tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
למעשה, ניתן לבנות מספר רב של מועדוני לקוחות שונים תחת מועדון גדול אחד.
יש צורך באסטרטגיה עקבית ודינמית.
לא ניתן לבנות את נאמנות הלקוח לאורך זמן רק על בסיס הנחות והטבות כיוון שכוחות השוק מכתיבים מחירים דומים בין המשווקים השונים, יש צורך להציע ללקוח דרכי שיתוף בהליך קבלת ההחלטות ובהווי החברה.
ובכך ליצור שילוב בין הרגש לאלמנט הכלכלי.
ההטבות הרכות הן היוצרות את ההבדל בין מועדון לקוחות אחד למשנהו.
הן ממוקדות יותר ומחירן נמוך יותר וניתן לשליטה.
אלמנט חשוב נוסף הוא שירות לקוחות יעיל ואדיב, משמעותו לחברה היא קשר שוטף עם החבר שמביאה לאיסוף מידע שוטף על המצב בעיני הלקוחות וכן על המתרחש אצל המתחרים.
גם על קשר זה להיות מתועד.
מדוע לקוחות מצטרפים למועדוני לקוחות
מחקר שנעשה על ידי סיגל אייזנברג וגלית בר ניב, סטודנטיות לתואר שני במינהל עסקים בבר-אילן, שסיכומו פורסם בירחון אותות (ניר 1998), בדק מדוע מצטרפים לקוחות למועדונים אלה.
המחקר בדק 240 חברי מועדון משישה מועדונים בתחומים שונים.
91% - מרגישים שלחברה אכפת מהם והיא מיישמת זאת.
87% - נתנו ציון גבוה להטבות ולהנחות שהם מקבלים.
70% - ציון קיום אירועים חברתיים כחשובים או חשובים מאד.
איך מנצלים לקוחות את חברותם במועדון
70% - הביעו שביעות רצון מהמועדון שלהם וממוצריו.
70% - משתמשים בכרטיס מועדון שלהם או בהנחה הקבועה.
60% - הם משתתפים פעילים במועדונים, 11% ציינו שהם משתתפים תמיד.
88% - קוראים את הדיוור שנשלח אליהם מהמועדון.
80% - קוראים את עיתון המועדון.
90% - משתמשים בשובר מתנה ליום הולדת.
22% - משתתפים בכנסים ואירועים שמארגן המועדון.
46% מהלקוחות הגדילו את רכישותיהם, חלקם ביותר מ-50%.
85% מהלקוחות המליצו על המועדון והמוצרים לחבריהם.
מחקר נפרד שביצעה רשת הום סנטר גילה כי חברי מועדון רוכשים כ-50% יותר מלקוחות מזדמנים.
ניכר בבירור כי יש העדפה של הלקוח את מוצרי החברה "שלו" על פני מוצרים מקבילים.
משמעות הנתון האחרון שהמלצת הלקוחות לחבריהם חזקה יותר בארץ מאשר באירופה וארצות הברית בשל גודל השוק המצומצם והאופי הישראלי, חשוב לזכור כי נתון זה עובד גם לכיוון ההפוך במקרה של חוסר שביעות רצון.
מהמחקר עולה כי מועדון לקוחות צריך להיות מרכז רווח ישיר או עקיף.
הוא מגדיל גם את נתח הלקוח באופן ישיר ומגדיל את מעגל הלקוחות באופן עקיף, מועדוני הלקוחות בונים את נאמנות הלקוחות ויוצרים מערכת יחסים בין הלקוחות לחברה.
וכמו בכל מערכת יחסים, ככל שאתה משקיע יותר כך אתה מקבל יותר.
בונה נאמנות של לקוחות, מאפשר להעריך מכירות.
מאפשר לקבל הערכה על מוצר חדש לפני שהוא יוצא לשוק
מאפשר "ללכוד" כל אדם המתעניין בנושא ולהפכו ללקוח קבוע
אינו יקר ודורש השקעה מינימלית יחסית לתוצאות.
מועדון מיקי מאוס הייתה תוכנית טלוויזיה אמריקנית לילדים שהופקה בידי אולפני וולט דיסני, ושודרה באופן לא רציף בשנים 1955–1996.
התוכנית נוצרה בידי וולט דיסני, ושודרה לראשונה בשנים 1955- 1960 ברשת ABC.
ילדים רבים שהשתתפו בתוכנית הפכו לכוכבים באמנות הבמה, בהם ג'סטין טימברלייק וג'יי סי שאזיי (להקת הבנים אן סינק), בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, ראיין גוסלינג וקרי ראסל.
לסדרה הופק רימייק לייב אקשן בשנת 2017.
בקיץ 2014 הייתה צפויה לעלות העונה החמישית, אך שידורה נדחה בעקבות מבצע צוק איתן, ובסופו של דבר העונה עלתה ב-22 באוקטובר.
בין חברי הפאנל החדשים שהצטרפו לתוכנית בעונה זו, נמצאים צביקה הדר, אורי חזקיה ודינה סנדרסון.
עונה שישית של התוכנית עלתה ב-7 במאי 2017, כשלפאנל הצטרפו הקומיקאים לאה לב, הדר לוי, ועפר שכטר שחזר אחרי היעדרות ממושכת וטל פרידמן, ששיחק דמויות שונות ומשונות, חלקן פארודיות, כמעט בכל פרק.
העונה השביעית עלתה בערוץ קשת 12 ב-5 בנובמבר 2019. בפברואר 2018 פורסם ב-ynet כי הסטנדאפיסט ישראל קטורזה, חבר הפאנל, הודיע לאנשי "קשת" כי לא ימשיך לעונה נוספת בגלל "תחושת מיצוי", אך בהמשך חזר בו והשתתף בעונה השביעית.
בסופו של דבר, בספטמבר 2020 פרסם קטורזה פוסט בדף הפייסבוק שלו בו כתב כי לא ימשיך בתוכנית.
בספטמבר 2020 עלו שני ספיישלים של התוכנית שצולמו ללא קהל בעקבות מגבלות נגיף הקורונה בישראל, לכבוד ראש השנה ה'תשפ"א.
ב-26 ביוני 2025 שבה התכנית למסך בפרק מיוחד, זאת בעקבות סיום מבצע עם כלביא ולאחר 5 שנים מאז ירידתה מהמסך.
ב-4 בדצמבר 2025, כ-5 חודשים לאחר הפרק המיוחד, הוכרז כי התכנית תחזור לעונה חדשה שתעלה בחורף.
העונה השמינית עלתה לשידור ב-25 בינואר 2026.
התוכנית בנויה סביב קונספט הפאנל ההומוריסטי-סאטירי.
במרכז הפאנל מארח התוכנית, ארז טל, שמהווה את דמות "המבוגר האחראי" והרציני, דמות שנועדה לאזן ולהוות ניגוד להתנהגותם הפרועה של חברי הפאנל.
במהלך התוכנית חברי הפאנל מתבדחים על ענייני דיומא (בעיקר בתגובה לקטעי וידאו קצרים שמוקרנים על מסך), צוחקים אחד על השני ועל תוכניות הטלוויזיה של שידורי קשת ומשתתפים במשחקים (לעיתים בשילוב הקהל) ובפינות קבועות.
בכל תוכנית מתארחים אורחים מפורסמים שלוקחים חלק במשחקים ובבדיחות.
בתחילה הייתה התוכנית לייט נייט.
במהלך העונה השנייה בוצעו כמה ניסיונות להעביר את התוכנית לשידור פריים-טיים.
העונה השלישית של התוכנית היא העונה הראשונה שמשודרת באופן סדיר בפריים טיים.
בין העונה השנייה לשלישית בוצעו מספר שינויים, בעיקר על מנת להתאים את התוכנית לשידור בשעה מוקדמת מהתכנון המקורי, ובעקבות הזמן הרב שעבר בין העונה השנייה.
בנוסף, חבר הפאנל היחיד שנשאר בשתי העונות האלו הוא שי גולדשטיין, דבר אשר גרם לו בהמשך להיחשב לאחד הפאנליסטים הבולטים בתוכנית מאז נוסדה.
אחת הפינות המצליחות בתוכנית הייתה "רינגטון נולד", ובו נוצר שיר (רמיקס) מתוך תוכניות ששודרו בשבוע החולף בערוצי הטלוויזיה שעיבד עירד אשל.
שירי "רינגטון נולד" בעונות הראשונות לא הופיעו באתר התוכנית באינטרנט, עקב זכויות יוצרים של הקטעים המופיעים, והשידורים החוזרים בערוץ ביפ היו ההזדמנות היחידה לצפות בהם שוב.
החל מהעונה הרביעית שירי "רינגטון נולד" ניתנו להורדה כרינגטון למכשיר הסלולרי.
31 באוקטובר 2017 היה יום השידור האחרון בהחלט של ערוץ 2, טרם פיצולו לשני ערוצים שונים (אחת לזכיינית שבו משודרת התוכנית הזו, קשת, והשני לזכיינית השנייה רשת).
יום שידורים זה היה יום שידורים יותר חגיגי מימי שידור אחרים.
לאורך הלילה שודר משדר מיוחד אשר נחשב ל"שידור הראשון בארץ שמתחיל ונגמר לא באותו ערוץ" (החל מהשעה 21:00 שודר בערוץ 2 וברגע שנסגר המשיך השידור מהנקודה שבה נפסק בערוץ 12 החדש).
השידור כלל אורחים רבים, רובם טאלנטים מזוהים עם קשת.
גם מועדון לילה קיבלה רצועה מיוחדת באותו לילה, אך מעט שונה מהאורחים הרגילים - אחת לכמה זמן מתרחשת "פריצה" לאולפן מועדון לילה, בהשתתפות המשתתפים המרכזיים מעונת השידור האחרונה (קטורזה, נוסבאום, אורי חזקיה ולאה לב).
בזמן שידור העונה הראשונה של "מועדון לילה", פרצה מלחמת לבנון השנייה ושידורי הטלוויזיה בישראל העבירו בעיקר משדרי חדשות ודיווחים.
הפקת התוכנית החליטה להפיק מספר תוכניות ספיישל תחת הכותרת "מועדון לילה - מהדורת חירום", ששודרה במקום תוכניות שצולמו מבעוד מועד, ולבסוף לא שודרו מעולם (אם כי קטעים מאותן תוכניות הופיעו בחלק מתוכניות הלקט של "מועדון לילה").
