tomron87/hebrew-wikipedia-sentences-corpus huggingface dataset:
אחד מהמקורות העיקריים של תאוריית קשר בנוגע לסכנות כביכול של רשתות דור 5 הוא תעמולה רוסית, שהופצה על ידי ערוץ החדשות הבינלאומי Russia Today החל ממאי 2019 במסווה של ידיעות חדשותיות, כחלק ממסע תעמולה שמטרתו לערער את יציבות המשטרים במערב.
באביב 2019 היה ניסיון לאסור התקנת תשתית ל-5G במספר קנטונים בשווייץ, אבל הניסיון לא צלח עקב היעדר סמכויות של הרשויות המקומיות.
בישראל, ב-2020 הרב אמנון יצחק העלה סרטונים תחת השם "חדשות וירוס TV" בהם הוא מביע תמיכה בתאוריה המקשרת בין ה-5G ומגפת הקורונה, טען כי מטרת פיזור אנטנות מהדור החמישי היא איכון של אזרחים וכי החיסונים מכילים ביו-שבבים.
תאוריית קשר נוספת טוענת כי אנטנות מהדור החמישי הן למעשה נשק, שנועד לפגוע בציבור.
התאוריה טוענת כי תדר הקרינה של 5G זהה לנשק אל-הרג הגורם לכאב.
בנוסף, הטענה היא שפריסת האנטנות היא טכנולוגיה צבאית הכוללת מכ"ם, שנועדה למעקב נגד אזרחים במסווה של עמודי תאורת לד.
חמישה כוכבים (בספרדית Las Estrellas) היא טלנובלה ארגנטינאית שנוצרה על ידי pol-ka עבור רשת eltrece.
בסדרה משתתפות השחקניות סלסטה סיד, מרסלה קלוסטרבואר, נטליה פרס, ויולטה אורטיזבראה וחוסטינה בוטוס.
למריו אסטרז'ה נולדו חמש בנות משלוש נשים שונות: וירחיניה ופלורנסיה מנישואיו הראשונים, קרלה ולוסיה מנישואיו השניים, ובת חמישית בשם מירנדה, מרומן שניהל עם מזכירתו לשעבר.
אין אהבה גדולה בין האחיות או קשר קרוב, אך מותו של מריו מאלץ אותן לשהות בחדר אחד במעמד הקראת הצוואה.
כל רצונן הוא לקבל את הירושה וללכת לדרכן, אך אביהן הציב בפניהן תנאי לקבלת הירושה – עליהן לתפעל ולנהל מלון ישן שבבעלותו למשך שנה, יחד, או שלא יקבלו אגורה שחוקה אחת.
חמש הנשים נאלצות לשים את חייהן בצד כדי לקיים את צוואת אביהן, שמטרתו העיקרית הייתה למעשה לאחד ביניהן.
השהות יחד תאלץ את חמש האחיות ללמוד להסתדר זו עם זו, אך גם להבין מהם ערכיהם האמיתיים של משפחה ואהבה.
וירחיניה אסטרז'ה (סלסטה סיד) האחות הבכורה בת ה-32, עורכת דין טובת לב, אך חסרת ביטחון ונוחה לתמרון.
בעלה לשעבר איגנסיו מנצל את חולשותיה.
במהלך הסדרה היא מגלה סוד על אביה שמשנה את חייה.
היא מאוהבת בחבו אך מתביישת להגיד לו, בהמשך הם מתחתנים ונולדת להם בת.
לוסיה אסטרז'ה (מרסלה קלוסטרבואר) בת ה-30, אישה קרה ומחושבת.
נישואיה הראשונים לא צלחו ובירח הדבש שלה גילתה שבעלה בוגד בה, מה שהביא אותה להחלטה שהיא לא רוצה שום גבר או מערכת יחסים רצינית בחייה.
היא מתקשה להביע את רגשותיה האמיתיים.
כולם רואים בה אחות "רעה", אבל עמוק בפנים היא אדם טוב.
היא מפחדת להיות רגישה ושיבגדו בה ולכן מתקשה להראות את רגשותיה כלפי מריאנו.
בשלב מסוים השניים הופכים לזוג ובהמשך נולדות להם תאומות.
קלרה אסטרז'ה (נטלי פרז) בת ה-28, אחותה הצעירה של לוסיה.
