתוכנית "פרנץ' וסונדרס", בסדרה הרפואית "Peak Practice", בפרק בסדרה "קדפאל", ב-" C.A.T.S.
ב-1995 גילם את הדוד של אליזבת בנט, מר גרדינר, במיני-סדרה המצליחה "גאווה ודעה קדומה".
ב-1996 הופיע בתפקיד לול פריס בסדרה הקומית "בחלוף השנים" והמשיך לגלם את הדמות עד שנת 2002. בשנת 2000 החל לגלם את סטנלי דוקינס, אבא של הגיבורה, בסיטקום "הגיבור שלי".
עוד השתתף כשחקן אורח בפרקים בסדרות "פשוט נהדרת", "קורוניישן סטרין", "חדר מיון", "Heartbeat" ובסדרת הדרמה התקופתית "The Royal".
בנו של וילטון הוא השחקן יו היגינסון הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד השוטר ג'ורג' גרפילד בסדרת הדרמה המשטרתית "The Bill".
טימות'י דוואן "טים" הארדוויי הבן הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת דנבר נאגטס מליגת ה-NBA.
בנו של שחקן העבר טים הארדוויי.
הארדוויי נולד באלמדה, שבקליפורניה ליולנדה וטים הארדוויי.
אביו היה כדורסלן ונחשב לאחד הרכזים הטובים ביותר בליגת ה-NBA.
הארדווי התחיל לשחק כדורסל בתיכון מקומי בפלורידה למשך שנה.
לאחר מכן עבר לשחק פוטבול למשך שנה, ולאחר מכן שב הארדווי לכדורסל, והפך להיות אחד משחקני התיכונים הטובים ביותר בארצות הברית.
עם סיום לימודיו בתיכון עבר הארדווי לאוניברסיטת מישיגן שם הפך לשחקן מוביל של הקבוצה, וב-2013 הגיע עם קבוצתו לגמר טורניר אליפות המכללות אשר הפסידה במשחק זה לאוניברסיטת לואיוויל.
לאחר 3 שנים בליגת המכללות העמיד את עצמו הארדווי לבחירה בדראפט ה-NBA 2013, שם נבחר על ידי ניו יורק ניקס במקום ה-24 בדראפט.
בעונתו הראשונה ב־NBA קבע לעצמו שיא קריירה של 28 נקודות מול הקליבלנד קאבלירס, ונבחר למשחק הכוכבים העולים באולסטאר שם קלע 36 נקודות ומתוכן 7 שלשות.
בסיום העונה סיים הארדוואי עם ממוצע של 10.2 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה.
בעונתו השנייה הפך הארדוויי לשחקן הרכב לאחר שהקלעי הפותח ג'יי אר סמית', ואימאן שאמפרט עברו בטרייד לקליבלנד קאבלירס.
בסיום העונה קלע הארדוויי 11.5 נקודות בממוצע למשחק.
ב-2015 עבר הארדוויי בטרייד לאטלנטה הוקס בתמורה לזכיות דראפט של ג'ריאן גרנט.
בעונה זו לא זכה להרבה דקות והורד לשחק בליגת הפיתוח בקבוצות קאנטון צ'ארג', ואוסטין ספרס.
בעונת 2016/2017 שב הארדוויי לליגת ה-NBA וקלע ממוצע של 14.5 נקודות למשחק.
ב-2017 הפך לשחקן חופשי, וחתם עם הניו יורק ניקס לחוזה של 4 שנים.
באמצע עונת הועבר בטרייד יחד עם קורטני לי, טריי ברק וקריסטפס פורזינגיס לדאלאס מאבריקס, תמורת דניס סמית', דיאנדרה ג'ורדן, וסלי מת'יוס ושתי בחירות דראפט בסיבוב הראשון.
טים הויבך הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם.
הויבך התחיל את הקריירה שלו בקבוצות נוער קטנות עד שבגיל 15 הצטרף לבורוסיה מנשנגלדבך שם שיחק שלוש שנים.
עד שנת הויבך שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, אך בקבוצה הבוגרת לא זכה ולו לדקת משחק אחת.
ב-5 באוגוסט 2012 הויבך ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ס.ו.
בקיץ חתם לשלוש שנים בפ.צ.
ב-2 באוגוסט 2017 חתם לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת במכבי נתניה, קבוצתו הראשונה מחוץ לגרמניה.
שבוע לאחר מכן, ערך הויבך את הופעת הבכורה שלו בנתניה בהפסד 4-2 להפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו.
שער בכורה במדי מכבי נתניה נכבש בנגיחה ב-29 בינואר 2018 במשחק הבית נגד בית"ר ירושלים.
בסוף העונה האריכה מכבי נתניה את האופציה לעונה נוספת.
בראיון שנתן הויבך באפריל 2018 לעיתון "בילד" הגרמני סיפר כי האנשים בנתניה מאוד חמים ומסברי פנים כלפיו והוסיף כי "בעקבות הבקעת השער הראשון שלי קיבלתי הכל חינם - תמונת פספורט, ארוחת בוקר, אפילו הספר שלי לא רצה ממני כסף".
ב-25 במאי 2019, במשחק הליגה האחרון לעונת המשחקים 2018/19, כבש את שערו השלישי במדי הקבוצה, במשחק ההפסד למכבי חיפה 2:1. יום קודם לכן הודיע המועדון על הארכת חוזהו של הויבך לשנתיים נוספות.
באוגוסט 2020 הוחלט לשחרר אותו ולהחתים במקומו את אקינשולה אקיניימי.
ב-12 בדצמבר 2020 חתם הויבך בסלנגור המלזית.
טים וינסנט הוא שחקן ומנחה טלוויזיה וולשי.
וינסנט נולד ברקסהאם, תפקידו הראשון בטלוויזיה היה כשגילם מתבגר אלכוהוליסט בדרמה "Children's Ward" בערוץ ITV, ב-1993 החל להנחות את תוכנית הילדים "Blue Peter" ועזב את התוכנית בתחילת 1997, באותה תקופה שיחק בדרמה הרפואית "דיינג'רפילד" לצד נייג'ל הייברס והחל להנחות את תוכנית האופנה "מופע הבגדים".
מ-2000 ועד 2001 גילם את הווטרינר אדם פורסטר באופרת הסבון "Emmerdale" והופיע גם בסרט המתח "ממוין" לצד טים קארי.
ב-2005 ו-2006 הוא הנחה את תחרות מיס עולם וב-2007 הנחה את תחרות מיס ארצות הברית.
מ-2005 הוא משמש ככתב באירופה של תוכנית חדשות הבידור "Access Hollywood"
ב-2007 הנחה את הגרסה האמריקאית לתוכנית "היורש" של אורי גלר.
באותה שנה החליף למשך שבוע את מנחת התוכנית מי רוצה להיות מיליונר והגיש את תוכנית הלוטו הלאומית ב-BBC.
טימותי מלקולם הילי הוא שחקן אנגלי.
הוא מוכר בעיקר מתפקידו בדמות דניס פטרסון בסדרת הטלוויזיה "Auf Wiedersehen, Pet", לזלי בסדרת הדרמה הקומית "בנידורם" וגסטריק בסיטקום "עדיין פתוחים ברציפות".
הוא בנם טימותי מלקולם הילי האב וסיידי (לבית וילסון).
בתחילה היה טים הילי רתך במפעל, וגם שירת בגדוד של הרגימנט המוצנח בצבא הבריטי.
ב-1973 ענה לפרסומת של בית ספר לאומנות "Northern Arts School", קיבל מענק לימודים ועבר לעסוק במשחק.
הוא היה חבר בלהקת התיאטרון "Live Theatre Company" בטיינסייד, ושיחק בהפקות דרמה בסיבובי הופעות עם הלהקה.
ב-1982 הופיע הילי בסרט "A Captain's Tale" שמתאר את הניצחון של מועדון הכדורגל וסט אוקלנד בגביע סר תומאס ליפטון.
ב-1983 זכה הילי להכרת הציבור בתפקידו בסדרה הקומית "Auf Wiedersehen, Pet" אודות בנאים בריטים שעובדים בגרמניה באמצע שנות השמונים של המאה העשרים.
בסדרת הטלוויזיה לילדים "Tickle on the Tum" של ITV גילם ברני בודג'ר והפך לחביבם של הצופים הצעירים.
בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים הופיע הילי בסדרה "Boys from the Bush" של ה-BBC, ושיחק בתפקיד עובד הזבל בסדרה "Common as Muck".
ב-2001 הופיע הילי בסיטקום "Breeze Block" בדמות ראש משפחה מוזרה.
הילי תלה תקוות גדולות בסדרה זו אבל היא שודרה רק בערוץ הדיגיטלי BBC Choice, ולא בערוצים הרגילים BBC One או BBC Two.
בסדרה הקומית "Phoenix Nights" גילם הילי דמות של מוזיקאי של מוזיקה עממית.
בתיאטרון גילם הילי את ג'קי אליוט במחזמר "בילי אליוט" בווסט אנד.
בשנת 2000 הופיע הילי בסרט "Purely Belter" בתפקיד אביו המתעלל של נער עבריין.
ב-2006 שיחק באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בדמות פול ג'ונס, אביו של הברמן שון טולי.
עוד קודם ב-1976 השתתף בתוכנית בתפקיד מנחה בינגו.