"מהדורת חירום" זכתה להצלחה רבה, עקב היותה תוכנית הבידור היחידה ששודרה באופן סדיר באותה עת והיא זו שבנתה לתוכנית פופולריות בהמשך.
קאסט קבוע משתתף / עונה 1 2 3 4 5 6 7ארז טל מנחהעפר שכטר קבוע אורח קבועאבי נוסבאום קבועישראל קטורזה קבועאורי חזקיה קבועהדר לוי קבועהמיה דגן קבועה אורחת קבועהטל פרידמן קבוע
|+ משתתף / עונה 1 2 3 4 5 6 7בר רפאלי אורחת אורחת אורחתאיציק זוהר אורח אורחעדי אשכנזי אורחת אורחתקרן פלס אורחתרותם סלע אורחת אורחתליאור סושרד אורחרני רהב אורח אורחמייקל לואיס אורח אורחסאבלימינל אורח אורחאלי פיניש אורחאסי עזר אורחאסתי גינזבורג אורחתאניה בוקשטיין אורחת אורחתמרגול אורחת אורחת
רן תלם (עונות 1–2): גילם דמויות שונות במערכוני הרחוב של התוכנית.
עפר שכטר (עונות 1–2, החל מעונה 6)
אביעד קיסוס (עונה 1 ותחילת עונה 2)
ישראל קטורזה (החל מעונה 3)
אבי נוסבאום (החל מעונה 3)
אבי אטינגר (אורח קבוע בעונות 3–4)
לירון וייסמן (אורחת קבועה בעונה 3)
יובל סמו (אורח קבוע בעונה 4)
נועה וולמן (אורחת קבועה בעונה 4)
אורי חזקיה (החל מעונה ה-5)
הדר לוי (החל מעונה 6)
טל פרידמן (החל מעונה 6): גילם דמויות שונות
דניאל חן (אורח קבוע בעונה 7).
מועדון לילה הוא אולם או מתחם סגור קטן יותר, המשמש להצגת מופעי בידור ולריקודים, ופועל בעיקר בשעות הלילה המאוחרות ובסופי שבוע.
הכניסה למועדון כרוכה, בדרך כלל, בתשלום.
במועדוני לילה רבים משמיעים מוזיקה, כשהסגנונות הנפוצים הם: מוזיקת דאנס אלקטרונית (טראנס, האוס, טכנו וכו'), היפ הופ, ומוזיקת פופ.
המוזיקה מבוצעת בהופעה חיה או מוקלטת בניהולו של DJ.
לעיתים, נכללים בהם גם מופעי סטנד-אפ או חשפנות.
כן כולל המועדון רחבת ריקודים, המשמשת מקום לקהל המבקרים לרקוד, ובר המספק משקאות ומזון, לרוב בתשלום נוסף.
מילה זו למועדון ריקודים נטבעה בשנת 1941 בשם המקום "La Discothèque" שנמצא ברחוב Rue de la Huchette שבפריז, צרפת.
המונח הצרפתי "Discothèque", שפירושו "תקליטיה" או "אוסף תקליטים" הוא שילוב המילים "Disque" - תקליט, והמילה היוונית "thêkê" - ארגז או תיבה.
במקביל למבנה ומשמעות המילה הצרפתית (מן הלטינית) bibliothèque - ספרייה (מיוונית: bibliothêkê).
מועדון כדוריד חולון (לשעבר מכבי קריית שרת חולון) הוא מועדון כדוריד ישראלי מהעיר חולון, המתמודד בליגת העל בכדוריד וגביע האתגר האירופי.
הקבוצה הוקמה בשנת 1972 בערב חנוכה בבית הספר שנקר בחולון וכללה קבוצת נערים מכיתות בבית הספר, מקים הקבוצה היה שאול זלצר.
בין מאמני העבר של הקבוצה אימן אותה יואל רונן.
במועדון שתי קבוצות נוספות, המשחקות בליגה הארצית מחוז דרום ובליגה הארצית מחוז צפון.
בסיום עונת 2009/10 הפסידה הקבוצה להפועל קריית אונו במבחני העלייה וירדה לליגה הלאומית, ובסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר ניצחון במבחני העלייה מול אותה הפועל קריית אונו.
ב-, ירדה הקבוצה לליגה הלאומית ועונה לאחר מכן חזרה לאחר 0 הפסדים בליגה הלאומית.
את עונת 2013/2014 סיימה חולון במקום השישי בפלייאוף העליון של ליגת העל.
בזכות יכולת טובה של טולי ליבגוט וירמי סידי.
בעונת 2018/19 רשמה קבוצת הבוגרים הישג היסטורי למועדון, כשהעפילה לגמר גביע המדינה לאחר מסע גביע מרשים.
בתום משחק צמוד ומותח הפסידה הקבוצה למכבי ראשון לציון, וסיימה כסגנית מחזיקת הגביע.
בסיום עונת 2018/19, יצא שחקן הבית של המועדון דניאל מוסינדי, לחתום בקבוצת ארלנגן מהבונדסליגה הגרמנית הראשונה, הליגה הטובה בעולם, ובכך רשם היסטוריה כשהיה לשחקן הראשון ממ.כ.
בשנה שלאחר מכן, יצאו גם חן ליבגוט לשחק בקבוצת וילרבאן, וליאור גורמן לקבוצת שארבור - שתיהן מהליגה השנייה בצרפת.
היום הקבוצה משחקת ב"היכל ספורט קציר" בחולון שמונה כ-700 מושבים.
מאמן ראשי: עומרי מימון|ניסים פלח
קבוצת הנשים של המועדון משחקת בליגה הבכירה לכדוריד נשים - ליגת אתנה.
סגל הקבוצה" בעונת המשחקים 2016/2017
במחלקת הנוער של המועדון משחקות 17 קבוצות בגילאים השונים (לא כולל 7 קבוצות המשחקות במסגרת בית הספר לכדוריד), הקבוצות בגילאי ז' ועד נוער ומונים כ-200 שחקנים ושחקניות.
כיתות ח' בנים זכו בגביע במדינה.כיתות ח' בנות זכו באליפות המדינה
מועדון ספורט אינטרנסיונל (במקור: Sport Club Internacional), הידוע גם בשם אינטר או קולורדו, הוא מועדון כדורגל ברזילאי מפורטו אלגרה, שנוסד ב-4 באפריל 1909. קבוצת הכדורגל משחקת בחולצות אדומות, ומכנסיים וגרביים לבנים.
שמה הדומה לשם קבוצת אינטר מילאנו ומדיה האדומים העניקו לה את הכינוי "אינטר האדומים".
לקבוצה יריבות מסורתית עם המועדון השני מפורטו אלגרה, גרמיו, והמפגש בין שתי הקבוצות מכונה בשם "Gre-Nal".
אצטדיונה הביתי של אינטרנסיונל הוא באירה ריו, המכונה "הענק מגדת הנחל".
האצטדיון ממוקם ליד נחל "Guaíba" ומכיל 56,000 מושבים, מה שהופך אותו לאצטדיון הגדול ביותר בדרום ברזיל.
השנה המוצלחת ביותר של אינטרנסיונל הייתה , במהלכה זכתה הקבוצה בגביע ליברטדורס, ואף באליפות העולם לקבוצות 2006 לאחר ניצחון בגמר הטורניר על ברצלונה ביוקוהמה שביפן.
הקבוצה גם זכתה ב- ברקופה סודאמריקאנה, טורניר הסופר קאפ של דרום אמריקה וב-2008 בגביע סודאמריקנה שהוא הגביע השני בחשיבותו בדרום אמריקה.
ב-2009 זכה המועדון בגביע סורוגה בנק, ובכך הפך לראשון בדרום אמריקה שזכה בארבעת התארים שמארגנת כיום CONMEBOL (אך לא בגביעי עבר, בהם זכו קבוצות אחרות), מאז 2015 גם מועדון ריבר פלייט חולק עם אינטרנסיונל הישג זה.
אינטרנסיונל הוקמה בשנת 1909 על ידי קבוצת אנשים שהגיעו לפורטו אלגרה מסאו פאולו ורצו לשחק כדורגל, אך גרמיו, הקבוצה שכבר שכנה בעיר, סירבה לשלבם בקבוצה.
עקב כך, הם החליטו להקים את מועדון ספורט אינטרנסיונל.
בשנות המועדון הראשונות נבנתה בו קבוצה התקפית שכונתה "The Compressor Roll", וזכתה באליפות מדינת ריו גראנדה דו סול ("קמפאונטו גאושו") 9 פעמים רצופות, מ-1940 עד 1948.
במהלך מונדיאל 1950 זכתה הקבוצה לגאווה כאשר באצטדיונה דאז, האקליפטוס, נערכו המשחקים בין נבחרות ו ובין מקסיקו ל.
בשנות ה-50 התפתח המועדון - מה שבא לידי ביטוי בניצחון המפתיע על נבחרת צ'ילה בתוצאה 1-2. מאוחר יותר היא הפתיעה שנית, לאחר שניצחה בתוצאה הגבוהה 1-7 את .
בשנת 1957 נכתב המנון הקבוצה על ידי נלסון סילבה, ונקרא "Celeiro de Ases".
ב-6 באפריל 1969 אינטרנסיונל עזבה את אצטדיון האקליפטוס וחנכה את הביירה ריו, הכולל 56,000 מושבים.
בעונת 1971 השתתפה הקבוצה לראשונה בליגת העל הברזילאית, וסיימה במקום החמישי.
בעונת 1975 היא זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
עונתה הגדולה ביותר של הקבוצה בליגה הברזילאית הייתה 1978/79, במהלכה היא זכתה באליפות ללא אף הפסד.
היא השיגה בעונה זו 15 ניצחונות ו-7 תוצאות תיקו.
בשנת 1992 זכתה אינטרנסיונל בפעם הראשונה והיחידה שלה עד כה בגביע הברזילאי.
בעונת זכתה הקבוצה בגביע העולם לקבוצות 2006 שנערך בעיר יוקוהמה שביפן.