היא אוהבת ליהנות והיא אדם טוב.
היא עשתה טעות בכך שנטשה את סבסטיאן, אהבת חייה בכנסייה, מחפשת משהו יותר טוב מידידות עם כמה מעובדי המלון אבל לא מצליחה.
היא הייתה מאוהבת רק בסבסטיאן, אותו נטשה לאחר שזה התחתן עם חברת הילדות שלו.
פלורנסיה אסטרז'ה (ויולטה אורטיזברה) בת ה-28, אחותה הצעירה של וירחיניה, סובלת מתסמונת טורט ומהירת חימה.
מרגישה חריגה במשפחה בגלל מחלתה ומתקשה להשיג עבודה וחברים.
כילדה היא סבלה מהצקות ודחייה.
מאוהבת בג'סמין, בהמשך הופכת לבת זוגה והן מאמצות ילדות.
מירנדה אסטרז'ה (חוסטינה בוטוס) בת ה-24, האחות הצעירה, בתם של מריו ומזכירתו קוקי.
בהתחלה תפקידה היה כמלווה והיא ידועה בשם "מיה" עבור לקוחותיה.
היא מסתירה סודות גדולים ומפחדת שיתגלו.
חביאר "חבו" ואלדס הוא השף של המלון (הוא קיבל את התפקיד להיות חבר של קרלה) והחבר הטוב ביותר של ג'סמין.
הוא היה נשוי לאמנדה ולהם בן משותף, סנטיאגו.
יש לו אישיות מרדנית והרפתקנית.
הוא התאהב בוירחיניה ביום הראשון שהוא פגש אותה בעקבות אביו.
איגנסיו בסיל קורדובה (רפאל פרו) הוא עורך דין בעל משרד משלו.
אף שהוא הוא לא נשוי לוירחיניה טוען שהוא בעלה.
הוא שקרן ומניפולטור המנסה כל הזמן לשלוט בחיי וירחיניה.
הוא זה ששידל את מירנדה לזנות.
בסדרה נראה גוסס אך לא ידוע אם זה מצבו או מדובר במצג שווא.
מריאנו מונטנגרו (לוסיאנו קסטרו) מגיע למלון בחיפושיו אחרי עבודה, מתאהב בלוסיה, שאיתה הוא יוצר את קשר יציב.
יש לו אישיות מצחיקה ואגוצנטרית.
חסמין דל ריו (חולייטה נאיר קאלבו) היא עוזרת המטבח של חבו וחברתו הטובה ביותר.
היא מאוהבת בפלור מהיום הראשון, אך לא יכולה להיות איתה.
אחרי שפלור השאירה את דני על המזבח, לפקפק במיניות שלה וברגשותיה כלפי יסמין.
לואיס לוצ'ו שמש (פדרו אלפונסו) הוא בן דודו של מריאנו, נעשה מנהל המלון, מתאהב בקלרה.
פדריקו אלקנטרה (ניקולס פרצ'נלה) הוא הברמן של המלון.
בהתחלה הוא מתאהב בלוסיה, אבל אחרי הופעתו של מריאנו הוא מתרחק ממנה.
הוא הופך ל"חבר" של קרלה (הוא מלווה אותה לאירועים שונים, מקשיב לה, מייעץ לה וכו').
כיום יש לו מערכת יחסים עם מירנדה.
דניאל "דני" (נסארנו קסרו) פוגש את פלור בתאונת דרכים והתאהב בה מהיום הראשון.
עושה כיף ורומנטי מאוד עם פלורנסיה.
לאונרדו לאו (ניקולאס ריירה) הוא פקיד הקבלה של המלון.
מנואל אייזגיר (גונזלו ולנזואלה) הוא עורך דין צ'יליאני שמגיע לבואנוס איירס.
בורח מבעיות כלכליות שהיו לו בארצו בגלל הימורים.
פוגש את מירנדה כמלווה ומתאהב בה.
הוא מסיים את עבודתו כעורך דין בבית מלון ומגלה אי סדרים גדולים וסודות של איגנסיו.
הוא חוזר לצ'ילה לאחר שמואשם ונכנס לכלא לשלוש שנים.
הוא עוזב את מירנדה בעזרת מכתב בו הוא משקר לה ואומר לה שהוא קיבל הצעת עבודה שלא יכל לסרב לה.