ב-2003 שיחק הילי בתפקיד המפקח קולין דאגן בפרק בסדרת הדרמה "Murder in Mind" של ה-BBC.
ב-2009 גילם הילי את המאבטח, דייב מילר, בסדרת בית הספר "דרך ווטרלו" והיה מושא אהבתה של סטף היידוק, בגילומה של מי שהייתה אשתו דניז ולץ'.
ב-2013 שיחק הילי בתפקיד אריק בסיטקום "הספא" של רשת Sky Living במשך עונה אחת.
הילי כיכב בעונה השלישית של הסדרה הקומית של ITV "בנידורם" בתפקיד דמות של קרוס דרסר בשם לזלי.
בעונה הרביעית קיבל תפקיד קבוע בסדרה בדמות בשם לז שיש לו בן בשם ליאם.
הילי השתתף בתוכניתם של ויק ריבס ובוב מורטימר "קטריק".
בנובמבר 2013 השתתף בתפקיד קמע בעונה השנייה של הסיטקום "הברן" של ה-BBC.
החל מ-2014 מגלם הילי את גסטריק בסדרה הקומית "עדיין פתוחים ברציפות".
ב-1988 התחתן הילי עם השחקנית דניז ולץ'.
השניים התגרשו ב-2012. בני הזוג הופיע יחד בפרק בסדרה "Lily Savage's Blankety Blank" בשנת 2001. לזוג נולדו שני בנים, הבכור מתיו הוא הסולן של להקת הרוק האלטרנטיבי "The 1975".
בפברואר 2015 הכריז הילי אל נישואיו לבת זוגו ג'ואן אנדרטון.
הילי הוא אוהד נלהב של מועדון הכדורגל ניוקאסל יונייטד.
פלנט רוג'ר דיבוב 2014–2018 עדיין פתוח ברציפות Still Open All Hours 2009–2018 בנידורם Benidorm לזלי מרשל סדרת טלוויזיה
| שם = טים ולנס
| שם בשפת המקור = Tim Wellens
| מקום לידה = סן טרון, בלגיה
| התמחות = רב גוני
| קבוצה נוכחית = יו.
| קבוצות עבר = לוטו–סודאל
| הישגי שיא = :גרנד טורס
הטור של גואנשי (2017) חד-יומי:גרנד פרי מונטריאול (2015)
}}טים ולנס הוא רוכב אופני כביש בלגי מפלנדריה בקבוצת יו.
ולנס מגיע ממשפחה של רוכבים.
שכן אחיו הגדול, יאניק ולנס, היה גם רוכב אופניים.
אביו, לאו ולנס, היה גם רוכב אופניים שהשתתף במרוצים בכירים כמו הטור דה פראנס ואף ניצח קטע בוולטה אה קטלוניה.
דודו, יוהאן ולנס, גם הוא היה רוכב, ודודו השני, פול ולנס, היה רוכב בכיר שניצח בעבר בטור דה סוויס ובשני קטעים בטור דה פראנס.
ולנס הצטרף לקבוצת לוטו סודאל בשנת 2013, כאשר נקראה לוטו בליסול (משנת 2015 היא נקראת לוטו סודאל).
אך לא רשם הישגים בולטים בשנה זו.
ולנס סיים שני באליפות בלגיה בנגד השעון, לאחר שרק קריסטוף ואנדהוול הקדים אותו ב-19 שניות.
הוא נבחר לראשונה לגרנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו לג'ירו ד'איטליה.
הוא סיים פעמיים במהלך המרוץ במקום השני, בקטע ה-6 ובקטע וה-17. הוא ניצח את בינקבנק טור (אז נקרא "אנקו טור"), כאשר הקדים לארס בום ב-7 שניות ואת טום דימולן ב-13 שניות לאחר שגם ניצח את הקטע ה-6 במרוץ.
הוא סיים שישי בגרנד פרי דה פלואה, ורביעי בג'ירו די לומברדיה.
2015: ניצחון בגרנד פרי מונטריאול
ולנס פתח את העונה עם מקום שני במרוץ טרופאו סרה דה טראמונטאנה .
הוא סיים עשירי כללי בפריז - ניס, והשתתף לראשונה בטור דה פראנס.
ולנס שימש בעיקר כפועל של בני קבוצתו, וסיים במקום ה-129 הכללי.
הוא ניצח בפעם השנייה ברציפות את בינקבנק טור, וגם את הקטע ה-6 במרוץ.
ב-13 בספטמבר ניצח ולנס את גרנד פרי מונטריאול.
ולנס ניצח בקטע השביעי והאחרון של פריז - ניס וסיים במקום ה-14 הכללי.
הוא סיים עשירי במרוץ אמסטל גולד, וניצח את הקטע השישי בג'ירו ד'איטליה, כשהוא מניף את אופניו באוויר לאחר חציית קו הסיום.
הוא סיים שני באליפות בלגיה במרוץ כביש, וניצח את הטור של פולין (לאחר שגם ניצח את הקטע החמישי במרוץ).
הוא השתתף ב-אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך לא סיים את מרוץ הכביש ובנגד השעון סיים במקום ה-20.
ולנס ניצח שוב את מרוץ טרופאו סרה דה טראמונטאנה, וגם את מרוץ טרופאו מיראדור דס קולומר.
הוא ניצח את וואלטה אנדלוסיה, וסיים שלישי בסטראדה ביאנקה, לאחר שהוקדם על ידי מיכל קוויאטקובסקי המנצח וגרג ואן אוורמאט.
הוא סיים רביעי בחץ ברבנט, וסיים שביעי באליפות בלגיה בנגד השעון, ותשיעי במרוץ הכביש.
הוא נבחר לטור דה פראנס, אך פרש מהמרוץ במהלך הקטע ה-15. הוא ניצח בפעם השלישית ברצף את הקטע ה-6 בבינקבנק טור, אך הפעם סיים שני כללי לאחר שפיגר ב-17 שניות אחרי טום דימולן.
ולנס סיים חמישי בגרנד פרי קוויבק, וראשון בגרנד פרי דה וואלני לאחר שהקדים את טוני גלופן ב-1:22 דקות.
בסוף העונה, ולנס ניצח את טור גואנשי לאחר שניצח את הקטע ה-4 במרוץ והקדים את באוקה מולמה ב-6 שניות, ואת ניקולס רוץ' ב-11 שניות.
ולנס ניצח בפעם השנייה ברצף את מרוץ טרופאו סרה די טראמונטאנה ולאחר מכן את וואלטה אה אנדלוסיה לאחר שגם ניצח את הקטע הרביעי במרוץ.
ב-פריז - ניס, הוא סיים חמישי כללי וניצח את דירוג הנקודות עם 37 כאלו.
הוא ניצח את המרוץ הבלגי חץ ברבנט, לאחר שהקדים ב-9 שניות את סוני קולברלי ואת טיש בנוט.
הוא סיים שישי במרוץ אמסטל גולד, ושביעי בלה פלש ואלון.
ולנס השתתף בג'ירו ד'איטליה 2018, וניצח את הקטע הרביעי, אך לא זינק לקטע ה-14 ובכך פרש מהמרוץ.
ולנס ניצח מרוץ קטעים נוסף, כאשר בסוף יולי ניצח את טור דה וואלני ואת הקטע השני במרוץ.
הוא סיים שלישי בבינקבנק טור, שלישי בקלאסיקת ברטאן וחמישי בג'ירו די לומברדיה.
ולנס ניצח בפעם השלישית ברציפות בטרופאו דה טראמונטאנה, הוא ניצח שני קטעים בוואלטה אנדלוסיה וסיים במקום ה-9 הכללי.
הוא סיים שלישי באומלופ הט ניוסבלד ובחץ ברבנט, ועשירי בסטראדה ביאנקה.
הוא סיים שלישי בטור בלגיה, וניצח את הקטע השלישי במרוץ.
במהלך הטור דה פראנס, ולנס הוביל בקטגוריית המטפסים במהלך הקטע ה-3 עד הקטע ה-18, בו איבד את ההובלה בקטגוריה לרומן בארדה הצרפתי.
הוא ניצח את הקטע הרביעי בבינקבנק טור, וסיים שלישי כללי.
את 2020 פתח ולנס בוואלטה או אלגארבה, כשסיים חמישי כללי, 1:17 דקות מרמקו אוונפול המנצח.
לאחר תום פגרת הקורונה התחרה ב וסיים במקום ה-12 את המרוץ, גם שם ניצח אוונפול, 3:19 דקות מפער מולנס.
ולנס אמור היה להתחרות בטור דה פראנס, אך תאונה באימונים, בעקבותיה סבל מפצעים בכתף, בברך ובמרפק, הובילו את פרדריק פריסון להחליף אותו בהרכב לוטו סודאל לטור.
הוא חזר להתחרות בטור של לוקסמבורג וסיים רביעי את המרוץ, 35 שניות מדייגו אוליסי המנצח.
ולנס נבחר לוואלטה אספניה לראשונה.
בקטע ה-5 היה ולנס בקבוצת בריחה עם תיימן ארנסמן וגיום מרטן, הקבוצה שרדה עד הסיום, ו-ולנס סיים את העובדה שהקטע הסתיים בתוואי גבעי בשביל לנצח אותו, מקדים את מרטן ב-4 שניות ואת ארנסמן ב-12 שניות.
גם בקטע ה-14 ניצח ולנס וגם אז זה היה מתוך קבוצת בריחה, מקדים את מייקל וודס וזדנק שטיבר בספרינט הסיום.