בחצי גמר הטורניר גברה הקבוצה על אל-אהלי המצרית בתוצאה 1-2, ובגמר ניצחה את זוכת ליגת האלופות ברצלונה 0-1.
לאורך השנים שלטה אינטרנסיונל בקמפנטו גאוצ'ו וזכתה בטורניר 45 פעמים, כאשר האחרונה הייתה בשנת 2016. הקבוצה נחשבת לחזקה ביותר באזורה.
אליפות ריו גראנדה דו סול: 45
הסופר קאפ הדרום אמריקאי: 2
מועדון מרקי היה מועדון מוזיקה מוביל בלונדון בין 1958 ל-1996. הוא כונה "המקום החשוב ביותר בהתפתחות המוזיקה הקלה באירופה" והיה למקום מפגש הן של יוצרים עם קהל והן בינם לבין עצמם.
לאחר 1996 עבר המועדון מספר גלגולים שבסופם נסגר.
המועדון נפתח ברחוב אוקספורד 165 בסוהו של לונדון בשנת 1958 על ידי הרולד פנדלטון (Harold Pendleton) כמועדון ג'אז ומוזיקת פולק (שנקראה אז בבריטניה "סקיפל"), בלוז ורית'ם אנד בלוז.
באותה שנה הביא פנדלטון לבריטניה את נגן הבלוז מאדי ווטרס, הייתה זו הפעם הראשונה בה שמע קהל בריטי בלוז מנוגן בגיטרה חשמלית בהופעה חיה.
ב-1962 הוקלט במועדון תקליט הבלוז הבריטי הראשון, "R&B from the Marquee" על ידי אלכסיס קורנר (Alexis Korner).
ב-12 ביולי 1962 ערכה בו להקת האבנים המתגלגלות את הופעתה הפומבית הראשונה.
שנות ה-60 וה-70: בלוז בריטי ורוק
בשנים אלה, שנות "לונדון החוגגת" (Swinging London), היה מועדון הבית ללהקות הרבות שצמחו בבירה הבריטית.
ב-1964 עבר המועדון לאולם גדול יותר ב-90 Wardour Street, בסוהו, אולם שהיה ביתו של המועדון במשך רוב תקופת פעילותו.
על הלהקות שהופיעו תדירות במקום נמנו הגדולות והחשובות ביותר כמו מנפרד מן, הקינקס, החיות, היארדבירדס (אריק קלפטון, ג'ף בק וג'ימי פייג'), לד זפלין, המי, המודי בלוז, קינג קרימזון (שהופעתם מ-1969 הונצחה בתקליט King Crimson Live at the Marquee), יס, ג'תרו טאל, ג'ימי הנדריקס וThe Jimi Hendrix Experience, קרים ופינק פלויד.
סוף שנות ה-70 ושנות ה-80: גל חדש, פאנק, הבי מטאל ופרוגרסיבי
בסוף שנות ה-70 שינה המועדון את פניו, בהתאמה ללהקות הצעירות של התקופה ולתנועות הפאנק (Punk) והגל החדש כג'וי דיוויז'ן, סקס פיסטולס, החונקים, פוליס, הקיור, דייר סטרייטס, ג'נסיס, דייוויד בואי וסמייל (על בסיסה הוקמה להקת קווין).
באמצע שנות ה-80 הפך המועדון למרכיב חשוב בצמיחת ההבי מטאל, הרוק הפרוגרסיבי והמטאל המתקדם הבריטיים עם להקות כדף לפרד, איירון מיידן, מריליון, AC/DC האוסטרלית ועוד.
בשנת 1988 התפטר מייסד המועדון פנדלטון מן ההנהלה.
במקביל עבר המועדון לדרך צ'רינג קרוס 105, עקב פינוי בלוק הבניינים שבו שכן לצורכי פיתוח עירוני.
המועדון המשיך לפעול בעיקר כמועדון הבי מטאל ומטאל מתקדם.
בשנת 1993 הקליטה במקום להקת המטאל המתקדם האמריקנית דרים ת'יאטר את תקליטה Live at the Marquee.
בשנת 1996 פונה המועדון שנית.
ב-2001 רכשו מספר יזמים מחובבי המועדון את הזכויות לשם ופתחו מועדון מרקי ברובע איזלינגטון, המקום נסגר כעבור שנתיים מחוסר כדאיות כלכלית.
המועדון נפתח שוב למשך 18 חודשים בכיכר לסטר, בלב לונדון.
ב-2007 נפתח שוב למשך כחצי שנה בקובנט גרדן ונסגר סופית.
במשך השנים נוצרה מסורת של להקות גדולות ומבוססות לפרסם ולהופיע במועדון תחת שם שונה, כביכול מדובר בלהקה אנונימית.
דבר זהותה האמיתית של הלהקה נמסר מפה לאוזן בקרב מעריציה.
כך הופיעה להקת מריליון תחת השמות Skyline Drifters ו-Lufthanser Air Terminal, להקת איירון מיידן הופיעה בשם A Fun Night With The Entire Population of Hackney, כמו כן הופיעו במועדון ב"סודיות" פרינס, מטאליקה וג'נסיס.
מועדון כדורסל גני תקווה היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מגני תקווה, המתמודדת במסגרת הליגה הלאומית בכדורסל נשים ומארחת ב"מרכז לידר".
הקבוצה הוקמה בשנת 2009 והתבססה בעיקר על שחקניות וותיקות.
בתום עונתה הראשונה העפילה מהליגה הארצית לליגה הלאומית.
בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגת העל לאחר ניצחון 1-2 בסדרה מול קבוצת אליצור תל אביב.
בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה את העונה במקום הרביעי בטבלה ונעצרה ברבע גמר הפלייאוף מול קבוצת מכבי בנות אשדוד, שזכתה לבסוף באליפות.
בתחילת עונת 2012/13 שונה שם המועדון ל"מועדון כדורסל גני תקווה", בעקבות הפסקת התמיכה הכספית מצד עיריית קריית אונו, תייצג הקבוצה את היישוב גני תקווה בלבד ותשתתף במסגרת הליגה הלאומית.
מועדון כלבים , הידוע במספר מדינות גם כ"מועצת כלבים" , הוא גוף לענייני כלבים הדואג להרבעה, תצוגות וקידום גזע כלבים אחד או יותר.
'כל מועדוני הכלבים' מתייחס גם ל'כל מועדוני הגזע' – 'כל' מתייחס לכל גזעי הכלבים שהמועדון החליט לפתח, ו'גזע' מתייחס לכלבים גזעיים בלבד, לא כולל כלבים בני כלאיים וכלבים מעורבים.
ארגון המטפל בגזע אחד בלבד נקרא חוג גזע.
מועדוני כלבים מתחזקים את תקני הגזע, מתעדים אילנות יוחסין, מפרסמים את החוקים לתצוגת התאמה ומסמיכים שופטים.
לעיתים קרובות הם משמשים כמרשמות, שהן רשימות של כלבים גזעיים בוגרים ורשימות של המלטות או גורים שנולדו להורים גזעיים.
מועדון גזע שמנהל את כל ההיבטים האלה של גזעי הכלבים מתיימר לייצג, במישרין או בעקיפין, את הגופים החברים בו.
כיום מועדוני כלבים מתמחים בכלבי עבודה או בתצוגות התאמה.
כיום, מועדונים לכלבים מעורבים מתבססים ולפעמים מסווגים כמועדוני כלבים.
מנגד, מטרת המקורית של מועדוני הכלבים הייתה להרבות לעשות תצוגות התאמה לכלבים גזעיים פשוטים, וזוהי נשארה ההגדרה המקובלת הנפוצה ביותר למועדוני כלבים.
מועדוני כלבים מפורסמים כמו מועדון הכלבים, מועדון הכלבים האמריקאי, מועדון הכלבים המאוחד, ומועדון הכלבים היבשתי מציעים כל אחד אירועי כלבים ותוכניות אימונים לא פחות משירותי רישום כלבים.
באמצע המאה ה-19, בעלות על כלבי הרבעה בררנית הייתה נפוצה בין העשירים באירופה.
מועדוני כלבים נוצרו מתוך הצורך ליצור סדר בתערוכות הכלבים התחרותיות הציבוריות.
תערוכת הכלבים הראשונה באנגליה התקיימה בשנת 1859, והיא הייתה אירוע חברתי שהאריסטוקרטים האנגלים ארגנו על מנת לגייס כסף לצדקה.
פופולריותם גדלה ב14 השנים שלאחר מכן.
מתוך הכרה בצורך להקמת גוף שלטוני בעל סמכויות ענישה, חבר הפרלמנט סוואליס שירלי קיבץ קבוצת מגדלי כלבים ידועים יחד ומועדון הכלבים הוקם.
באפריל 1873 קבוצה קטנה של אנשים נפגשה בדירת 3 חדרים, פגישה שהובילה לתערוכה הראשונה של מועדון הכלבים שנה לאחר מכן בארמון הבדולח שבה השתתפו 975 מתחרים.
הפגישה הכללית הראשונה של מועדון הכלבים התקיימה במלון המערבי הגדול של ברמינגהאם בדצמבר 1874. באותה שנה, אחד מהצעדים הראשונים והחשובים של המועדון היה לפרסם ספר רבייה, שכלל את שושלות היוחסין של 4,027 כלבים שזכו בפרסים בתערוכות ב14 השנים הקודמות.
ב-1882, החברה המרכזית לכלבנות הצרפתית ומועדון הכלבים האיטלקי נוסדו, ושנתיים לאחר מכן נוסד מועדון הכלבים האמריקאי.
מועדון הכלבים המאוחד הוקם ב-1898. הפדרציה הבינלאומית לכלבנות הוקמה ב-1911, תחת חסותן של חברות הכלבים של אוסטריה, בלגיה, גרמניה, הולנד וצרפת.
חוקי מועדון הכלבים החדש קבעו שכל שושלת יוחסין צריכה להירשם יחד עם מועדון הכלבים שהשושלת חברה בו.
מועדוני כלבים פעלו כבית משפט לערעור, כך שיכלו לתקן עוולות, וחוסר יושר הפך לקשה ומסוכן כאחד.
הם הפכו בהצלחה את ספורט תערוכת הכלבים לפופולרי, וקידמו אותו ממקומות כמו ברים ובתים ציבוריים למקומות אופנתיים.