סבסטיאן לה ברון (אסקואיל רודריגז) הוא הפסיכולוג לשעבר של קרלה.
הוא נשוי לנדיה, אבל יש לו רצון לחזור לקלרה.
מילגרוס\לילה לוליטה (ונסה גונזלס) נמשכת לחבו, מסתירה סודות אפלים שיתגלו.
הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר עומר אדם.
אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים פליי רקורדס.
האלבום כולו מכיל 5 שירים אשר יצאו כסינגלים מתוכו.
ב-5 ביוני 2019 הכריז אדם על מופע בפארק הירקון לראשונה אשר יתקיים ב-17 ביולי, במקביל חשף אדם שיוציא בימים הקרובים 5 סינגלים במיוחד למופע.
5 טבעות זהב הוא שעשועון טלוויזיה.
הוא נמכר ל־13 מדינות ומשודר בישראל החל מאוקטובר 2019.
השעשועון מבוסס על תוכנית המשחק ההולנדית 5 טבעות זהב (במקור 5 Gold Rings).
השעשועון מורכב מחמישה שלבי משחק ושלב גמר.
במשחק משחקים בכל פעם שני זוגות ולרשותם 5 טבעות.
במרכז האולפן יש מסך LED ענק עליו מוקרנות תמונות שמהוות את השאלות, ועל אחד מהצוותים (הזוגות) ללכת ולמקם את הטבעת במקום המתאים בתמונה על פי שאלה שיקבל.
(לדוגמה, יכולה להישאל שאלה כדוגמת "היכן נמצאת המדינה אירלנד?", בזמן שמוצגת מפה על הלוח, ועל המשתתף למקם את הטבעת במקום שבו הוא חושב שהמדינה נמצאת).
על־פי החוקים, די שפיקסל אחד בלבד מהאזור הנכון יהיה בתוך שטח הטבעת כדי שהתשובה תיחשב נכונה.
אם התשובה נכונה, הזוג מכניס לקופה שלו את סכום הכסף של אותו השלב ועובר לשלב הבא.
אם התשובה אינה נכונה, מאבד הזוג את אחת הטבעות ועליו לנסות ולענות שוב על השאלה.
ברגע שהזוג איבד את כל 5 הטבעות הוא מפסיק את המשחק, אלא אם הוא הצליח לעבור בהצלחה את כל 5 השלבים ואין לו לאן להתקדם יותר במשחק.
לרשותו של כל זוג יש גם שני גלגלי הצלה של "החלף שאלה".
ככל שמתקדמים בשלבים, סכום הכסף עולה, אך גם קוטר הטבעות קטן.
אל שלב הגמר מגיעים שני הזוגות, כל אחד עם הקופה אותה צבר.
הזוג שצבר יותר כסף מקבל לידיו טבעת גדולה ואת הזכות לשלוט בהחלטה מי יענה על השאלה; הזוג שצבר פחות כסף מקבל לידיו טבעת קטנה.
אם יש תיקו, שני הזוגות מקבלים טבעות בגודל זהה, וההחלטה למי תהיה שליטה מתקבלת בהטלת מטבע.
על המסך מוקרנת שאלה קשה במיוחד, ועל הזוג בעל השליטה לבחור אם לענות בעצמם או לתת לזוג השני לענות.
אם הזוג שנבחר לענות על השאלה עונה נכון, הם זוכים בקופה שצברו והזוג השני מפסיד את כל כספו.
אם הם לא עונים נכון, הם מפסידים את כל הקופה והזוג השני זוכה בקופה שצבר.
הפורמט המקורי של השעשועון הוא בהולנד, ומאז נמכר ל־13 מדינות נוספות, ביניהן ישראל.
(בעברית: 5 כוכבים) הוא סינגל שהוקלט על הראפר האמריקאי יו גוטי, מתוך האלבום, Live from the Kitchen.
השיר יצא לאור ב-20 במאי 2009, כסינגל מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים פולו גראונד מיוזיק וג'יי רקורדס.
השיר הגיע למקום ה-19 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
השיר נכתב על ידי יו גוטי לבדו והופק על ידי הוט רוד.
ב-4 במאי 2016, שבע שנים לאחר צאתו המקורית, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה.