ולנס סיים את הוואלטה במקום ה-78 הכללי ובמקום שני בקטגוריית ההרים, עם 34 נקודות לעומת 90 של גיום מרטן.
טימותי יוג'ין "טים" לגלר הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1988–1999. לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA שיחק עבור 6 קבוצות שונות, ורשם ממוצעים כוללים של 7.0 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
בעונת , במהלכה הוביל את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה לשלוש (52.2%), זכה בתחרות השלשות.
מאז שנת 2000 משמש לגלר כפרשן של משחקי ה-NBA מטעם רשת ESPN.
בין השנים 1984–1988 למד באוניברסיטת לה סאל אשר בפילדלפיה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 14.0 נקודות בממוצע למשחק.
בעונת 1987/1988 העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות, בהובלתם של לגלר וליונל סימונס, אולם הפסידה בסיבוב הראשון מול אוניברסיטת המדינה של קנזס, בה שיחק מיץ' ריצ'מונד.
לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA 1988 חתם לגלר על חוזה בקבוצת "אומהה פייסרס" מליגת ה-CBA, ובשנים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם בלימוז' מליגת העל הצרפתית, ובפיניקס סאנס, דנוור נאגטס ויוטה ג'אז מליגת ה-NBA.
בשנת 1993 חתם בדאלאס מאבריקס, במדיה קלע 8.7 נקודות בממוצע למשחק וקיבע את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע.
בעונת שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס.
בעונת קלע שיא קריירה של 9.6 נקודות בממוצע למשחק כשחקן וושינגטון בולטס, ואף הוביל את כל שחקני הליגה עם 52.2% קליעה לשלוש.
בסוף-שבוע האולסטאר 1996 זכה בתחרות השלשות, לאחר שגבר על דניס סקוט בסיבוב הגמר.
ב-4 העונות הבאות שותף ב-76 משחקים בסך הכול, מתוך 296 המשחקים של קבוצותיו, בשל פציעה חוזרת בגבו.
באוקטובר 1999 חתם על חוזה בגולדן סטייט, וכחודשיים לאחר מכן שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 33.
בעת פרישתו ניצב לגלר במקום הרביעי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה ל-3 בקריירה, אחרי סטיב קר, יוברט דייוויס ודראז'ן פטרוביץ', עם 43.1%.
טימותי "טים" ג'יימס וולז הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כמושל מדינת מינסוטה מאז ינואר 2019. התמודד לתפקיד סגן הנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות 2024.
וולז הוא חבר מפלגת העבודה-הדמוקרטית-חקלאית של מינסוטה, המסונפת למפלגה הדמוקרטית, וטרם היבחרו למושל היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מינסוטה.
וולז נולד בעיר וסט פוינט שבמזרח נברסקה, בנם של דרלין ר' וג'יימס פ' וולז.
אביו היה מנהל בית ספר ציבורי ופעיל קהילתי ששירת בצבא ארצות הברית במלחמת קוריאה.
וולז בעל שורשים גרמניים, איריים ושוודיים.
הוא גדל כקתולי בשדראן (Chadron), קהילה כפרית באזור הצפון-מערבי של נברסקה.
את לימודיו התיכוניים סיים בתיכון בוט.
הוא המשיך ללימודי תואר ראשון במדעי החברה במכללת שדראן סטייט.
וולז לימד בשמורת האינדיאנים "פיין רידג'", ולאחר מכן היה מורה בסין מטעם הארגון "WorldTeach".
בשנת 1981 התגייס למשמר הלאומי של צבא ארצות הברית, ושירת בשירות פעיל במשך 24 שנה.
ב-1989 זכה בתואר "החייל והאזרח של נברסקה" של אותה השנה.
וולז הועלה לדרגת סרג'נט מייג'ור, ואז בחר לפרוש משירותו הצבאי בטרם הושלמו שש שנות שירות עם פלוגתו.
זאת, כאשר קיבל פקודה להתייצב עם עמיתיו בעיראק.
מכיוון שוולז לא עמד בתנאים הכרוכים להעלאה בדרגה, הוא השתחרר בדרגת רב-נגד (Master Sergeant).
לאחר מכן החל את דרכו המקצועית כמורה לגאוגרפיה ומאמן פוטבול בתיכון מנקאטו וסט.
וולז החליט להתמודד לקונגרס של ארצות הברית בבחירות אמצע הכהונה ב-2006. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגת העבודה הדמוקרטית החקלאית של מינסוטה התמודד ללא יריבים, ובבחירות הכלליות הביס את נציג המחוז המכהן גיל גוטנכט.
ב-3 בינואר 2007 הושבע לתפקידו.
וולז נבחר מחדש בשנת 2008 עם 62% מהקולות, והפך ללא-רפובלקני השני שזכה לתקופת כהונה שנייה כנציג המחוז בבית הנבחרים.
ב-2010 נבחר לתקופת כהונה שלישית, כשהביס ב-2010 את חבר בית המחוקקים של מינסוטה רנדי דממר עם 50% מקולות הבוחרים.
הוא נבחר מחדש בשנים 2012, 2014 ובפעם האחרונה בבחירות 2016.
בהשבעתו הראשונה לבית הנבחרים הפך וולז לחייל המשוחרר שאינו קצין בדרגה הגבוהה ביותר אי פעם בבית הנבחרים.
במרוצת תריסר שנות כהונתו, היה וולז חבר בוועדה לענייני חיילים משוחררים, בוועדת החקלאות ובוועדת הכוחות המזוינים.
יחד עם עמיתו הדמוקרטי קית' אליסון, וולז התנגד ב-2007 לתוכניתו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש להגדיל את מספר חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית בעיראק.
בשבוע הראשון שלו כחבר בית הנבחרים, יזם וולז הצעת חוק להעלאת שכר המינימום, הצביע בעד מחקר בתאי גזע, תמך בהיתר למדיקר לנהל משא ומתן על מחירי תרופות, והביע תמיכה בשיטת ניהול יתרת כספים באופן שוטף (Pay as you go) כדרך לניהול תקציב המדינה.
כמי שמייצג מחוז שמצביע באופן מסורתי למועמדי המפלגה הדמוקרטית, לוולז היה בבית הנבחרים דפוס הצבעה מתון יחסית.
הוא גם הצביע בעד מימון הפעולות הצבאיות של ארצות הברית בעיראק ובאפגניסטן.
במהלך הקונגרס ה-114 של ארצות הברית הוגדר בידי מרכז לוגאר ובידי בית הספר מקורט למדיניות ציבורית של אוניברסיטת ג'ורג'טאון כחבר השביעי הכי דו-מפלגתי בבית הנבחרים.
וולז תמך לאורך כל כהונתו בלגליזציה של סמים קלים ושל מריחואנה רפואית, לצד שימוש בקנאביס לצורכי פנאי פרטיים.
12 שנותיו בבית הנבחרים הסתיימו ב-3 בינואר 2019, יום התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, לאחר שנבחר לתפקיד מושל מינסוטה בנובמבר 2018.
ב-27 במרץ 2017 הכריז וולז שיתמודד לתפקיד מושל מינסוטה בבחירות 2018 בארצות הברית.
המושל המכהן, מארק דייטון, הודיע מוקדם יותר על פרישתו מהתפקיד לאחר שמונה שנים בתפקיד.
בראשית אוקטובר באותה השנה בחר וולז בפגי פלנאגן כעמיתתו למירוץ.
עם היבחרו של וולז לתפקיד, פלנאגן נעשתה האישה התשיעית ברציפות בתפקיד סגנית המושל.
ב-14 באוגוסט 2018 ניצח וולז את שני יריביו בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הדמוקרטית, לורי סוואנסון וארין מרפי, לאחר מערכת בחירות צמודה.
וולז זכה לתמיכתם של אישים וארגונים רבים, ובהם ברק אובמה, טינה סמית', איימי קלובשר, אריק גרסטי, ברני פרנק, וולטר מונדייל ודניס מקדאנה.
בנובמבר 2018 ניצב וולז בפני יריבו ומועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'ף ג'ונסון, ביום הבחירות הכלליות.
פרשנים פוליטיים ראו בבחירות מעין משאל עם בקרב תושבי מינסוטה על הנשיא דונלד טראמפ, שזכה לאחוזי הצבעה גבוהים במינסוטה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. לניצחונו של וולז תרמו שיעור הצבעה גבוה עבורו ביישובים שבהם טראמפ גבר על הילרי קלינטון ב-2016, וההתמקדות של וולז בנושאים כמו חינוך, תחבורה וביטוחי בריאות.
וולז ניצח את ג'ונסון בפער של 11.4% ונבחר למושל ה-41 של מינסוטה ב-6 בנובמבר.
ב-7 בינואר 2019 הושבע וולז לתפקידו.
במהלך כהונתו הוביל וולז את מינסוטה בעת התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית ובעת מחאות ג'ורג' פלויד, שפרצו בעקבות רצח ג'ורג' פלויד במיניאפוליס בידי שוטר במשטרת העירייה.
ב-6 באוגוסט 2024 בחרה בו סגנית נשיא ארצות הברית קמלה האריס לעמיתהּ למרוץ בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
ב-21 באוגוסט 2024 קיבל באופן רשמי את מועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן נשיאת ארצות הברית.