אנשים יכלו לקבל את שושלת היוחסין של כלבם ממועדוני הכלבים, שהיו קיימים במרשמות קבע.
למועדוני כלבים הייתה יותר השפעה על פיתוח גזעי כלבים יותר מכל גורם אחר שכן גיוון גזעי הכלבים המקורי הפך לפונקציה.
בדרך כלל, לאומות שיש להן קבוצות פעילות של מגדלי כלבים ואנשים שתרגלו את התחביב של הרבעת כלבים יש גם מועדוני כלבים לאומיים, שלעיתים קרובות מסופחות למדינה כזו או אחרת.
לרוב מועדוני הכלבים יש יחסי גומלין ביניהם ומועדון שנרשם במדינה אחת יכול להירשם מחדש במדינה אחרת אם הכלב מיובא.
הפדרציה הבינלאומית לכלבנות מייצגת מעל 80 מדינות וקשורה למועדוני כלבים גדולים ממדינות רבות.
אולי יש הסכמים או הבנות הדדיות בין חברי הפדרציה.
מועדוני הכלבים המקובלים הגדולים והנרחבים ביותר במדינות דוברות אנגלית הם:
איחוד הכלבנות של אפריקה הדרומית
איחוד מועדוני הכלבים הבינלאומי (גרמניה)
מועדון הכלבים האמריקאי (ארצות הברית)
מועדון הכלבים המאוחד (ארצות הברית)
מועדון כדורסל גני תקווה או בקיצור מ.כ.
גני תקווה (בעבר: מכבי גני תקווה, מועדון כדורסל הבקעה) היא קבוצת כדורסל ישראלית מגני תקווה, שהשתתפה בעבר בליגת העל וכיום משתתפת בליגה א'.
הקבוצה בעבר היוותה איחוד של מכבי גבעת שמואל, אליצור קריית אונו ומכבי גני תקווה, ונקראה מ.כ.
משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים ב"מרכז הספורט לידר ארנה" שבגני תקווה.
הקבוצה הוקמה כמכבי גני תקווה.
ב-2009 התאחדה יחד עם מכבי גבעת שמואל ועירוני קריית אונו לקבוצה אחת שתשחק החל מעונת 2009–2010 תחת השם מועדון כדורסל הבקעה.
הקבוצה עברה לשחק תחת השם מועדון כדורסל גני תקווה ונרשמה בליגה ב', ליגת הכדורסל החמישית והנמוכה ביותר בליגות הכדורסל בישראל.
מועדון סיירה הוא ארגון איכות סביבה שורשי בארצות הברית.
הוא נוסד ב-28 במאי 1892 בסן פרנסיסקו על ידי חוקר הטבע ואיש שימור הטבע והסביבה הסקוטי ג'ון מיור, שהיה נשיאו הראשון של הארגון.
המועדון הוא אחד מארגוני השימור הגדולים ביותר בעולם, ועוסק כיום בשידול של פוליטיקאים לקידום מדיניות ירוקה.
בין המטרות שמנסה המועדון לקדם: שימוש באנרגיה מתחדשת, מלחמה בהתחממות העולמית, והפסקת השימוש בפחם.
המועדון ידוע בכך שהוא תומך בפוליטיקאים הקרובים לדעותיו, ובמקרים רבים מבקשים מועמדים בבחירות המקומיות את תמיכתו במועמדותם.
הוא תומך בדרך כלל במועמדים ליברליים בבחירות.
למועדון סיירה מעל למיליון חברים בסניפים המפוזרים בכל רחבי ארצות הברית, ומועדון סיירה קנדה מסונף אליו.
המועדון מאורגן הן ברמה הארצית והן ברמה המקומית.
המועדון מחולק לסניפים גדולים המייצגים שטחים גאוגרפיים גדולים, שבחלקם עשרות אלפי חברים.
סניפים אלו מחולקים לקבוצות אזוריות, לקבוצות לנושאים מיוחדים, לוועדות ול"כוחות משימה".
בעוד פעילות רבה מתואמת ברמה המקומית, המועדון הוא ארגון מאוחד.
החלטות שהתקבלו ברמה הארצית עדיפות על החלטות מקומיות.
בנוסף לפעילות הפוליטית מארגן מועדון סיירה פעילויות נופש בטבע, והיה בעבר הארגון הבולט ביותר בתחום טיפוס הרים וטיפוס מצוקים בארצות הברית.
חברי מועדון סיירה היו חלוצים בפיתוח "המערכת העשרונית של יוסמיטי" של טיפוס, והיו אחראים במידה רבה להתפתחות המוקדמת של טיפוס סלעים.
חלק ניכר מפעילות זו התרחשה ברכס סיירה נבדה שעל שמו קרוי המועדון.
מועדון סיירה אינו קובע תקנים לטיפוס הרים, אך הוא מארגן מדי פעם לחברים קורסים לאזורי טבע בראשיתיים, טיולים, ומבצעי טיפוס הרים.
המשימה המוגדרת של מועדון סיירה היא: .
מועדון סיירה מנוהל בידי דירקטוריון שבו חברים 15 מתנדבים.
מדי שנה נבחרים חמישה חברי דירקטוריון לתקופה של שלוש שנים, וכל חברי המועדון זכאים להשתתף בבחירת חברי הדירקטוריון.
הנשיא נבחר מדי שנה על ידי הדירקטוריון מבין חבריו והוא מקבל מלגה קטנה.
המנהל הכללי אחראי לניהול הפעילות השוטפת של הארגון והוא מקבל משכורת מהארגון.
ב-20 בינואר 2010 הודיע המועדון שהמנהל הכללי החדש שלו הוא מייקל ברון (Michael Brune), לשעבר מרשת הפעולה למען יערות הגשם (Rainforest Action Network).
ברון החליף בתפקיד את קרל פופ (Carl Pope) שהמשיך בתפקיד היושב ראש עד שפרש בנובמבר 2011.
על מנת להצטרף למועדון נדרש כל חבר לתרום תרומה חודשית על פי בחירתו החל מסכום מינימלי.
נכון ל-2013 היו במועדון 1.4 מיליון חברים.
כל חברי המועדון משויכים לסניפים (בדרך כלל ברמת מדינה, למעט קליפורניה) ולקבוצות מקומיות.
במדינת קליפורניה יש 14 סניפים.
לטיפול בנושאים ספציפיים מוקמים יחידות, ועדות וכוחות משימה הפועלים ברמה הלאומית או המקומית.
מדיניויות נקבעות ברמה הרלוונטית, אבל לכל נושא יש למועדון מדיניות אחת בלבד.
בנוסף לחברים הפועלים במועדון כמתנדבים יש לארגון כ-500 מקבלי שכר.
מרביתם עובדים במטה הלאומי בסן פרנסיסקו, וחלקם עובדים במשרד השדולה בוושינגטון ובמספר משרדים אזוריים או ברמת מדינה.
כל החברים מקבלים את כתב העת המגזין סיירה, דו-ירחון מהודר המתאר את פעולות המועדון ושם דגש על נושאים שונים בתחום איכות הסביבה.
כל סניף מדפיס עלון חדשות או לוח זמנים של פעילויות, וכך נוהגות גם קבוצות מקומיות רבות.
למועדון סיירה יש גם תוכנית רדיו שבועית בת חצי שעה המכונה רדיו מועדון סיירה.
בין המשתתפים בשלב התכנון המוקדם היו האמן ויליאם קיית (William Keith; 1911-1838), הגאולוג ג'וזף לה קונטה (1901-1823) והאיכתיולוג דייוויד סטאר ג'ורדן (David Starr Jordan; 1931-1851).
במאי 1892 עזרה קבוצה של פרופסורים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומאוניברסיטת סטנפורד למיור ולעורך הדין וורן אולני (Warren Olney) לייסד את הארגון החדש שהתבסס כמודל על הארגון הוותיק יותר, מועדון הרי האפלצ'ים שפעל במזרח ארצות הברית.
182 החברים הראשונים שהצטרפו לאמנת מועדון סיירה בחרו במיור לנשיא הארגון, משרה בה החזיק עד מותו ב-1914.
בין המטרות הראשונות של המועדון היו לכונן את הפארקים הלאומיים: גליישר והר ריינייר, לשכנע את בית הנבחרים של קליפורניה להעניק את עמק יוסמיטי לממשל הפדרלי של ארצות הברית, ולהציל את עצי הסקוויה שעל חופי קליפורניה.
מיור נלווה לנשיא תאודור רוזוולט בסיורו ביוסמיטי ב-1903, ושנתיים אחר כך העביר בית הנבחרים של קליפורניה את עמק יוסמיטי ואת חורשת מריפוסה (Mariposa Grove) לממשל הפדרלי.
בעשור הראשון של המאה ה-20 היה מועדון סיירה מעורב במחלוקת המפורסמת שנתגלעה בין שומרי איכות הסביבה לבין אלו שתמכו בניהול משאבי הסביבה לגבי הקמת מאגר הץ' הצ'י.
העיר סן פרנסיסקו סבלה במשך שנים משירות גרוע שניתן על ידי חברת מים בבעלות פרטית שדרשה מחירים גבוהים.
ראש העיר ג'יימס פילן שאף להקים חברת מים בבעלות העירייה.
הוא החיה תוכנית ישנה לסכור את עמק הץ' הצ'י.
הקש ששבר את גב הגמל היה הכישלון של חברת המים הפרטית לספק מספיק מים על מנת להילחם בשריפות שהחריבו את רוב העיר בעקבות רעידת האדמה בסן פרנסיסקו (1906).
גיפורד פינצ'ו, שעמד בראשות שירות היערות של ארצות הברית שניהל אז את הפארקים הלאומיים, תמך בהקמת סכר הץ' הצ'י.
מיור עתר לידידו הנשיא רוזוולט, שלא יכול היה להתחייב כנגד הסכר, בהתחשב בפופולריות של רעיון הסכר בקרב תושבי סן פרנסיסקו (במשאל עם שנערך ב-1908 היה רוב מכריע, מעל ל-85%, בעד הסכר וחברת מים עירונית).