השיר זכה לקידום רב ב-MTV, MTV2 וב-BET, תוך שהושמע ברדיו פעמים רבות.
בשבוע בכורתו, הגיע השיר למקום ה-79 במצעד הבילבורד הוט 100.
(בעברית: חמישה כוכבים רמיקס) כמה חודשים לאחר צאתו המקורית של השיר, הוציאה יו גוטי גרסת נוספת שלו, שיצאה על ידי חברות התקליטים פולו גראונד מיוזיק וג'יי רקורדס כסינגל שיווקי מתוך האלבום, Live from the Kitchen.
בגרסה המחודשת התארחו גוצ'י מיין, טרינה וניקי מינאז'.
גרסת הרמיקס המחודשת של השיר, נכללה באלבום Live from the Kitchen, כרצועה ה-11 בו.
5D Chess with Multiverse Time Travel (בתרגום לעברית: שחמט בחמישה ממדים עם מסע בזמן בין יקומים) הוא משחק וידאו ווריאצית שחמט משנת 2020 שפותח על ידי הסטודיו האמריקאי Thunkspace ויצא עבור מערכות ההפעלה Microsoft Windows, macOS ולינוקס.
המכניקה המרכזית של המשחק, מסע בזמן בין-יקומי, מאפשרת לכלים לזוז קדימה ואחורה בזמן ולעבור בין צירי זמן שונים באופן דומה לאופן שבו הם עוברים בין השורות והטורים של לוח השחמט הרגיל.
המשחק התקבל בצורה חיובית בקרב המבקרים וזכה לשבחים על עיצובו המורכב והאלגנטי.
בשחמט בחמישה ממדים, כל משחק מתחיל עם סידור הכלים הרגיל בלוח השחמט.
ככל שהמשחק מתקדם ניתן להעביר כלים לגרסת עבר של הלוח, בהתאם לכללים ספציפיים.
כדי למנוע פרדוקסים הקשורים למסע בזמן, החזרת כלים אחורה בזמן לא משנה את העבר "המקורי" אלא גורמת ליצירת ציר זמן חדש או "יקום מקביל", שהלוח בו זהה לחלוטין ללוח של גרסת העבר, מלבד ההוספה של הכלי שחזר אחורה בזמן המקום המתאים.
ניתן לשלוח כלים גם בין צירי הזמן השונים הללו, וכאשר הם עוברים בין צירי הזמן, הכלים יכולים לעבור לעבר, ההווה או העתיד של אותו ציר הזמן.
בכל פעם שציר זמן חדש נוצר מתנועה של כלי בין זמנים שונים בלוח, על השחקן לבצע מהלך בכל אחד מצירי הזמן הקיימים, למשל אם ישנם 3 צירי זמן נפרדים, כל תור יהיה מורכב משלושה מהלכים, כל אחד מהם בציר זמן נפרד.
המשחק מסתיים כאשר מספר המהלכים החוקיים העומדים לרשות שחקן מסוים נמוך ממספר צירי הזמנים, ובמקרה זה אותו שחקן מפסיד.
באופן כללי, ככל שחלפו יותר מהלכים כך המשחק מסתבך יותר בגלל יצירת לוחות הזמנים החדשים.
כללי התנועה של הכלים מבוססים על חוקי השחמט הסטנדרטיים, כאשר הזמן עצמו וצירי הזמן השונים הם צירים נוספים של תנועה, כמו שורות וטורים.
לדוגמה, צריח יכול לזוז מספר כלשהו של ריבועים לאורך ציר אחד, כך ששחקן יכול לשלוח את הצריח למקומו הנוכחי, אך כל מספר תורות בעבר, תוך שימוש בזמן כציר תנועה.
הרצים מתקדמים בשני צירים בו זמנית, כך שאפשר למשל להזיז רץ שלושה ריבועים אנכית ושלושה תורות אל העבר.
פרשים מתקדמים בשני ריבועים על ציר אחד ואחד על ציר אחר - לדוגמה, פרש עשוי לעבור לכל ריבוע צמוד למיקומו הנוכחי (מרחק של ריבוע אחד), אבל בציר זמן שמרחקו מציר הזמן המקורי של הפרש הוא שני צירים (מרחק של שניים).
מלכים יכולים לזוז למרחק של ריבוע אחד בכל מספר של צירים.