בבחירות עצמן, הפסידה האריס לטראמפ (באלקטורים: 312-226), ובכך למעשה גם וולז הפסיד ולא יכהן כסגן הנשיאה.
וולז תומך בזכות לבצע הפלה.
במהלך כהונתו כחבר בית הנבחרים התנגד לחוק האוסר על מימון פדרלי של הפלות מלאכותיות.
וולז קיבל דירוג של 100 מתוך 100 מארגון הורות מתוכננת שנחשב לארגון תומך הפלות.
"הוועדה הלאומית לזכות לחיים", ארגון המתנגד להפלות, נתנה לו דירוג של 0 מתוך 100.
וולז תומך בזכויות להט"ב – הוא תמך בכמה חוקים פדרליים נגד אפליה על בסיס נטייה מינית, וב-2009 קרא להפסקת מדיניות "אל תשאל, אל תספר".
ב-2011 הכריז על תמיכה בחוק פדרלי להכרה בנישואים של זוגות מאותו המין.
בכהונתו בבית הנבחרים היה וולז תומך נלהב בזכות לשאת נשק וזכה כמה פעמים לתמיכת איגוד הרובאים הלאומי.
בעקבות הטבח בתיכון דאגלס ב-2018 שינה את עמדותיו, והחל לפעול נגד עמדות איגוד הרובאים.
ב-2023 הביע תמיכה באסדרת התחום וקידם חוק שדורש עריכת בדיקות רקע לרוכשי נשק.
וולז תומך בלגליזציה של סמים קלים ובמהלך השנים הציע כמה פעמים להכשיר את השימוש בקנאביס.
בנאום שנשא במהלך התמודדותו לתפקיד המושל ב-2017 הצהיר כי: "יש לנו הזדמנות במינסוטה להחליף את המדיניות הכושלת הנוכחית במדיניות שיוצרת הכנסות ממיסים, מוסיפה מקומות עבודה, בונה הזדמנויות לתושבי מינסוטה, מגינה על ילדי מינסוטה וסומכת על מבוגרים שיקבלו החלטות אישיות בהתבסס על חירויותיהם האישיות".
במאי 2023 חתם על חוק שהכשיר שימוש בקנביס במינסוטה.
וולז היה מורה בבית ספר במשך 20 שנים, והוא תומך בחיזוק החינוך הציבורי ובשיפורו.
הוא תמך בכמה הצעות חוק להורדת שכר הלימוד בבתי ספר ובמכללות.
וולז גינה את מתקפת הפתע של חמאס ב-7 באוקטובר והורה להוריד את דגלי מוסדות מינסוטה לחצי התורן.
לאחר הפריימריז הדמוקרטיים לבחירות לנשיאות ב-2024, שבהם נמנעו 19% מהמצביעים, הביע וולז הבנה כלפי מי שעשו זאת כדי למחות נגד צעדים פרו-ישראליים של הנשיא ביידן במלחמת חרבות ברזל, וכינה אותם "מעורבים אזרחית".
וולז תומך בהפסקת אש מיידית במלחמה.
טים הטרינגטון היה צלם עיתונות בריטי-אמריקאי, שנהרג במהלך מלחמת האזרחים בלוב.
אלמנתו אידיל איברהים מתגוררת בניו יורק.
טים הטרינגטון נולד בעיירה במרזיסייד, אנגליה.
בשנת 1989 הוא סיים לימודים באוניברסיטת אוקספורד בה למד אנגלית והיסטוריה.
לאחר סיום הלימודים הוא קביל מסבתה מענק שאיפשר לו לטייל בהודו וסין במשך שנתיים.
לאחר חזרה לבריטניה הוא למד צילום בקרדיף.
בתחילת הקריירה טים הטרינגטון עבד בעיתון The Big Issue בלונדון.
בהמשך הוא נסע לליבריה, סיירה לאון וניגריה.
בהיותו באפריקה, הטרינגטון השתתף בפעולות האומות המאוחדות בחקירת הנעשה בליבריה בשנים 2006 ו-2007.
בשנים 2007–2008 טים הטרינגטון היה באפגניסטן כאשר הוא הצמיד את עצמו לאחת מיחידות של צבא ארצות הברית במדינה.
בשנת 2010 טים הטרינגטון עבר ללוב ונהרג בקרבות סביב העיר מיסראתה.
על פעילותו בתחום הצילום, הטרינגטון קיבל ארבע פעמים World Press Photo.
בנוסף לכך הוא כתב מספר ספרים על מסעותיו בעולם.
בשנים 2009–2010 הוא צילם כמה סרטים קצרים.
לאחר מותו, World Press Photo החליטו על הענקת מלגה על שמו לטובת צלם שמכין פרויקט על זכויות האדם.
הורים של הטרינגטון הקימו קרן על שמו.
בברונקס הוקמה ספרייה עם 1200 ספרים בנושא צילום שנתרמו על ידי משפחתו.
בעקבות הקמת הספרייה, גם צלמים נוספים כמו יוג'ין ריצ'רדס וגופים נוספים תרמו ספרים בתחום הצילום.
טים טאז קבוצה חברי הקבוצה טאז (מנהיג)ריקי סטארקספאוורהאוס הובסהוק שם טים טאזטים FTW גבהים טאז: 1.75 מטרסטארקס: 1.83 מטרהובס: 1.85 מטרהוק: 1.82 מטר משקל כולל 305 ק"ג (סטארקס והובס) חברי הקבוצה לשעבר בריאן קייג'דאנטה מרטין תאריך הקמה 23 ביולי 2020 שנות פעילות 2020–היום
טים טאז היא קבוצת היאבקות מקצועית אשר מופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW) ונקראת על שמו של מתאבק העבר, טאז, המתפקד כמנהיג ומנהל הקבוצה.
הקבוצה כוללת את ריקי סטארקס, פאוורהאוס הובס והוק.
ביולי 2020, ריקי סטארקס עזר לבריאן קייג' (שלווה על ידי טאז) בתקיפתו על רוברט אנתוני ודארבי אלין לאחר הקרב של האחרונים, מה שגרם ליצירת שותפות בין השניים.
סטארקס וקייג', שנוהלו על ידי טאז, הוכרו ביחד בשם "טים טאז" .
טים טאז פתחו בפיוד עם אלין וקודי רודס.
ב-18 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite, השניים הותקפו על ידי טים טאז, עד שוויל הובס, שהיה ידוע בהתנגדותו לשלטון של טים טאז בארגון, הגיע כשבידו כיסא ובכוונתו היה ניתן לראות שהוא מתקדם אל עבר תקיפת טים טאז.
למרבה הפלא, הובס תקף את רודס בעזרת חגורת אליפות ה-FTW של קייג' ואף עזר להם בתקיפתם נגד רודס ואלין; בעקבות צעד זה והצטרפותו לטים טאז, הובס ביצע את מעברו לדמות הרעה.
עוד באותו הפרק, טאז חנק את קודי ובנו של טאז, הוק, הצטרף לשורותיו.
בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, סטארקס ופאוורהאוס הובס הפסידו בקרב זוגות לדארבי אלין וקודי רודס.
שבועיים לאחר מכן בתוכנית, הוק הוצג כחבר החדש בטים טאז לאחר שנחשף שהוא התאמן תחת קודי רודס במטרה להפוך למתאבק מקצועי.
באותו הפרק, טים טאז פתחו בפיוד עם סטינג, שנחלץ לעזרתם של רודס ואלין.
ב-23 בדצמבר בפרק של התוכנית Dynamite, טים טאז התעמתו עם סטינג והיו בדרכם לתקוף אותו, עד שלפתע האורות כבו וכאשר הם דלקו בחזרה, אלין הופיע בזירה לצד סטינג.
בספיישל Brodie Lee Celebration of Life, שנערך ב-30 בדצמבר, קייג', סטארקס והובס הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לקודי רודס, אורנג' קאסידי ופרסטון "10" ואנס.
לאחר סיום הקרב, טים טאז התכוונו לתקוף את המנצחים, אך ליריביהם היו תוכניות אחרות.
האורות כבו ודלקו ואלין עשה את דרכו דרך הקהל, ולאחר מכן האורות כבו ונדלקו פעם נוספת, אך הפעם סטינג עשה את דרכו דרך הקהל ביחד עם אלין אל עבר הזירה.
באירוע Revolution, שנערך ב-7 במרץ 2021, טים טאז הפסידו לדארבי אלין וסטינג בקרב רחוב.
חבר/ת הקבוצה תקופהטאז (מנהיג)23 ביולי 2020–היוםריקי סטארקס23 ביולי 2020–היוםפאוורהאוס הובס19 בנובמבר 2020–היוםהוק16 בדצמבר 2020–היום
קרב קזינו באטל רויאל (2020) – קייג'
סמואל טימות'י מקגרו הוא זמר קאנטרי, שחקן, גיטריסט ומפיק אמריקאי.
במהלך הקריירה שלו הוציא 15 אלבומים כאשר 10 מהם הגיעו למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי.
בשנת 1994 הוציא את אלבומו "Not a Moment Too Soon" אשר הביא לפריצה שלו.
מאז ועד היום הוציא 65 סינגלים, אשר 25 מהם הגיעו למקום הראשון במצעדי הקאנטרי האמריקאים.
בנוסף שלושה משיריו הגיעו למקום הראשון במצעדי סיכום שנה אמריקאים של שירי קאנטרי.