מיור ועורך הדין ויליאם אדוארד קולבי (William Edward Colby 1964-1875) החלו במערכת תעמולה כנגד הסכר כשהם זוכים לתמיכה של שומרי איכות הסביבה ממזרח המדינה.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית של 1912 נבחר וודרו וילסון, בין השאר הודות לתמיכה מסיבית של תושבי סן פרנסיסקו שזכו לתומך בדרישתם בבית הלבן.
החוק להקמת סכר הץ' הצ'י עבר בקונגרס ב-1913, ובכך הפסיד מועדון סיירה בפעם הראשונה במאבק חשוב.
כפעולת תגמול תמך המועדון ביצירת שירות הפארקים הלאומיים ב-1916, שהוציאה מידי שירות היערות את הפיקוח על הפארקים.
כמנהל הראשון של השירות החדש נבחר סטיבן מאתר (Stephen Tyng Mather; 1930-1867), חבר המועדון משיקגו וממתנגדי סכר הץ' הצ'י.
במהלך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 פעל מועדון סיירה בעיקר כארגון שהעניק שירותי נופש ושירותים חברתיים לחברי המועדון, ארגן טיולים בטבע, שיפר שבילי הליכה, ובנה בקתות נופש בהרי הסיירה נבדה.
פעילות שתדלנית כללה מאמץ ממושך להרחיב את הפארק הלאומי סקוויה (מטרה שהושגה ב-1926) ועבודה שנמשכה שלושה עשורים להגן ולשמר את הפארק הלאומי קינגס קניון (הוקם ב-1940).
ההיסטוריון סטיבן פוקס ציין "בשנות ה-30 היו מרבית שלושת אלפים חברי המועדון רפובליקנים בגיל העמידה".
הניו דיל גרם לרבים משומרי איכות הסביבה להצטרף לדמוקרטים, ורבים מהדמוקרטים הצטרפו לשורות שומרי איכות הסביבה.
בין המנהיגים שהחיו מחדש את מועדון סיירה לאחר מלחמת העולם השנייה היו עורכי הדין ריצ'רד לאונרד (Richard Manning Leonard; 1993-1908) ובסטור רובינזון (Bestor Robinson; 1987-1898), צלם הטבע אנסל אדמס ודייוויד ברואר (David Brower; 2000-1912), לעתיד מנכ"ל המועדון.
ב-1950 היו במועדון סיירה כ-7,000 חברים, מרביתם בחוף המערבי.
באותה שנה הוקם הסניף האטלנטי של הארגון, הסניף הראשון מחוץ לגבולות קליפורניה.
דירקטוריון פעיל שהורכב ממתנדבים הפעיל את הארגון, כשהוא נעזר בצוות פקידים מצומצם.
ברואר מונה למנכ"ל הראשון ב-1952, והמועדון החל להשיג את ארגוני שימור הסביבה הגדולים דוגמת חברת אודובון הלאומית (National Audubon Society), הפדרציה הלאומית לחיות הבר (National Wildlife Federation), חברת אזורי הטבע הבראשיתי (The Wilderness Society) וליגת אייזק וולטון (Izaak Walton League) שהפעילו סגל מקצועי במשך שנים רבות.
בשנות ה-50 זכה מועדון סיירה לתהודה לאומית במאבקו כנגד צמד הסכרים המתוכננים על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית על הנהר גרין, היובל העיקרי של חלקו העליון של נהר הקולורדו: בפארק אקו (Echo Park) ובהר ספליט (Split Mountain).
שני הסכרים היו עתידים להציף יותר מ-180 קילומטרים של קניונים באזור המונומנט הלאומי דינוזאור (Dinosaur National Monument) במדינת יוטה המוגן על ידי הממשל הפדרלי על פי החלטת נשיא ארצות הברית.
ברואר הוביל את המאבק כשהוא נסמך על תמיכתם של ארגוני שימור הסביבה האחרים.
הרקע של ברואר בעולם הדפוס הוכח כמכריע.
בעזרת של המו"ל אלפרד קנופף (Alfred Abraham Knopf, Jr.
2009-1918), הבעלים של הוצאת קנופף (כיום בבעלות רנדום האוס) ותומך נלהב בשימור הטבע, יצא לאור במהירות הספר "זהו דינוזאור" (This Is Dinosaur), שנערך על ידי הסופר וולאס סטגנר (Wallace Earle Stegner; 1993-1909) ובו פרקים שנכתבו על ידי ברואר, קנופף ואחרים ותמונות מהאתר.
בעקבות פעילותם של שתדלני מועדון סיירה הוסר אתר פארק אקו מחוק מיזם אגירת מי נהר הקולורדו כפי שאושר ב-1956. ניצחונו של מועדון סיירה במאבק נגד סכר פארק אקו גרם להכפלת מספר החברים במועדון.
עם זאת, ההסרה הושגה תוך הסכמה של לשכת הטיוב שלא לבנות שני סכרים אלו בתנאי שתוכל להקים את הסכרים האחרים המוצעים במסגרת המיזם, בנקיק פליימינג (Flaming Gorge Dam) ובקניון גלן מבלי שתהיה התנגדות לסכרים אלו.
בפועל תמכו ברואר ומועדון סיירה בהרחבת הסכר בקניון גלן על מנת להוסיף למאגר את המים שהיו אמורים להיות מאחורי הסכר בפארק אקו.
הדבר היחיד ממנו חששו שוחרי איכות הסביבה לגבי סכר קניון גלן היה שגובה פני המים במאגר המתוכנן אמור היה להציף את המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' (Rainbow Bridge National Monument).
ברואר שלא טייל בקניון גלן קודם להסכם הפשרה, התחרט אחרי שביקר במקום כשעבודות הקמת הסכר כבר עמדו להסתיים ותיאר זאת "כשגיאה הגרועה ביותר של הקריירה שלי" ו"החטא הגדול ביותר שביצעתי".
החל מ-1949 ארגן המועדון יחד עם חברת אזורי הבר כנסים הדו-שנתיים בשם "כנס אזורי הטבע הבראשיתי" (Wilderness Conference) שהיו כוח מניע חשוב במסע התעמולה שהוביל לחקיקת חוק אזורי הטבע הבראשיתי (Wilderness Act) ב-1964.
ספרי מתנה מהודרים אלו שהודפסו באמצעות חטיבת ספרי מועדון סיירה, הכירו לציבור נרחב את מועדון סיירה.
בארבע השנים הראשונות נמכרו כ-50,000 עותקים והמכירות עלו על 10 מיליון דולר.
ברואר החל להדפיס שני כותרים חדשים בפורמט של ספרי מתנה כל שנה, אבל לא כולם זכו להצלחה של "שימור העולם".
אף שהספרים היו הצלחה בכך שהביאו את מועדון סיירה ואת נושא שימור אזורי הבר לידיעת הציבור האמריקני, הם גרמו הפסד כספי לארגון, כ-60,000 דולר מדי שנה לאחר 1964. הניהול הכספי של הארגון הפך לנושא למחלוקת בין הדירקטוריון של הארגון לבין ברואר.
דירקטוריון הארגון נקט אמצעי זהירות כנגד צעד כזה כשהקים את "קרן מועדון סיירה" כארגון מסוג (c)(3) ב-1960 לשם קבלת מענקים ותרומות לפעילות חינוך ופעולות שאינן קשורות בשתדלנות.
הפעילות הציבורית הנוכחית של מועדון סיירה היא כנגד השימוש בפחם משום היותו מזהם ובגלל פליטת גזי החממה.
למרות הצלחת המועדון בעצירת התוכניות לסכור את הגרנד קניון והמעבר ממעמד של ארגון במעמד 501(c)(3) למעמד 501(c)(4) שמשמעו שתרומות שניתנות למועדון אינן פטורות ממס, גברה המתיחות בין הדירקטוריון לבין ברואר על דרך טיפולו בכספי המועדון.
הגירעון השנתי של המועדון צמח מ-100,000 דולר ב-1967 ו-1968 לכ-200,000 דולר ב-1969. עימות נוסף התרחש בנוגע למדיניות של המועדון כלפי תחנת הכוח הגרעינית שחברת החשמל והגז הפסיפית (Pacific Gas and Electric בראשי תיבות PG&E) תכננה לבנות בקניון דיאבלו בסמוך לעיר סן לואיס אוביספו בקליפורניה.
בתגובה להעתקת תחנת הכוח מהאתר בחולות ניפומו (Nipomo Dunes) שבו הייתה פגיעה בסביבה לקניון דיאבלו, הצביע הדירקטוריון לתמוך בתוכנית של PG&E להקמת התחנה באתר זה.
אנסל אדמס והנשיא ריצ'רד לאונרד, שניים מידידיו הקרובים ביותר בדירקטוריון הובילו את ההתנגדות לברואר, כשהם מאשימים אותו בפזיזות בטיפול בכספי המועדון ובאי-ציות להחלטות הדירקטוריון וקראו לפיטוריו כמנהל כללי.
בסופו של דבר התפייס ברואר עם המועדון ונבחר כחבר דירקטוריון לתקופה שבין 1983 ל-1988 ושוב בין 1995 ל-2000, שבה התפטר על רקע חילוקי דעות על דרכו של המועדון, כמה חודשים לפני מותו.
השנים בהן נוהל המועדון על ידי מקלוסקי
מועדון סיירה תמך לראשונה במועמדות לנשיאות ב-1984 שהודיע על תמיכתו בניסיון של וולטר מונדייל שנכשל להדיח את רונלד רייגן.
מקלוסקי התפטר מתפקיד המנהל הכללי ב-1985 לאחר ששירת בתפקיד 16.5 שנים (תקופה זהה לתקופה שבה ניהל ברואר את הארגון), וקיבל את התואר יושב ראש, כשהוא הפך לאסטרטג הבכיר של המועדון והקדיש את זמנו למדיניות שימור במקום לתכנון תקציב ומנהל שוטף.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 הקימו קבוצה של כ-2,000 חברים במועדון ארגון פנימי המכונה "הסייראנים של ג'ון מיור" (John Muir Sierrans בראשי תיבות JMS) שנועד לקדם שינויים בעמדות המועדון.
הם תבעו לקבוע מדיניות שתדרוש שלא יורשה בכלל לחטוב עצים באדמות הציבוריות, וכמה שנים אחר-כך לדרוש להוציא מכלל שימוש את סכר קניון גלן.