לדוגמה, מהלך תקין של מלך עשוי להיות תזוזה של ריבוע אחד בציר האופקי לציר זמן שכן תוך כדי חזרה של תור אחד לעבר.
מלכות יכולות להתקדם מספר שווה של ריבועים בכל מספר של צירים.
מהלך חוקי עבור מלכה יכול להיות תזוזה של 4 ריבועים אנכית, 4 אופקית, לתוך ציר זמן שנמצא במרחק של 4 צירי זמן, תוך תזוזה בחזרה לארבעה תורות בעבר של אותו ציר הזמן.
רגלים יכולים לנוע דרך הזמן וצירי זמן שונים בתנאים מסוימים.
בנוסף לששת כלי השחמט הסטנדרטיים, המשחק כולל כלי שחמט אגדתיים משלו, הכוללים בין השאר את החד קרן והדרקון (שיכולים לזוז מספר ריבועים כלשהו בשלושה או ארבעה ממדים בו זמנית, בהתאמה) והנסיכה (שזזה כמו מלכה אך מוגבלת לשני ממדי תנועה לכל היותר).
ניתן להשתמש בחלקים אלה בסידורי לוח חלופיים, שכן בנוסף למשחקים על לוחות 8 × 8 רגילים, המשחק תומך גם במשחקים על לוחות בגדלים של 4 × 4, 5 × 5, 6 × 6 ו-7 × 7. בנוסף, המשחק מכיל חידות שחמט.
ניתן לשחק את המשחק ברשת מול שחקנים אחרים או במצב לא מקוון נגד בינה מלאכותית.
המשחק הושק ב-22 ביולי 2020 בסטים.
הוא פותח על ידי קונור פיטרסן ו-Thunkspace.
פיטרסן אמר שהוא נהנה מווריאציות שחמט כמו שחמט תלת־ממדי וחשב על הרעיון של שימוש בזמן בתור מימד נוסף לתנועה של כלים.
לדבריו, "משם ניסיתי לפתור כל בעיה או פרדוקס שמצאתי".
נתן גרייסון, מבקר של Kotaku, כינה את המשחק "אלגנטי להפליא למה שהוא".
ארן קאהלר, מחברת ChessBase, ציין כי אף על פי שהמשחק התנהל היטב והוא גרסה מהנה לשחמט, הבינה המלאכותית שאפשר לשחק נגדה לא הייתה טובה במיוחד.
מבקר של Digitally Downloaded ציין כי בשל המורכבות הגוברת של המשחק ככל שהתורים מתקדמים, הוא מציג "באר אפשרויות בלתי מוגבלת".
כריסטופר ליווינגסטון מ- PC Gamer כינה את המשחק "מכופף מחשבה".
יעקב ארון מה-New Scientist כתב שהמשחק "אינו מתאים לבעלי לב חלש" וש"המשחק קשה ברמה שממיסה את המוח".
רב-האמן היקארו נקמורה שיחק את המשחק כשהופיע ב-VENN באוגוסט 2020.
5 הוא אלבום אוסף של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן.
הוא פורסם ב-12 במאי 2015, על ידי אטלנטיק רקורדס.
האלבום מרכז בתוכו את חמשת המיני-אלבומים שיצאו בראשית הקריירה שלו.
5feet4 הוא אלבום הבכורה של זמרת הרוק הישראלית תמר אייזנמן.
את האלבום הוציאה לאור בשנת 2005 חברת התקליטים התו השמיני בפורמט תקליטור.
במרוצת השנים הועלה לפלטפורמות הזרמות המוזיקה השונות, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק.
רק לרצועה אחת, "Too Tough", מתוך הארבע עשרה הופק וידאו קליפ.
5 בספטמבר הוא סרט דרמה היסטורי משנת 2024, שנכתב ובוים על ידי טים פלבאום.
בסרט מככבים פיטר סארסגארד, ג'ון מגארו, בן צ'פלין וליאוני בנש.
העלילה עוסקת בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן מנקודת מבטם של צוות ABC ספורט, שתיעד את האירועים בשידור חי.
הסרט מתאר את האירועים הטרגיים שאירעו במהלך אולימפיאדת מינכן, שבה נרצחו 11 ספורטאים ישראלים על ידי ארגון הטרור "ספטמבר השחור".