במהלך הקריירה שלו זכה בפרסים רבים כאשר הבולטים ביניהם הם שלושה פרסי גראמי, 11 פרסי שבחי הקאנטרי, 10 פרסי AMA, 14 פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי ושלושה פרסי בחירת הקהל.
בשנת 2006 הוא ואשתו פיית' היל יצאו לסיבוב ההופעות המשותף "Soul2Soul II Tour" אשר שבר שיא כאשר הפך לסיבוב ההופעות המרוויח ביותר לאמן קאנטרי בהיסטוריה ולאחד מסיבובי ההופעות המרוויחים ביותר בכל הזמנים.
במהלך הקריירה שלו מכר 80 מיליון אלבומים ושירים מה שהופך אותו לאחד מאמני הקאנטרי שמכרו הכי הרבה אלבומים ושירים בהיסטוריה ולבין האמנים שמכרו הכי הרבה אלבומים ושירים בכללי בהיסטוריה.
בנוסף פיתח במהלך הקריירה שלו גם תת-קריירה במשחק כאשר הופיע בסרטים כמו הזדמנות שנייה, הממלכה ובחזרה למחר ואף שיחק בתפקיד ראשי בסרט "Flicka" ובסרט "בכוח הקאנטרי" ואף בתפקיד אורח בסדרה "אורות ליל שישי".
כהוקרה על המורשת האיטלקית של סבו, מקגרו זכה באות כבוד על ידי הקרן הלאומית האמריקאית האיטלקית (NIAF) בשנת 2004, וקיבל את פרס ההישג המיוחד של ה-NIAF במוזיקה במהלך חגיגת השנה ה-29 של הקרן.
בשנת 1996 הוא התחתן עם זמרת הקאנטרי פיית' היל והוא בנו של שחקן ה-MLB טאג מקגרו.
מקגרו משך את תשומת ליבם של חברת "Curb Records" בשנת 1990. לאחר שהקליט קלטת דמו הוא נתן אותה לאביו.
אביו נתן אותו לחבר שלו היה מקורב לקורב רקורדס והחבר שלו העביר את הקלטת לקורב רקרודס.
כעבור כמה שבועות קורב רקרודס שמעו את ההקלטה והחליטו להחתים את מקגרו על חוזה הקלטות.
לאחר מכן בשנת 1991 הוא הוציא את שיר הבכורה שלו "What Room Was the Holiday In" אך השיר נכשל ולא הצליח להיכנס למצעדי הקאנטרי האמריקאים או למצעד האמריקאי הרשמי.
לאחר מכן שוחרר אלבום הבכורה שלו אשר קרוי על שמו אך האלבום נחל כישלון חרוץ שלא הצליח להיכנס למצעד האלבומים האמריקאי או למצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי.
מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים נוספים אך הם נכנסו במקומות נמוכים למצעד הקאנטרי האמריקאי.
Not a Moment Too Soon היה האלבום שהביא לפריצה שלו.
הוא זכה להצלחה ענקית בארצות הברית כאשר מכר לא פחות מ-6 מיליון עותקים ובכך היה זכאי למעמד שש פלטינות.
בנוסף הוא גם הגיע למעמד פלטינה כפולה בקנדה.
כתוצאה מכך הוא הפך לאלבום הקאנטרי הנמכר ביותר לשנת 1994 ובנוסף גם הגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי הרשמי ובמצעד אלבומי הקאנטרי.
הסינגל הראשון מהאלבום "Indian Outlaw" זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום השמיני במצעד הקאנטרי ולמקום ה-15 במצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לשיר הראשון של מקגרו להגיע לעשרים העליונים בשני המצעדים.
בנוסף הוא גם זכה למעמד זהב על מכירות חצי מיליון עותקים.
למרות הצלחתו השיר עורר מחלוקת בגלל שלטענת רבים הציג את הילדים האמריקאים בצורה מתנשאת ובעקבות כך היו תחנות רדיו שהחליטו להחרים את השיר.
אך המחלוקת משכה את תשומת ליבם של הקהל כלפי השיר ועזרה בהעלאת המכירות שלו.
הסינגל השני מהאלבום "Don't Take the Girl" זכה להצלחה רבה אף יותר כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי האמריקאי ובכך הפך לשיר הראשון של הזמר לעשות זאת.
גם במצעד האמריקאי הרשמי השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-17 והפך לשיר השני של הזמר להיכנס לעשרים העליונים במצעד.
בעקבות המחלוקת סביב השיר הקודם השיר עזר לבסס את המוניטין של מקגרו ורבים ראו בו כאדם טוב ועם צד רגיש.
השיר הגיע למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית והפך לשיר הראשון של הזמר להשיג מעמד פלטינה במדינה.
הסינגל השלישי מהאלבום היה השיר "Down on the Farm" אשר נכנס למקום השני במצעד הקאנטרי הרשמי של ארצות הברית.
הסינגל הרביעי מהאלבום היה שיר הנושא אשר הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי האמריקאי והסינגל החמישי מהאלבום היה השיר "Refried Dreams" שנכנס למקום החמישי במצעד הקאנטרי האמריקאי ובכך למעשה מקגרו הצליח להכניס את כל שירי האלבום לעשירייה הפותחת במצעד הקאנטרי האמריקאי, ארבעה מהם לחמישייה הפותחת ושניים מהם למקום הראשון.
בעקבות הצלחת האלבום זכה מקרגו בפרס האקדמיה למוזיקת קאנטרי בקטגוריית אלבום השנה ובפרס האמן החדש הזכר עם הביצועים הווקאלים הטובים ביותר.
אלבומו השלישי של מקגרו היה האלבום "All I Want" אשר שוחרר ב-1995. גם אלבום זה זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למעמד של שלוש פלטינות בארצות הברית על מכירות של שלושה מיליון עותקים ואף הגיע למעמד פלטינה בקנדה.
במצעד האמריקאי הרשמי האלבום הגיע למקום הרביעי ובכך הפך לאלבום השני של הזמר להיכנס לחמישייה הפותחת במצעד ובמצעד אלבומי הקאנטרי הוא הגיע למקום הראשון ונהיה לאלבומו השני של הזמר לעשות זאת.
הסינגל הראשון מתוכו "I Like It, I Love It" הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ונהיה לשיר השלישי של הזמר לעשות זאת.
בנוסף הוא גם הגיע למקום ה-25 במצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר השלישי של הזמר להגיע ל-40 העליונים במצעד ובנוסף גם הגיע למעמד פלטינה במדינה ונהיה לשיר השני של הזמר לעשות זאת.
הסינגל השני מהאלבום "Can't Be Really Gone" הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ובכך הפך לשיר השישי של מקרגו להגיע לחמישייה הפותחת במצעד.
בנוסף הוא הגיע למקום ה-87 במצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר הרביעי של הזמר להיכנס למצעד.
הסינגל השלישי מהאלבום "All I Want Is a Life" הגיע למקום החמישי במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ובכך הפך לשיר השביעי של מקגרו לעשות זאת.
הסינגל הרביעי מהאלבום "She Never Lets It Go to Her Heart" הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ובכך זיכה את מקרגו במקום הראשון הרביעי שלו במצעד.
הסחינגל האחרון מהאלבום "Maybe We Should Just Sleep on It" הגיע למקום הרביעי במצעד שירי הקאנטרי ובכך כל שירי האלבום נכנסו לחמישייה הפותחת במצעד וסך הכל תשעה משירי של מקרגו נכנסו לחמישייה הפותחת במצעד.
בשנת 1996 הוא יצא לסיבוב ההופעות "The Spontaneous Combustion Tour" לקידום האלבום ביחד עם אשתו פיית' היל כזמרת חימום.
סיבוב הופעות זה היה לסיבוב ההופעות המצליח ביותר על ידי אמן קאנטרי באותה שנה.
באותה תקופה היל ומקרגו החלו להיות ביחד ואף התארסו באותה שנה.
אלבומו הרביעי של הזמר "Everywhere" שוחרר ב-1997 והגיע לראש מצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי בפעם השלישית ולמקום השני במצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לאלבומו השלישי של מקגרו להגיע להישג זה.
האלבום זכה להצלחה רבה שוב כאשר מכר 4 מיליון עותקים בארצות הברית ובכך הגיע למעמד פלטינה מרובעת מה שהופך אותו לאלבום השלישי ברצף של מקרגו שהגיע למעמד פלטינה או יותר בארצות הברית.
מתוך האלבום יצא הסינגל הראשון "It's Your Love" דואט עם אשתו פיית' היל אשר אשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ובכך הפך לשיר החמישי של הזמר לעשות זאת.
בנוסף הוא הגיע למעמד פלטינה כפולה במדינה והפך לשיר השלישי של הזמר להגיע למעמד פלטינה או יותר במדינה.
גם במצעד האמריקאי הכללי הוא זכה להצלחה שהגיע שם למקום השביעי ונהיה לשיר הראשון של הזמר שמגיע לעשירייה הפותחת במצעד ובנוסף גם הוכתר כשיר הקאנטרי המצליח ביותר במדינה לאותה שנה.
לאחר מכן יצא שיר הנושא של האלבום כסינגל והצליח גם הוא להגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי ובכך הפך לשיר השישי של הזמר לעשות זאת.
גם הסינגל שיצא אחריו: "Just to See You Smile" זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי ונהיה לשיר השלישי ברצף של הזמר לעשות זאת ולשיר השביעי שלו בכללי לעשות זאת.