JMS הצליח לשנות את עמדת המועדון בשני נושאים אלו.
בספטמבר 2005 ערך מועדון סיירה את הכנס "פסגת סיירה" (Sierra Summit) הראשונה בסן פרנסיסקו.
קרוב ל-1,000 מתנדבים מכל רחבי ארצות הברית, שנבחרו על ידי הסניפים והקבוצות שלהם שימשו צירים לכנס; בכנס השתתפו גם חברים שלא נבחרו כצירים.
במסגרת הכנס נערכו סמינרים והוצגו תערוכות בנושאי איכות הסביבה העכשוויים והוצגו טכניקות לאקטיביזם יעיל יותר.
נואמים בולטים בכנס היו אל גור, ביל מאהר, רוברט קנדי ג'וניור ואריאנה הפינגטון.
ב-2008 תמך מועדון סיירה במועמדותו של הסנאטור ברק אובמה לתפקיד נשיא ארצות הברית, על בסיס "הישגיו הבולטים בתמיכה באוויר נקי, ההגנה על אזורי הביצות, ובאנרגיה נקייה".
בינואר 2013 הודיע מייקל ברון, המנהל הכללי שמועדון סיירה ישתתף באופן רשמי לראשונה מאז שהוקם ארגון לפני 120 שנים במרי אזרחי כחלק מהמחאה הנמשכת הקוראת לממשל נשיא אובמה לדחות את בניית צינור הנפט מחולות הזפת של קנדה המכונה Keystone XL.
כשהוא מצהיר "אנו צופים כיצד מול עינינו הולך ומתפתח משבר עולמי, ולעמוד מהצד ולתת לו להתרחש – אף שאנו יודעים כיצד לעצור אותו – יהיה בלתי מצפוני".
ב-13 בפברואר 2013 נעצר מייקל ברון יחד עם עוד 48 איש, שכללו את ג'וליאן בונד (Julian Bond) מנהיג זכויות האזרח, ואת ג'יימס הנסן (James Hansen) מדען האקלים של נאס"א.
בבחירות של 2016 תמך מועדון סיירה במועמדותה של הילרי קלינטון.
המועדון מתנגד חריף למדיניות של הנשיא דונלד טראמפ, וקורא למרי אזרחי כנגד פעולותיו.
ב-1901 ארגן וילאם קולבי את הסיור הראשון של מועדון סיירה לעמק יוסמיטי.
את הסיורים השנתיים שנמשכו בתחילה ארבעה שבועות וכונו "טיולים גבוהים" (High Trips) הובילו מטפסי הרים מנוסים (כמה מהם חברי דירקטוריון של מועדון סיירה).
בסיורים רבים תועדו לראשונה טיפוס על פסגות שונות בהרי סיירה נבדה.
חברי מועדון סיירה היו מטפסי מצוקים נלהבים והיו חלוצים בענף ספורט זה.
ב-1911 נוסד הסניף הראשון, אנג'לס, והוא החל מיד לארגן סיורים מקומיים להרים המקיפים את לוס אנג'לס וברחבי המערב.
במלחמת העולם השנייה הצטרפו רבים מהמדריכים של מועדון סיירה לדיוויזיה ההררית העשירית, כשהם מביאים למאמץ המלחמתי את מומחיותם בטיפוס הרים.
בהם היה גם דייוויד ברואר שניהל את תוכנית הטיולים הגבוהים מ-1947 עד 1954, כאשר שירת כרב-סרן במילואים.
הטיולים הגבוהים שבהם השתתפו למעלה ממאה מטיילים ואנשי צוות פינו כיום את מקומם לסיורים רבים קטנים יותר המתנהלים ברחבי ארצות הברית ומחוץ לה.
תוכנית הסיורים הלאומית כוללת מאות סיורים, מרביתם נמשכים בין ארבעה לעשרה ימים.
הסניפים המקומיים והקבוצות יוזמים אלפי סיורים קצרים יותר באזורם ומעבר לו (בדרך כלל סיורים רגליים בחיק הטבע, אבל גם רכיבה על אופניים, סקי למרחקים וכולי).
עבור ילדים מקבוצות המגיעות מהערים הגדולות המכירים רק את הנוף האורבני חושפים הסיורים לראשונה את אזורי הבר.
למועדון סיירה יש מדיניויות רשמיות בנושאי שימור רבים.
המועדון מקבץ אותן ל-17 קטגוריות: חקלאות, ביוטכנולוגיה, אנרגיה, צדק סביבתי, ניהול יערות ואזורי הבר, נושאים גלובליים, סוגיות פוליטיות וממשלתיות, ניהול קרקעות, סוגיות צבאיות, סוגיות גרעיניות, אוקיינוסים, זיהום וניהול פסולת, זהירות מונעת, תחבורה, מדיניויות אורבניות ושימוש בקרקע, משאבי מים ושימור חיות הבר.
כמה מחברי מועדון סיירה האיצו במועדון להפגין עמדה אמיצה יותר בתמיכה בהגנה על היערות הלאומיים של ארצות הברית ואדמות ציבור אחרות שבבעלות הממשל הפדרלי.
לדוגמה, ב-2002 נמתחה ביקורת על ההצטרפות של המועדון ל"חברת אזורי בר" בהסכמה לפשרה שאפשרה כריתת עצים בגבעות השחורות של דקוטה הדרומית.
מועדון סיירה מתנגד לבניית כורים גרעיניים המבוססים על ביקוע גרעיני, עד שסיכוני הבטיחות שבטבע הטכנולוגיה יטופלו באמצעות מדיניות שימור פוליטית ויוקמו סוכנויות פיקוח לאכוף מדיניות זו.
מדיניות מועדון סיירה כלפי מקורות אנרגיה שהתקבלה ב-2006 ועברה שינוי בפעם האחרונה ב-2011 מתעלמת משאלת היחס להיתוך גרעיני.
התנגדות מוקדמת להיתוך, בשל האפשרות שתהליך יגרום לפליטת טריטיום - איזוטופ של מימן - לא נבחנה מחדש מאז 1986.
לדברי מועדון סיירה תחנות כוח הפועלות על פחם הן אחד ממקורות האנרגיה הגדולים ביותר והמלוכלכים ביותר של האומה האמריקנית, סיבה מרכזית למחלות במערכת הנשימה, והן אחראיות למעל ל-40% מפליטת פחמן דו-חמצני.
לטענת המועדון קיימות חלופות זמינות לפחם.
דו"ח ביוזמת מועדון סיירה שיצא לאור ב-2009 הגיע למסקנה שהעלויות הכרוכות בכריית פחם באזור אפלצ'יה שבצפון מזרח ארצות הברית גדולות פי חמישה מהתועלות הכלכלית לאזור.
לסיכום טען הדו"ח שלטובתם עדיף לתושבים באזורי כריית הפחם לחדול מהתלות הכלכלית בפחם.
מועדון סיירה ממליץ על השקעה באנרגיית רוח, באנרגיה סולארית ובסוגי אחרים של אנרגיה מתחדשת, כמו גם שינוי מבני בשוק האנרגיה שיעדיף חדשנות, יצירה של משרות ירוקות והתייעלות אנרגטית.
אחת המטרות ההיסטוריות של מועדון סיירה הייתה התנגדות לסכרים שחברי המועדון העריכו שהם מיותרים.
בתחילת המאה ה-20 נאבק הארגון כנגד סכירת והצפת עמק הץ' הצ'י בפארק הלאומי יוסמיטי.
למרות שתדלנות זו אישר הקונגרס את בניית סכר אושונסי (O'Shaughnessy Dam) על נהר הטואולומי (Tuolumne River).
מועדון סיירה ממשיך לפעול לסילוק הסכר, כשהוא טוען שניתן לענות על צורכי המים של סן פרנסיסקו באמצעות תכנון מחודש של מאגר דון פדרו במורד הנהר.
מועדון סיירה ממליץ על הוצאה משימוש של סכר קניון גלן וייבוש אגם פאוול שמאחוריו.
המועדון תומך בסילוק, פירוק והוצאה משימוש של סכרים רבים נוספים, כולל ארבעה סכרים גדולים על מורד הנהר סנייק במזרח מדינת וושינגטון.
ביוני 2006 הודיע מועדון סיירה על הקמת הברית הכחולה-ירוקה יחד עם האיגוד המקצועי של פועלי הפלדה (United Steelworkers), האיגוד המקצועי הגדול ביותר של עובדי תעשייה בצפון-אמריקה.
מטרת השותפות לקדם אג'נדה של מדיניות ציבורית משותפת המיישבת בין הצורך של העובדים בקבלת משרות טובות ושמירה עליהן, והצורך של האנושות בסביבה נקייה יותר ובעולם בטוח יותר.
כמה מהמבקרים של מועדון סיירה טוענים שעמדות המועדון לגבי הגבלת הילודה ומאמצי כמה מחברי המועדון להגביל את ההגירה הם המשך של תנועת האאוגניקה.
ב-1969 הדפיס מועדון סיירה את ספרו של פול ארליך (Paul Ralph Ehrlich, נולד 1932), "פצצת האוכלוסין" (The Population Bomb), שבו כתב שגידול האוכלוסין אחראי לפגיעה בסביבה והמליץ על אמצעי כפייה כדי לצמצם גידול זה.
כמה מהמבקרים טענו שהספר ניחן ב"ממד גזעני" במסורת של תנועת האאוגניקה, וכי הספר "חזר על מרבית קינות ירמיהו של הנרי פיירפילד אוסבורן (Henry Fairfield Osborn; 1935-1837)".
ג'ון טנטון (John Tanton), היושב ראש לשעבר של ועדת האוכלוסין הלאומית של מועדון סיירה והנשיא לשעבר של העמותה "אפס גידול אוכלוסין" (Zero Population Growth), ייסד ב-1978 את הארגון פדרציה למען רפורמה בהגירה לאמריקה (Federation for American Immigration Reform בראשי תיבות FAIR) הפועל להקטנה משמעותית של ההגירה החוקית והבלתי-חוקית לארצות הברית.
במהלך שנות ה-80 ניסו כמה חברים במועדון סיירה, כולל אן ארליך (Anne Howland Ehrlich, נולדה ב-1933), אשתו של פול ארליך ושותפתו לספרים על התפוצצות אוכלוסין, לגרור את המועדון לשדה המוקשים של ההגירה לארצות הברית.