העלילה מתמקדת בעבודת הצוות של ABC ספורט, אשר סיקר את המשבר ותיעד את ההתרחשויות בזמן אמת.
ג'פרי מייסון (ג'ון מגארו) – מנהל חדר הבקרה במינכן
מרווין באדר (בן צ'פלין) – ראש המבצע של ABC ספורט
מריאן גבהרדט (ליאוני בנש) – מתרגמת בעלת ידע בגרמנית ובעברית
בנוסף, מופיעים ג'ים מקיי, פיטר ג'נינגס, דן שילון ונסים קיוויתי בקטעי ארכיון מתוך תוכנית Wide World of Sports.
הסרט עושה שימוש נרחב בחומרי ארכיון של ABC, הכוללים את סיקורם מאולימפיאדת מינכן והמשבר במהלכה.
הבמאי טים פלבאום וצוותו השקיעו חודשים במחקר מעמיק של האירועים, והפיקו שחזור מדויק של מתקני השידור בהם השתמש צוות ABC בזמן המשבר.
אולפני פרמאונט רכשו את זכויות ההפצה של הסרט.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-29 באוגוסט 2024, במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה.
בהמשך, הוקרן בבתי קולנוע בארצות הברית בהפצה מוגבלת החל מ-13 בדצמבר 2024, וצפוי להתרחב להפצה רחבה ב-17 בינואר 2025.
הסרט הוא בין הסרטים שצוינו כי הם עוסקים בישראל בצורה אוהדת ושיצאו במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הוא הוקרן בפסטיבל הקולנוע היהודי בירושלים ובפסטיבל הסרטים בחיפה.
הסרט זכה לשבחים מצד מבקרים.
באתר Rotten Tomatoes זכה לדירוג של 90% מתוך 92 ביקורות, עם ציון ממוצע של 8.1/10. הביקורות ציינו לטובה את הדרך שבה הסרט מציג את המורכבויות והמאבקים האנושיים בתיעוד חדשותי של משבר עולמי.
באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 77 מתוך 100, המבוסס על 23 ביקורות, עם ציון כולל של "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
כמה מבקרים ראו בסרט "תעמולה ציונית" ואחרים התמקדו בכך שהוא מתעלם מההקשר הפלסטיני.
קופוניוס מונה לנציב הראשון של השלטון הרומי בפרובינציית יהודה
יהודה בן חזקיה התחיל מרד נגד מפקד אוכלוסין
יוחנן בן זבדי, אחד משנים-עשר השליחים של ישו (נפטר ב-100)
קלאופטרה סלנה השנייה, מלכה מצרית מבית תלמי ששלטה בקירנאיקה ובלוב (תאריך משוער; נולדה ב-40 לפנה"ס)
נֻעמאן השלישי, מלך אל-חירה (ממלכה ערבית על הגבול שבין מסופוטמיה לחצי האי ערב) מודח על ידי האימפריה הסאסאנית, ובכך נפתחת הדרך למוסלמים לפלוש לסהר הפורה.
הקמת כנסייה במקום בו עומדת היום קתדרלת סנט פול.
בודיקיאה מנהיגה מרד נגד הקיסרות הרומית באנגליה, שורפת את לונדון
הבשורה על-פי מתי (בברית החדשה) נכתבה, על פי החוקרים, בין שנה זו לשנת 65
כנראה זמן כתיבת איגרת פטרוס הראשונה (בברית החדשה) על ידי פאולוס ("שאול התרסי")
פסטוס מחליף את אנטוניוס פליקס כנציב יהודה (כיהן עד 62)
הקיסר נירון מארגן משחקי ספורט ברומא - "נירוניאה"
הבודהיזם מגיע לסין באמצעות דרך המשי
רעידת אדמה מחריבה את הייראפוליס
60 (במילים: שישים) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 59 ולפני 61. בספרות יווניות הוא מיוצג על ידי האות קסי.
60 הוא גם מספר פריק במיוחד ומספר מושלם אוניטרי.
בבבל העתיקה שימש 60 כבסיס הספירה, בסיס שנקרא בסיס סקסגסימלי.
החבורה הלא פתירה הקטנה ביותר, היא חבורת התמורות הזוגיות A5 שסדרה 60.
60 הוא מספר הרשאד בבסיס עשרוני.