בנוסף הוא הגיע למעמד פלטינה ונהיה לשיר הרביעי שלו לעשות זאת ואף הוכתר כשיר הקאנטרי המצליח ביותר לאותה שנה ולשיר ששהה הכי הרבה שבועות אי פעם במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי כאשר שהה 42 שבועות במצעד.
הסינגל הבא, "One of These Days" נכנס למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר השישי של הזמר לעשות זאת.
בנוסף הוא הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי ונהיה לשיר ה-13 שלו להיכנס לחמישייה הפותחת במצעד.
הסינגל הבא היה השיר "Where the Green Grass Grows" שהגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי ונהיה לשיר השמיני של הזמר לעשות זאת.
בנוסף הוא נכנס למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר השביעי של הזמר לעשות זאת.
בנוסף הוא גם הגיע למעמד זהב ובכך הפך לשיר השישי של הזמר להשיג מעמד כלשהו בארצות הברית.
הסינגל האחרון מהאלבום היה השיר "For a Little While" שנכנס למקום השני למצעד הקאנטרי האמריקאי ונהיה לשיר ה-15 של הזמר לעשות זאת.
בנוסף הוא גם נכנס למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר השמיני שלו לעשות זאת.
בעקבות כך כל ששת הסינגלים שיצאו מהאלבום נכנסו לחמישייה הפותחת במצעד הקאנטרי ובכך זהו היה לאלבום השני של הזמר שמגיע להישג זה.
אלבום זה גם זיכה את מקגרו בפרס CMA בקטגוריית אלבום השנה ובנוסף השיר "It's Your Love" היה מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריית שיתוף הפעולה ווקאלי הטוב ביותר בשיר קאנטרי ושיר הקאנטרי של השנה.
ביוני 1998 הוא השתתף בשיר "Just to Hear You Say That You Love Me" של אשתו פיית' היל.
השיר הגיע למקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי.
אלבומו החמישי של מקרגו A Place in the Sun יצא בשנת 1999. האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית עם מכירות של 251 אלף עותקים ובכך הפך לאלבומו השני של הזמר לעשות זאת.
בנוסף האלבום מכר 3 מיליון עותקים במדינה מה שהקנה למקרגו 3 מיליון מיליון עותקים.
מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, "Please Remember Me", אשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ובכך הפך לשיר התשיעי שלו לעשות זאת.
בנוסף נכנס למקום ה-10 במצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר הרביעי של הזמר להיכנס לעשרים העליונים במצעד.
הסינגל השני מהאלבום "Something Like That" הגיע גם הוא למקום הראשון במצעד הקאנטרי ונהיה לשיר העשירי של הזמר לעשות זאת.
בנוסף גם הוא נכנס למצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לשיר העשירי של מקרגו לעשות זאת ואף גם קיבל מעמד פלטינה במדינה ובכך הפך לשיר החמישי של הזמר להשיג מעמד פלטינה או יותר בארצות הברית.
"My Best Friend" היה הסינגל השלישי מהאלבום, גם הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ובכך היה לשיר ה-11 שלו לעשות זאת.
בנוסף גם הוא נכנס למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר ה-11 של מקרגו להגיע גם להישג זה ואף גם שיר זה קיבל מעמד פלטינה ובכך הפך לשיר השישי שלו להשיג מעמד פלטינה או יותר במדינה.
הסינגל הרביעי "Some Things Never Change" נכנס למקום השביעי במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ונהיה לשיר ה-20 שלו להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד הקאנטרי.
בנוסף הוא גם נכנס למצעד האמריקאי ונהיה לשיר ה-12 שלו לעשות זאת.
"My Next Thirty Years" היה לסינגל החמישי והאחרון.
גם הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ובכך הפך לשיר ה-12 שלו לעשות זאת.
בנוסף גם הוא נכנס למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר ה-13 שלו לעשות זאת ואף הגיע למעמד זהב מה שהפך לשיר התשיעי של הזמר להגיע למעמד כלשהו במדינה.
בנוסף באותה שנה הוא השתתף באלבום מחווה שהוקלט עבור בוב וויליס.
אלבום זה זכה בפרס גראמי.
בנוסף באותה שנה הוא השתתף בשיר "Let's Make Love" של אשתו פיית' היל אשר הגיע למקום השישי במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ואף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הווקאלי הטוב ביותר על ידי יותר מאמן אחד בשיר קאנטרי".
בשנת 2000 הוא הוציא לאור את אלבום האוסף הראשון שלו "Greatest Hits".
האלבום הגיע למקום ה-4 במצעד האמריקאי ובכך הפך לאלבום החמישי של מקרגו לעשות זאת.
בנוסף הוא הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי ושהה שם במשך 9 שבועות.
האלבום זכה להצלחה ענקית כאשר מכר לא פחות מ-6 מיליון עותקים בארצות הברית מה שהעניק לו שש מעמדות פלטינה ובכך גם היה לאלבום החמישי של הזמר שמגיע למעמד פלטינה או יותר במדינה ולאחד מאלבומי הקאנטרי הנמכרים ביותר.
מאוחר יותר במהלך השנה יצאו הוא ואשתו פיית' היל לסיבוב ההופעות המשותף "Soul2Soul Tour" אשר שבא שיא שהיה לסיבוב ההופעות הרווחי ביותר עבור אמן קאנטרי.
בנוסף הוא גם היה לאחד מסיבובי ההופעות המצליחים ביותר מסחרית בארצות הברית.
בקנדה האלבום גם זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה.
במהלך סיבוב ההופעות הוא והזמר קני צ'זני הסתבכו בקטטה עם שוטרים לאחר שצ'סני ניסה לרכב על סוס משטרה ומקרגו ניסה לעצור אותו.
השניים נעצרו והואשמו בתקיפה אך מאוחר יותר ההאשמות נגדם בוטלו.
באפריל 2001 יצא אלבומו השישי של הזמר "Set This Circus Down" אשר הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי האמריקאי ובכך הפך לאלבומו החמישי של הזמר לעשות זאת ובנוסף גם הפך לאלבומו החמישי להיכנס לחמישייה הפותחת במצעד האמריקאי.
האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע למעמד פלטינה משולשת בארצות הברית על מכירות של 3 מיליון עותקים ואף הגיע גם למעמד פלטינה כפולה בקנדה.
כל ארבעת הסינגלים שיצאו מהאלבום הגיעו למקום הראשון במצעד הקאנטרי האמריקאי ובכך זהו היה לאלבום הראשון של מקרגו שמגיע להישג זה ובנוסף זהו גם היה אלבומו החמישי שכל השירים מתוכו הגיעו לעשירייה הפותחת במצעד.
בנוסף גל השירים נכנסו למצעד האמריקאי הרשמי ובכך זה היה לאלבום השני של מקרגו להגיע להישג זה.
הסינגל "The Cowboy in Me" אף הגיע למעמד זהב במדינה ובכך הפך לשיר העשירי של מקגרו לעשות זאת.
בנוסף באותה שנה הופיע מקגרו עם השיר "Things Change" בטקס ה-CMA.
המעריצים אשק התלהבו מגרסת הלייב של השיר הקליטו את הביצוע של מקגרו.
בעקבות כך גרסה זו החלה להישמע גם ברדיו ובכך מקגרו הפך לאמן הקאנטרי הראשון ששיר שלו הושמע ברדיו מבלי שיצא כסינגל.
בשנת 2002 הוציא אלבום משותף עם להקת החימום שלו The Dancehall Doctors.
זהו היה אלבומו השביעי של הזמר.
אלבום זה היה נחשב לפריצת דרך בקאנטרי מכיוון שבניגוד לאלבומי קאנטרי רגילים שמוקלטים עם נגן אולפן מקרגו בחר להחליף את נגני האולפן בלהקת החימום שלו והשתמש במוזיקה שהם ניגנו בהופעות החיות שלהם איתו בדומה לאופן שבו מקליטים שירי מוזיקת רוק.
האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למעמד פלטינה משולשת בארצות הברית ולמעמד פלטינה בקנדה.
למרות שמכר לא פחות מ-602 אלף עותקים בשבוע הבכורה שלו האלבום הגיע למקומות השניים בלבד במצעד אלבומי הקאנטרי ובמצעד האמריקאי מכיוון שנחסם על ידי האלבום "Up!" של שאניה טוויין.
הסינגל הראשון היה השיר "Unbroken" אשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ובכך הפך לשיר החמישי ברצף של מקגרו לעשות זאת ולשיר ה-12 ברצף שלו להיכנס למצעד האמריקאי הרשמי.
הסינגל השני "Red Rag Top" הגיע למקום ה-5 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ובכך הפך לשיר השישי ברצף להיכנס לחמישייה הפותחת במצעד ולשיר ה-13 ברצף שנכנס למצעד האמריקאי.
הסינגל השלישי מהאלבום "Tiny Dancer" לא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-49 במצעד הקאנטרי האמריקאי ובכך הפך לשיר הראשון של הזמר מאז 1993 שלא הצליח להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד ובכך גם נשבר רצף של 26 שירים שהצליח להכניס מקגרו לעשירייה הפותחת במצעד.
בנוסף השיר לא הצליח להיכנס גם למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר הראשון שלו מאז 1997 שלא הצליח לעשות זאת ובכך גם נשבר רצף של 13 שירים שהצליח להכניס הזמר למצעד.