עמדת המועדון הייתה שהתפוצצות אוכלוסין היא גורם משמעותי בפגיעה בסביבה.
בהתאם, תמך המועדון בייצוב ובהפחתת האוכלוסייה בארצות הברית ובעולם.
כמה חברים טענו שבפועל לא ניתן לייצב את האוכלוסייה בארצות הברית, כל שכן להפחיתה ברמות ההגירה דאז לארצות הברית.
הם דחקו במועדון לתמוך בהפחתת ההגירה.
המועדון התייחס בעבר לסוגיית "ההגירה ההמונית" וב-1988 הצהירו ועדת האוכלוסין וועדת תיאום השימור של הארגון שיש להגביל את ההגירה לארצות הברית, על מנת להשיג ייצוב של האוכלוסייה.
חברים אחרים במועדון חשבו כי נושא ההגירה רחוק מדי מהמשימה המרכזית של הארגון - הטיפול באיכות הסביבה – והביעו חשש שמעורבות בנושא תפגום ביכולת הפוליטית של הארגון לפעול למען מטרותיו האחרות.
ב-1996 קיבל דירקטוריון הארגון דעות אלו והצביע בעד החלטה שקבעה שמועדון סיירה יהיה מעתה נייטרלי בסוגיות ההגירה.
החברים שתמכו בצמצום ההגירה ניסו להפוך החלטה זו באמצעות הסעיף בחוק עזר של מועדון סיירה המאפשר משאל עם.
קבוצה זו התארגנה בשם "SUSPS",, שם שבמקורו היה ראשי תיבות של "סייראנים למען ייצוב אוכלוסיית ארצות הברית" ("Sierrans for U.S.
Population Stabilization"), פירוש שם זה נאסר לשימוש לאחר שהמועדון התנגד לשימוש בשם "סייראנים" (Sierrans - כלומר חברי מועדון סיירה) המוגן כסימן מסחר רשום של המועדון.
קבוצת SUSPS ובעלי בריתה הצליחו להשיג את מספר החתימות הנדרש על מנת לצרף את הנושא לבחירות הפנימיות במועדון באביב 1998. תוצאת המשאל בין חברי המועדון הייתה תמיכה בהחלטת הדירקטוריון שהמועדון לא ינקוט עמדה בנושא ההגירה ביחס של שלושה לשניים.
המחלוקת צפה על פני השטח שוב כאשר קבוצה של שלושה מתומכי צמצום ההגירה היו מועמדים לבחירות לדירקטוריון ב-2004, בניסיון להטות את עמדת המועדון מנייטרליות בנושא ההגירה, ולהשיב את העמדה הקודמת בנושא.
קבוצות מחוץ למועדון, דוגמת המרכז המשפטי לדרום העני ו־MoveOn, התערבו בבחירות.
מתוך שלושת המועמדים, שניים (פרנק מוריס ודייוויד פימנטל) היו חברי דירקטוריון הקבוצה המתנגדת להגירה "הברית המגוונת לאמריקה בת-קיימא" (Diversity Alliance for a Sustainable America) ושניים (פרנק מוריס וריצ'רד לם) היו חברי דירקטוריון או חברי צוות הייעוץ של "הפדרציה למען רפורמה בהגירה לאמריקה" (Federation for American Immigration Reform בראשי תיבות FAIR).
שניהם גם החזיקו בעמדות ניהול בתוך ה־NAACP.
מועמד רביעי, מוריס דיס מ"המרכז המשפטי לדרום העני" הוקיע את מועמדותם כניסיון "השתלטות עוינת" על ידי "פעילים מתנגדי הגירה רדיקליים".
תומכי צמצום ההגירה זכו בבחירות ב-3% מקולות הבוחרים והמחלוקת שככה.
מדי שנה, מחלק מועדון סיירה סדרת פרסים ברמה לאומית.
פרס מועדון סיירה על שם ג'ון מיור (Sierra Club John Muir Award) – הפרס החשוב ביותר
פרס מועדון סיירה על שם ויליאם קולבי (Sierra Club William E.
Colby Award) – פרס חשוב נוסף
פרס אדגר ואיבורן (Edgar Wayburn Award) – מוענק על שירות יוצא דופן לסביבה בידי אדם או ממשלה
פרס דייוויד ברואר (David R.
Brower Award) – מוענק על כתבה עיתונאית בולטת בתחום הסביבה
פרס אנסל אדמס עבור צילום שימור (Ansel Adams Award for Conservation Photography) – מוענק על מצוינות בתחום צילום שימור טבע
קרן מועדון סיירה (Sierra Club Foundation) – נוסדה ב-1960 על ידי דייוויד ברואר.
זו היא קרן צדקה הפועלת למען הסביבה המוגדרת לצורכי מיסוי כארגון מסוג 501(c)(3) ולכן תרומות לה מזכות בהחזרי מס.
מועדון סיירה קנדה (Sierra Club Canada) – המועדון פעיל מ-1963. הארגון הוא כיום חברה עצמאית בעלת מבנה לאומי משלה וסניפים מקומיים ברחבי קנדה הפועלת בסוגיות של זיהום הסביבה, מגוון ביולוגי, אנרגיה וקיימות.
Earthjustice – ב-1971 הקימו עורכי דין מתנדבים שעבדו עם מועדון סיירה את "קרן ההגנה המשפטית של מועדון סיירה" היה זה ארגון נפרד שהשתמש בשם מועדון סיירה תחת רישיון מהמועדון.
הארגון שינה את שמו ל-Earthjustice ב-1997.
קואליציית הסטודנטים סיירה (Sierra Student Coalition בראשי תיבות SSC) – זרוע של מועדון סיירה המופעלת בידי סטודנטים.
הארגון נוסד ב-1991 בידי אדם ורבך (Adam Werbach).
הארגון טוען כי עם 14,000 חברים רשומים הוא קבוצת הסטודנטים הגדולה ביותר העוסקת בנושאי סביבה.
קרן חינוך הבוחרים של מועדון סיירה (Sierra Club Voter Education Fund) – מוגדר לצורכי מיסוי כארגון מסוג 527 (527 group) שהיה פעיל בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 באמצעות פרסומות בטלוויזיה על עמדותיהם של המועמדים של המפלגות הגדולות בנושא סביבה.
באמצעות מערכת חינוך הבוחר לנושאי סביבה (בראשי תיבות EVEC) ניסה המועדון לגייס מתנדבים להתקשר בטלפון, לבקר בבתי הבוחרים ולכתוב מכתבים על מנת להדגיש סוגיות אלו במערכת הבחירות.
ספרי מועדון סיירה (Sierra Club Books) – הוצאה לאור המתמחה בספרים על נושאי סביבה, מאמרים המלווים בצילומים על אזורי הבר, מדריכי טבע ונושאים קשורים.
ההוצאה מדפיסה את לוחות השנה של מועדון סיירה, רב מכר תמידי, ובו צילומים מטובי צלמי הטבע כדוגמת גאלן ראוול (Galen Avery Rowell ; 2002-1940).
וכן את ספריית ג'ון מיור, הכוללת רבים מספריו של מייסד הארגון.
קורס הסיור באזורי הבר (Wilderness Travel Course) – קורס בסיסי בטיפוס הרים המועבר על ידי מדריכי מועדון סיירה.
שקמו את הץ' הצ'י (Restore Hetch Hetchy) – ארגון שנוסד על ידי מועדון סיירה לתמוך בשיקום עמק הץ' הצ'י.
נאדי א-דוחייל א-ריאדי הוא מועדון כדורגל קטרי מהעיר דוחה המשחק בליגת העל הקטרית.
המועדון מקיים את משחקיו הביתיים באצטדיון עבדאללה בן חליפה המכיל 12,000 מקומות.
המועדון נוסד כ"אל-שורטה דוחה" ובשנת שינה את שמו ל"לחוויאה".
לאחר שהצליח להעמיד את התקציב הגבוה ביותר בקטר, הצטרף לליגת המשנה בקטר וכעבור עונה אחת העפיל לליגת העל.
כבר בעונת הבכורה של המועדון בליגה, זכה באליפות הראשונה בתולדותיו.
ב-7 במרץ 2012 המועדון קיים את המשחק הראשון שלו במסגרת אסיאתית נגד אל-אהלי, בו ניצחה לחוויאה 0–1 משער של נאם טאה-היי.
מאז שהמועדון עלה לליגת העל, הוא זכה בכל העונות באליפות פרט לשתי עונות (בסך הכל זכה המועדון בארבע אליפויות).
בשנת 2017 התאחד המועדון עם מועדון הספורט אל-ג'ייש והוקם מועדון הספורט "א-דוחייל", ששימר את כל המאפיינים של "לחוויאה".
מועדון מטפסים או מועדון אלפיני הוא התאגדות של קבוצת אנשים שחולקים עניין משותף בטיפוס הרים, המועדון מבצע פעילויות לרווחתם של מטפסי ההרים כגון הקמת בקתות הרים, הדרכה, והתכנסויות משותפות לשיתוף מידע ודעות.
מועדון המטפסים הראשון הוקם בלונדון בשנת 1857.
מועדון המטפסים הגדול ביותר בעולם כיום הוא מועדון המטפסים הגרמני המונה קרוב למליון חברים.
מועדון סיירה קנדה הוא ארגון איכות סביבה בקנדה.
מועדון סיירה קנדה הוקם ב-1963 כאשר חברי התנועה לאיכות הסביבה מקולומביה הבריטית התקשרו עם מועדון סיירה בארצות הברית (רבים מחברים אלו בלטו אחר-כך בהקמת ארגון גרינפיס).
מועדון סיירה קנדה הפך לארגון כלל-קנדי ב-1989, וקם רשמית כארגון קנדי ב-1992.
נכון ל-2010 רשומים בארגון כ-10,000 חברים ותומכים.
המשרד הראשי של הארגון שוכן באוטווה.
מועדון סיירה קנדה מנוהל על ידי מועצת מנהלים בת ארבעה עשר חברים, הנבחרים במושב הכללי השנתי.
מועדון סיירה קנדה מחולק לארבעה אזורים: אטלנטי, אונטריו, פרריה וקוויבק ובנוסף תנועת הנוער של המועדון (Sierra Youth Coalition / Coalition Jeunesse Sierra).