60 הוא המספר האטומי של נאודימיום.
השעה מחולקת לשישים דקות וכל דקה מחולקת לשישים שניות.
שישים מסמל חוזק צבאי בתנ"ך.
ספר דברים מציין שבחבל ארגוב היו "שישים עיר חומה גבוהה דלתיים ובריח".
בשיר השירים מצוין "הנה מיטתו שלשלמה שישים גיבורים סביב לה מגיבורי ישראל".
בהלכות כשרות, איסורים רבים, כגון: איסור בשר בחלב, דבר מה טמא אשר התערב בדבר טהור, ועוד, מתבטלים ביחס של 1:60 מכיוון שבשיעור זה קבעו הפוסקים אין טעמו של האיסור נרגש בדבר המותר.
שישים הוא הגיל בו נקרא האדם זקן לפי הנכתב במסכת אבות פ"ה משנה כ"א "בן שישים לזקנה".
על פי הגמרא במסכת מועד קטן, עונש כרת הוא מיתה לפני גיל שישים.
בשל כך, ערך רב יוסף סעודה כאשר הגיע לגיל שישים, כדי להודות לה' על שניצל ממיתת כרת.
גמרא זו היא מקור למנהג לערוך סעודת כרת בגיל שישים.
60 הוא קידומת החיוג הבינלאומי של מלזיה.
זוג נשוי שישים שנה חוגג את חתונת היהלום.
משחק הוקי קרח נמשך 60 דקות.
60 דקות היא תוכנית טלוויזיה חוקרת ומגזין חדשות שמשודרת בארצות הברית בערוץ "CBS News" מאז 1968. התוכנית נוצרה על ידי המפיק הוותיק דון יוהיט, ששימש בה בסגנון של שדר-חוקר.
במשך רוב שנות שידורה הייתה התוכנית בראש רשימת התוכניות הנצפות ביותר בארצות הברית, וזכתה במספר רב של פרסים במהלך השנים.
התוכנית נחשבת בעיני רבים לתוכנית הטלוויזיה החוקרת המובילה בארצות הברית.
ההשראה לתוכנית הגיעה מתוכנית החדשות הקנדית "לשעה הזו יש שבעה ימים" (This Hour Has Seven Days), ששודרה מ-1964 עד 1966.
בראשיתה, 60 דקות הוקרנה כתוכנית דו-חודשית שהגישו הארי ריסונר ומייק וולאס, והחל מה-24 בספטמבר 1968, שודרה בימי שלישי בערב, מדי שבועיים.
דון יוהיט, שהפיק את חדשות הערב של CBS עם וולטר קרונקייט, שיבץ את ואלס כניגוד סטייליסטי לריסונר.
לפי דבריו של אחד מהיסטוריוני הסדרה, הרעיון של הפורמט היה להפוך את המנחים לשדרים, ושבתוכנית יככבו תמיד סיפורים בעלי עניין לאומי, אך במעורבות עיקרית של אדם אחד ש"נחקר" על ידי השדרים.
בנוסף עלה הרעיון להגביל את זמן המסך של השדרים לכ-30 דקות.
לצערו של יוהיט, העונה הראשונה של הסדרה לוותה בחוסר ביטחון גדול מצד CBS.
מורלי סייפר הצטרף לצוות התוכנית ב-1970, והוא לקח על עצמו את המשימה של שידור סיפורים פחות אגרסיביים.
אך כאשר נשיא ארצות הברית דאז, ריצ'רד ניקסון, החל להקשות על העיתונות והשדרים, אפילו סייפר החל לשדר כתבות חקר "קשות", ובשנה הזאת בלבד דווח ב-60 דקות על פצצות המצרר, צבא צפון ויינטאם, ועל האירועים הקשים בניגריה, המזרח התיכון וצפון אירלנד.
בשנת 1983, דיווחו של ספר על הכנסתו של לנל גטר לכלא, גרם בסופו של דבר, כתוצאה ישירה מהדיווח עצמו, לשחרורו של הטקסני שהורשע על לא עוול בכפו בשוד מזוין.
הישג זה הוא עד היום אחד מגאוותיה הגדולות של הסדרה.
ב-1971, הוצגה הפינה "Point/Counterpoint" (בעברית: "האשמה נגדית"/"האשמה"), בהנחייתם של ג'יימס קילפטריק וניקולס וון הופמן (שהוחלף מאוחר יותר בשאנה אלכסנדר).