"She's My Kind of Rain" כן הצליח לשחזר את הצלחת השירים הקודמים כאשר הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ונהיה לשיר ה-27 של הזמר להיכנס לעשירייה הפותחת במצעד ובנוסף נכנס גם למצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לשיר ה-14 של הזמר לעשות זאת.
בנוסף גם השיר היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית הביצוע הווקאלי הטוב ביותר בשיר קאנטרי עבור אמן זכר.
שני הסינגלים האחרונים: "Real Good Man" ו-
"Watch the Wind Blow By" הצליחו שניהם להיכנס למקום הראשון במצעד הקאנטרי וגם הצליחו להיכנס למצעד האמריקאי הרשמי.
Live Like You Were Dying, היה אלבומו השני של הזמר והוא יצא ב-2004. האלבום הגיע למעמד פלטינה מרובעת ובכך הפך לאלבום האולפן השביעי של הזמר שמגיע למעמד פלטינה או יותר במדינה.
בנוסף הוא גם הגיע למעמד פלטינה בקנדה.
שיר הנושא של האלבום היה לשיר המצליח ביותר של הזמר בארצות הברית כאשר הגיע למעמד של לא פחות מ-3 פלטינות, יותר מכל שיר אחר שלו.
בנוסף הוא הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ובכך הפך לשיר השלישי שלו ברצף לעשות זאת ולשיר ה-21 שלו שנכנס למצעד האמריקאי הרשמי.
הוא שהה שבעה שבועות במקום הראשון במצעד הקאנטרי ובסוף השנה הוכתר כשיר הקאנטרי המצליח ביותר לאותה שנה.
מבחינה לירית השיר עוסק באביו שנפטר מגידול במוח באותה שנה ועל כך שהוא הבין ממותו שצריך לנצל את החיים לטובה.
הצלחתו הובאה לידי ביטוי גם בטקסי הפרסים כאשר זכה בפרס ACM ו-CMA בפרס שיר השנה ובפרס גראמי.
גם הסינגל הבא "Back When" הצליח להגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי ולהיכנס למצעד האמריקאי.
"Drugs or Jesus" היה סינגל השלישי מהאלבום והוא הגיע למקום ה-14 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ולמקום ה-87 במצעד האמריקאי ובכך הפך לשיר ה-32 שלו שמגיע לעשרים העליונים במצעד הקאנטרי האמריקאי ולשיר ה-24 שלו שנכנס למצעד האמריקאי הרשמי.
הסינגלים הבאים: "Do You Want Fries with That" ו-"My Old Friend" נכנסו למקומות 5 ו-6 במצעד הקאנטרי האמריקאי (בהתאמה) ושניהם נכנסו גם למצעד האמריקאי הרשמי.
בסוף השנה מקגרו התארח בשיר "Over and Over" של הראפר נלי ובכך השיר הפך ללהיט הבין לאומי הראשון של מקגרו שכן עד היום שיריו הצליחו בעיקר בצפון אמריקה.
השיר הגיע למקום השני באירופה ובאוסטרליה ובכך הפך לשיר הראשון של מקגרו שהצליח להיכנס להגיע להישג זה.
בנוסף גם השיר הגיע למקום השני בניו זילנד ולמקום השלישי בארצות הברית ששם זה היה השיר שלו שהגיע הכי גבוה.
בנוסף גם השיר זכה להצלחה רבה תחנות הרדיו הכלליות ובתחנות הרדיו שמנגנות מוזיקת R&B ובכך הפך לשיר הכי מצליח שלו בתחנות רדיו אלו.
בנוסף השיר נוגן רבות בתחנות הרדיו שמנגנות מוזיקה עכשווית למבוגרים ובכך למעשה היה לשיר הראשון של השתיים שהפך ללהיט גם בשוק של הצעירים וגם בשוק הבוגר במקביל.
לאורך עונת ה-NFL ב-2005 שר הזמר בכל שבוע גרסה אחרת של "I Like It, I Love It" כאשר בכל שבוע המילים הוחלפו והותאמו בהתאם למשחקים.
באפריל 2006 החלו מקגרו ופיית' היל את סיבוב ההופעות המשותף שלהם Soul2Soul II Tour.
סיבוב ההופעות זכה להצלחה אדירה כאשר גרף 141 מיליון דולר ובכך הפך לסיבוב ההופעות המצליח ביותר אי פעם עבור אמן קאנטרי ולבין סיבובי ההופעות המצליחים ביותר אי פעם בתולדות צפון אמריקה.
למופע נמכרו 1.6 מיליון כרטיסים ל-118 מופעים שכולם התרחשו בצפון אמריקה.
הוא הוכתר כסיבוב ההופעות המצליח ביותר לשנת 2006 שהוא גבר על סיבובי הופעות של אמנים כמו מדונה והרולינג סטונז.
בעקבות אסון הוריקן קתרינה השניים החליטו לתרום את כל רווחי המופע שלהם בניו אורלינס לשיקום הקורבנות.
באוגוסט אותה שנה השתתף בשיר "Find Out Who Your Friends Are" של הזמר טרייסי לורנס אם כי ברוב תחנות הרדיו הגרסה של השיר שהושמעה הייתה ללא מקגרו.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי.
האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית והגיע למקום הראשון במצעד האמריקאי מה שהפך אותו לאלבום האולפן הרביעי שלו להגיע להישג זה.
הסינגל הראשון מהאלבום "Last Dollar (Fly Away)" זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי ובכך הפך לשיר ה-21 שלו לעשות זאת.
בנוסף הוא נכנס למקום ה-13 מצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לשיר החמישי שלו שנכנס לעשרים העליונים במצעד.
בעקבות הצלחה זו הוא גם הגיע למעמד זהב והפך לשיר ה-16 שלו לעשות זאת.
"I Need You" היה הסינגל השני מהאלבום אשר אף זכה להצלחה יותר מקודמו כאשר הגיע למעמד פלטינה במדינה ובכך הפך לשיר ה-10 של מקגרו שמגיע למעמד פלטינה או יותר במדינה.
הסינגל השלישי מהאלבום "If You're Reading This" הצליח להשיג מעמד זהב גם הוא ובכך הפך לשיר החמישי ברצף של מקגרו לעשות זאת ולשיר השלישי מהאלבום לעשות זאת.
בנוסף הוא הגיע למקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי ואף הצליח להיכנס למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר ה-31 של מקגרו לעשות זאת.
השיר הרביעי מהאלבום "Suspicions" גם זכה להצלחה אולם פחותה כאשר הגיע למקום ה-12 במצעד בניגוד לרוב שיריו של מקגרו שנכנסים לעשירייה פותחת במצעד.
גם השיר "Kristofferson" חווה הצלחה דומה כאשר נכנס למקום ה-16 במצעד שירי הקאנטרי אך לא הצליח להיכנס למצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר הראשון של הזמר מזה שש שנים שלא הצליח לעשות זאת.
הסינגל השישי מהאלבום היה שיר הנושא שבניגוד לשני השירים הקודמים הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי ואף הצליח להיכנס למצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לשיר ה-33 שלו לעשות זאת.
הסינגל השביעי והאחרון מהאלבום היה השיר "Nothin' to Die For" אשר גם הוא הצליח להיכנס לחמישייה הפותחת במצעד הקאנטרי ואף התברג גם במצעד האמריקאי הרשמי בפעם ה-34.
בנוסף באותה שנה יצא האלבום Halfway to Hazard של צמד בעל אותו השם אשר מקגרו היה שותף להפקתו.
האלבום הגיע למקום ה-14 במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי.
בנוסף שנת 2008 שוחרר האלבום "Songs from the Sparkle Lounge" של להקת דף לפרד אשר באחד משירי האלבום ישנו שיר שכתב מקגרו ביחד עם חברי הלהקה.
בטקס פרסי הגראמי של 2007 מקגרו היה מועמד ל-5 פרסים בקטגוריות אלבום הקאנטרי של השנה, שיר הקאנטרי של השנה (מועמדות כפולה), שיתוף הפעולה הווקאלי הטוב ביותר בשיר קאנטרי והביצוע הווקאלי הטוב ביותר בשיר קאנטרי של אמן זכר.
על מנת לקדם את האלבום יצא בשנת 2008 לסיבוב ההופעות Live Your Voice tour אשר במהלכו חשף שיר חדש שלא נכנס לאלבום.
ב-7 באוקטובר 2008 יצא אלבום האוסף החמישי שלו "Greatest Hits 3" אשר כלל אוסף של 12 שירים בולטים שלו.
בשנת 2009 היה אמור להופיע בטקס ה-CMA עם שיר חדש אך הופעתו בוטלה מסיבות לא ידועות.
בניגוד לאלבומי הקודמים אשר הגיעו למעמד פלטינה ומעלה אלבום זה הגיע למעמד זהב בלבד ובכך שבר רצף של שמונה אלבומי אולפן של מקגרו אשר הגיעו למעמד פלטינה או יותר במדינה.
אם כי הסינגלים שיצאו מהאלבום עדיין זכו להצלחה כאשר שניים מהם הגיעו לעשרים העליונים במצעד שירי הקאנטרי ושניים מהם אף הגיעו למקום הראשון.