לתנועה יש משרדים באדמונטון, הליפקס, מונטריאול, טורונטו, ונקובר וויקטוריה.
בנוסף כולל המועדון כמה קבוצות מקומיות הפועלות בעיקר ברמה העירונית.
מועדון סיירה קנדה הוא שותף לקרן מועדון סיירה קנדה (Sierra Club Canada Foundation) וקרן מועדון סיירה קולומביה הבריטית (British Columbia Foundation).
קואליציית הנוער סיירה (Sierra Youth Coalition) היא תנועת הנוער של מועדון סיירה קנדה.
מועדון סיירה קנדה הוא חבר עיקרי ברשת הסביבתית הקנדית (Canadian Environmental Network), ארגון גג של תנועות למען הסביבה בקנדה.
מועדון סיירה קנדה פועל בחמישה תחומים:
ההתחממות העולמית (Climate Change) – המועדון פועל ברמת הלאומית והמקומית להפחית את פליטת גזי החממה ולקדם שימוש באנרגיה מתחדשת.
פעילות מקומית (Grassroots Action) – כל שלושה חברים ומעלה יכולים ליצור קבוצה שתפעל למען פרויקט שימור מסוים בתמיכה של ההנהלה האזורית של המועדון.
בריאות ורווחה (Health & Wellbeing) – הארגון מאמין שבריאות האדם קשורה ישירות לבריאות כדור הארץ: מים טהורים, אוקיינוסים נקיים ומרחבי טבע הכוללים מגוון עשיר של בעלי חיים וצמחים.
הארגון מעודד נופש פעיל באתרי טבע.
קיימות (Sustainability) – קרן מועדון סיירה קנדה פועלת ברמה המקומית והלאומית לקדם דרך חיים המבוססת על קיימות.
חיות הבר ומרחבי הטבע (Wildlife & Natural Spaces) – המועדון פועל בשיתוף פעולה עם חברים, בני ברית וקהילות לשמר ולהגן על חיות הבר ושטחי הטבע.
מועדון ספורט 25 באפריל הוא מועדון ספורט בצפון קוריאה מהעיר פיונגיאנג, הידוע בעיקר בקבוצות הכדורגל שלו לגברים ולנשים.
המועדון שייך לצבא העם; כל חברי המועדון (נשים וגברים) נחשבים לקצינים של הצבא.
בדומה למה שהיה נהוג במועדון צסק"א בתקופת ברית המועצות.
המועדון הוקם ביולי 1949, כמועדון ספורט ובית ספר מרכזי לאימון (중앙체육강습소체육단),.
קבוצת הכדורגל לגברים משחקת בליגת הכדורגל המובילה בצפון קוריאה, והיא המוצלחת ביותר במדינה, עם זכייה ב-19 אליפויות לאומיות.
אצטדיון הבית הוא אצטדיון יאנגאקדו ואצטדיון 1 במאי לאירוח תחרויות בינלאומיות.
בשנת 2015, קבוצת ה-25 באפריל השיגה הישג נדיר, כשגם קבוצת הגברים וגם קבוצת הנשים זכו באליפויות הלאומיות במקביל באותה העונה וביום הסמלי.
היריבה העיקרית של מועדון ה-25 באפריל היא קבוצת אמנוקגאנג ששייך למשרד לביטחון העם, כך היריבות המקצועית בין הצבא למשרד ביטחון העם (שקיימת ללא קשר לכדורגל) עוברת גם למגרשי הספורט.
ישנה יריבות גם עם קבוצת פיונגיאנג סיטי (או "מועדון ספורט פיונגיאנג"), כחלק מ"הדרבי של פיונגיאנג".
מועדון כדוריד באר שבע (או מ.כ.
באר שבע) הוא מועדון כדוריד ישראלי מהעיר באר שבע, המתמודד בליגת העל בכדוריד.
המועדון הוקם בשנת 2003 כמסגרת חוגים לילדים ונוער על ידי רוני טסלר (שהוא אלוף ישראל לשעבר בהתעמלות קרקע) ובתמיכת עיריית באר שבע בראשותו של יעקב טרנר, לאחר שכמה עשרות שנים לא הייתה מסגרת כדוריד בעיר באר שבע.
אולם, קבוצת הבוגרים של המועדון הוקמה ב-2010 בעזרת אבירן שדה שהיה שחקן בקבוצת הנוער של המועדון מספר שנים והמאמן הראשון של קבוצת הבוגרים.
בתחילה שיחקה הקבוצה על מגרש אספלט כשרק הוקמה והתחילה את דרכה בליגה השלישית, והמדריכים הראשונים היו סטודנטים, ברובם מאזור המרכז, שהגיעו לבאר שבע ללמוד באוניברסיטה והדריכו ילדים בזמנם הפנוי.
לאחר שמחלקת הנוער הוציאה מספר ילדים לנבחרות הנוער, שם המועדון נבנה ברחבי העיר כמועדון העיקרי לכדוריד וצעירים נמשכו לשחק בו.
הקבוצה שיחקה 3 עונות בליגה השלישית (הליגה הארצית בכדוריד), כאשר כל השחקנים היו חובבנים שהגיעו לשחק בזמנם הפנוי.
ב-2016 זכתה קבוצת נערים ט' של המועדון באליפות המדינה לשכבת הגיל, וחלק משחקנים אלו היוו את השלד של הבוגרים, ושנה לאחר מכן עלתה הקבוצה לליגה הלאומית.
אז עברה הקבוצה לשחק באולם האוניברסיטה באוניברסיטת בן-גוריון, ולאחר מכן עברה לשחק באולם הקונכייה המשמש גם את קבוצת הכדורסל של העיר ומכיל 3,000 מקומות.
בעונת 2017/2018 הוחלט על ידי העירייה והיו"ר להעמיד תקציב לעליית ליגה, אחרי כישלון לעלות בעונות הקודמות, ובסיום העונה עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגת העל בכדוריד.
הקבוצה אף הצליחה להישאר בליגה בעונת 2018/2019, עונתה הראשונה בליגה הבכירה בישראל, כאשר במהלך העונה עברה לשחק באולם רמות החדש בשכונת רמות בבאר שבע.
הקבוצה מפעילה בית ספר לכדוריד בבאר שבע ובנוסף קבוצות נערים ונוער.
מועדון כדורגל עירוני אור יהודה, או בקיצור מ.כ.
אור יהודה, היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אור יהודה.
בגלגולה הקודם נקראה הקבוצה "הפועל אור יהודה".
הקבוצה מארחת באצטדיון נעמן באור יהודה.
הקבוצה החלה במשחקי ידידות עוד בשנת 1949. בשנת 1952 נרשמה לליגה ג' על ידי משה נעמן.
בעונת 1958–1959 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה ב'.
בסיום עונת 1975–1976 העפילה הקבוצה לליגה א'.
הקבוצה החזיקה מעמד ארבע עונות ובסופן ירדה לליגה ב' מהמקום ה-13. בעונת 1984–1985 העפילה שוב לליגה א'.
הפעם החזיקה מעמד חמש עונות וירדה בסיום עונת 1989–1990 לליגה ב'.
בסיום עונת 1992-1993 שבה הקבוצה לליגה א לאחר 3 שנות היעדרות בה היא שיחקה עד עונת 1998-1999. הקבוצה השתתפה בהמשך השנים בליגות הנמוכות עד שחדלה מלהתקיים בשנת 2004, עקב גירעון תקציבי עמוק.
הקבוצה נוסדה בשנת 2005, לאחר שהמועדון הקודם שייצג את העיר, הפועל אור יהודה, התפרק שנה קודם לכן.
בעונתה הראשונה בליגה ג' מחוז תל אביב סיימה הקבוצה במקום השני, במרחק נקודה מהמוליכה – שיכון ותיקים רמת גן.
בסיום עונת 2006–2007 העפילה הקבוצה לליגה ב' מהמקום הראשון.
בעונת 2011–2012, סיימה במקום השני בליגה ב' דרום.
בעונת 2016–2017 סיימה במקום השני וכשלה במשחקי המבחן כשהפסידה לבית"ר כפר סבא.
בעונת 2017–2018 כשלה בפעם השנייה במשחקי המבחן, כשהפסידה להפועל מחנה יהודה.
בעונת 2018–2019 סיימה במקום הראשון במאזן דומה לשמשון תל אביב ונקבע משחק מכריע באצטדיון הברפלד.
הקבוצה ניצחה בבעיטות הכרעה מ-11 מטר (לאחר תיקו 1-1 בתום 120 דקות) ועלתה לליגה א'.
בעונת 2021/2022 ירדה הקבוצה לליגה ג' ובכך השלימה ירידה כפולה בשנתיים.
בעונת 2022/2023 נרשמה הקבוצה לליגה ג' מרכז והייתה אמורה לשחק במשחק הראשון מול בני יצ'אלאל רחובות, אך לא הופיעה למשחק ונקנסה על ידי ההתאחדות.
בבית הדין הודיעה קבוצת הבוגרים על הפסקת פעילות.
מועדון מכסחי המפלצות היא סדרת טלוויזיה קנדית-צרפתית בהנפשה ממוחשבת, מסוגת מדע בדיוני, קומדיה, אקשן והרפתקאות, שהופקה על ידי Marathon Media ו-Image Entertainment Corporation.
הסדרה עוקבת אחר ארבעה ילדים שפועלים בהצלת העיר שלהם מפלישת זרים.
לסדרה הופקו 2 עונות ו-52 פרקים באורך 22 דקות.
היא שודרה לראשונה באירופה החל מ-2 ביוני 2008 עד 14 בנובמבר 2009 בערוץ ג'טיקס.
בקנדה הסדרה שודרה בערוץ YTV ובצרפת בערוץ Gulli.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי החל משנת 2008 עד 2009 בערוץ ג'טיקס.
הסדרה עוקבת אחר ארבעה ילדים, קאתי, כריס, דן וסאם, אשר נמצאים בארגון סודי בשם "מועדון מכסחי המפלצות".
באמצעות הארגון הם מונעים מפלישת זרים להיכנס לעיר שלהם, סינגלטאון, ושולחים אותם לרשויות גלקטיות.