בנוסף כל השירים נכנסו למצעד האמריקאי הרשמי ואף שיר הנושא הגיע למעמד זהב בארצות הברית ובכך הפך לשיר ה-19 של הזמר לעשות זאת.
זהו גם היה האלבום האחרון של מקגרו תחת חברת ההקלטות קורב רקורדס לאחר שלטענתו הם הוציאו את אלבום האוסף החמישי שלו ללא אישורו.
אך למרות זאת גם אחריי שעשב אותם הן הוציאו אלבום אוסף נוסף על שמו: Number One Hits אשר מכיל אוסף שירים של הזמר שהגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי האמריקאי.
Emotional Traffic והתביעה של קורב רקורדס
ב-21 בינואר 2012 הוציאו את אלבומו ה-13 "Emotional Traffic" אשר לא זכה להצלחה כאשר מכר 200 אלף עותקים בלבד ובכך הפך לאלבום הראשון של הזמר שלא הגיע לשום מעמד בארצות הברית ובכך שבר רצף של תעשה אלבומים של מקגרו שכן הצליחו לעשות זאת.
הסינגל הראשון מהאלבום "Better Than I Used to Be" זכה להצלחה כאשר הגיע למקום החמישי במצעד שירי הקאנטרי, נכנס למצעד האמריקאי והגיע למעמד זהב במדינה.
הסינגל השני מהאלבום "Right Back Atcha Babe" נכשל כאשר הגיע למקום ה-59 בלבד במצעד שירי הקאנטרי ובכך הפך לשיר של הזמר שדורג הכי נמוך במצעד מאז 1993. בנוסף הוא גם לא הצליח להיכנס למצעד האמריקאי הרשמי.
ב-2 בינואר מקגרו הודיע על סיבוב ההופעות לקידום האלבום Emotional Traffic Tour כאשר לוק בריאן ולהקת The Band Perry צפויים לשמש כזמרי חימום.
בהמשך חברת Sirius XM הודיעה כי לכבוד האלבום הם יפתחו תחנת רדיו מיוחדת ובה יושמעו רק שירים של מקגרו ואף יהיה ריאיון מיוחד איתו.
זהו גם היה אלבומו האחרון עם חברת קורב רקורדס לאחר שלטענתו קורב רקורדס הוציאו את אלבום האוסף החמישי שלו ללא ידיעתו.
כתוצאה מעזיבתו תבעה קורב רקורדס את מקגרו בגין הפרת חוזה.
קורב רקודס טענו כי הזמר הקליט שירים לאלבום עוד לפניי שעזב את החברה באופן רשמי.
כעבור מספר ימים הגיש מקגרו תביעת נגד ובו הוא דורש מקורב רקורדס תשלום מקדמה, החזרים כספיים, פיצוי על נזקים ומשפט עם חבר מושבעים.
המשפט היה אמור להתחיל ביולי 2012.
בנובמבר 2011 השופט העניק למקגרו רשות להקליט מוזיקה עבור חברת תקליטים אחרת ובכך גם הסתיים החוזה שלו באופן רשמי עם קורב רקורדס.
בדצמבר 2011 הוציא מקגרו שיר בשם "Christmas All Over the World" לכבוד חג המולד.
שיר זה יצא תחת חברת התקליטים העצמאית שלו ובכך הפך לשיר הראשון שיצא מחברה זו.
אולם ב-21 במאי 2012 הוא חתם בחרת התקליטים ביג מאשין רקורדס.
ב-5 בפברואר 2013 הוציא הזמר את אלבומו הראשון תחת החברה: Two Lanes of Freedom.
האלבום הגיע למעמד זהב בארצות הברית ובכך הפך לאלבום העשירי של הזמר לעשות זאת.
למרות ההצלחה הפושרת של האלבום באופן מפתיע כל שירי האלבום הצליחו להגיע למעמד פלטינה או יותר בארצות הברית ובכך זהו הפך לאלבום הראשון של הזמר שמגיע להישג זה.
בנוסף כל השירים מהאלבום נכנסו לעשרים העליונים במצעד הקאנטרי האמריקאי ששלושה מהם נכנסים לחמישייה הפותחת וכל השירים נכנסים למצעד האמריקאי ששניים מהם אף נכנסים ל-40 העליונים.
על מנת לקדם את האלבום הופיע הזמר בפסטיבל הקאנטרי C2C: Country to Country.
האלבום נכשל כאשר לא הצליח להגיע למעמד בארצות הברית ומכירותיו הסתכמו בכ-300 אלף עותקים.
אך למרות זאת שניים משירי האלבום הצליחו להגיע למעמד פלטינה בארצות הברית ושיר נוסף הצליח להגיע למעמד זהב.
בנוסף כל שירי האלבום הצליחו להגיע לעשרים העליונים במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי שאחד מהם אף הגיע למקום הראשון.
על מנת לקדם את האלבום יצא לסיבוב ההופעות Sundown Heaven Town Tour.
ב-4 בפברואר של אותה שנה שוחרר אלבום האוסף השמיני שלו "Love Story" אשר כולל את 12 שירי האהבה הגדולים ביותר שלו כולל שני שירים שלא שוחררו לעולם.
האלבום יצא בהוצאת חברת התקליטים הקודמת שלו קורב רקורדס.
ב-6 בנובמבר 2015 יצא אלבומו Damn Country Music כאשר ב-17 בספטמבר חשף את שמו ואת תאריך יציאתו.
הסינגל הראשון מהאלבום היה השיר "Top of the World" אשר הגיע למקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ולמקום ה-73 במצעד האמריקאי הרשמי ובכך נהיה לשיר ה-48 של הזמר להיכנס למצעד.
הסינגל השני של האלבום "Humble and Kind" היה ללהיט ענק כאשר קיבל 3 מעמדות פלטינה ובכך זו הייתה הפעם הראשונה שלו מאז 2004 לעשות זאת.
בנוסף השיר הגיע גם למעמד זהב בקנדה ולמקום ה-30 במצעד האמריקאי הרשמי ונהיה לשיר ה-49 של הזמר לעשות זאת.
"How I'll Always Be" היה הסינגל האחרון מהאלבום וגם הוא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-9 במצעד הקאנטרי האמריקאי ולמקום ה-70 במצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לשיר ה-50 של הזמר להיכנס למצעד.
בנוסף באותה שנה נבחר להשתתף באירוע מיוחד של טקס ה-CMA ובו מספר אמנים מבצעים גרסאות כיסוי לשירי קאנטרי בולטים לרגל 50 שנה להיווסדות הטקס.
ב-4 באוקטובר 2016 מקגרו והיל הכריזו כי ייצאו לסיבוב הופעות משותף נוסף תחת השם Soul2Soul World Tour.
סיבוב ההופעות החל ב-7 באוקטובר 2017 בניו אורלינס והסתיים ב-24 ביולי 2018. במהלך סיבוב ההופעות הופיעו בצפון אמריקה ובפסטיבל הקאנטרי הבריטי באנגליה ואירלנד.
לאחר מכן דווח כי היל ומקגרו חתמו על עסקה עם מחלקת הקאנטרי של סוני מיוזיק אשר במסגרתה ככל הנראה השניים יוציאו לאור אלבום משותף לראשונה בקריירה שלהם ובנוסף דווח כי מקגרו גם ככל הנראה יוציא מספר אלבומי סולו דרכם.
בעקבות כך יצא אלבומו המשותף שלו ושל היל The Rest of Our Life ב-17 בנובמבר 2017. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי ונהיה לאלבום ה-12 של מקרגו לעשות זאת.
מתוך האלבום יצאו שני סינגלים כאשר הסינגל הראשון "Speak to a Girl" הצליח להיכנס למקום ה-6 ולמקום ה-61 במצעד האמריקאי הרשמי והסינגל השני, שיר הנושא נכנס למקום ה-18 במצעד הקאנטרי הרשמי ולמקום ה-98 במצעד האמריקאי הרשמי.
שחרור האלבום התרחש במקביל לפתיחת תערוכה במוזיאון היכל התהילה של הקאנטרי אשר כל התערוכה הייתה מוקדשת להיל ומקגרו עצמם.
בשנת 2019 הוציא מקגרו שני ספרים אשר הפכו לספרים הנמכרים ביותר של 2019 כאשר הראשון נכתב יחד עם זוכה פרס פוליצר ג'ון מיחם והספר השני היה "Grit and Grace".
שניהם הגיעו למקום השני ברשימת רבי המכר של ניו יורק טיימס.
לאחר הקלטות האלבום עם היל חזר מקגרו בחזרה לעבוד עם ביג משין רקורדס ודרכם הוציא אלבום חדש בשם "Here on Earth" ב-21 באוגוסט 2020. האלבום הגיע למקום ה-14 בלבד בארצות הברית ובכך שבר מקגרו רצף של 14 אלבומי אולפן שלו שהצליחו להיכנס לחמישייה הפותחת בארצות הברית.
מתוך האלבום יצא השיר "I Called Mama" אשר הגיע למקום השמיני במצעד הקאנטרי האמריקאי ולמקום ה-53 במצעד האמריקאי הרשמי ובכך הפך לשיר ה-53 שלו לעשות זאת.
על מנת לקדם את האלבום מקגרו היה אמור לצאת לסיבוב ההופעות "Here on Earth Tour" אך הוא בוטל בעקבות מגפת הקורונה.
בינואר 2021 הוציא שיר חדש בשם "Undivided" אשר עתיד להיכלל במהדורת הדלוקס של Here on Earth.