הפינה הייתה דיון של 3 דקות בין נציגים משני קצוות הקשת הפוליטית (הימין והשמאל), דיון שנעשה בכבוד הדדי וללא קללות.
פינה זו יצרה פורמט שישמש אחר-כך את רשת CNN ושאר העולם בתוכניות דיונים דומות.
פינה זו הוקרנה עד 1979, אז אנדי רוני החליף אותה בדברי סיכום ופרשנות לכתבה ששודרה באותו ערב.
רוני נשאר בתוכנית עד 2011.
בשנת 1972, לאחר שה-FCC (רשות התקשורת האמריקאית) הציג חוקים חדשים לגבי שעות הפריים-טיים, CBS הציבה לראשונה את "60 דקות" בשעת צפיית-שיא בטלוויזיה: יום ראשון בין 6 ל-7 בערב.
הצבה מחודשת זו בלוח השידורים שיפרה במידת מה את אחוזי הצפייה בסדרה, אך עם זאת, במיוחד בתקופת הסתיו בעת שידורי ליגת הפוטבול האמריקאית ברשת, "60 דקות" בוטלה די הרבה; שידורי ליגת הפוטבול היו מוגנים בחוזה כך שישודרו בחלון הזמן שלהם, לא משנה איזו תוכנית אמורה להיות משודרת במקומם.
אירועי ספורט אחרים כמו טורנירי גולף גרמו לבעיה דומה לעיתים קרובות.
באותו זמן, כתבות התחקיר הנוקבות של התוכנית החלו לקנות לה קהל צופים הולך וגדל, במיוחד במהלך הימים האחרונים של מלחמת וייטנאם ובזמן האירועים הסוחפים של פרשת ווטרגייט.
מעט מאוד תוכניות חדשות של רשתות אחרות, אם בכלל, ביצעו כתבות תחקיר מעמיקות ומלאות פרטים כמו של "60 דקות".
בסופו של דבר, במהלך קיץ 1973 ועד 1975, CBS החזירה את התוכנית לטבלת השידורים בפריים-טיים: בימי שישי ב-1973, ובימי ראשון בשנתיים שלאחר מכן.
ההעברה הזו למשבצת הזמן החדשה הפכה את התוכנית ללהיט רייטינג חזק, ובסופו של דבר לתופעה תרבותית.
במהלך העונה הראשונה במשבצת הזמן החדשה, "60 דקות" הפכה לתוכנית הנצפית ביותר בערב יום ראשון בארצות הברית כולה.
עד 1979 התוכנית כבר דורגה כתוכנית הנצפית ביותר בארצות הברית באופן כללי.
ההצלחה הזו תורגמה לרווחים גדולים ל-CBS; מחירי הפרסומות נעו בין 17,000$ לשלושים שניות ב-1975, ועד ל-175,000$ לאותו משך זמן ב-1982.
בשנת 1979, ערוץ 9 האוסטרלי רכש רישיון לגרסת העתק מלאה של "60 דקות", ולאחר מכן גם ניו זילנד יצרה "60 דקות" משל עצמה.
בשנת 2006, בגיל 88, היה מייק וולאס לא רק האישיות הטלוויזיונית המבוגרת ביותר בטלוויזיה (מבוגר רק בכמה חודשים מהלן ווגנר), אלא גם השדר ששידר במשך הזמן הארוך ביותר תוכנית טלוויזיה באופן רצוף.
הוא לקח חלק ב-"60 דקות" מאז עלייתה לאוויר ב-1968. ב-14 במרץ אותה שנה הודיע ואלס על פרישתו מהתוכנית לאחר שליווה אותה במשך 37 שנים.
לאחר מכן, במשך שנתיים, המשיך ואלס לעבוד ברשת CBS כ"שדר אמריטוס", ואף הופיע פעמים ספורות ב-"60 דקות".
נכון ל-2007, "60 דקות" הייתה תוכנית הטלוויזיה היחידה שמשודרת בקביעות שאין לה כל שיר נושא.
הצליל היחידי שמושמע כ"סמל" לתוכנית, הוא צליל התקתוק של שעון העצר "אריסטו", שמושמע ברקע רשימת הקרדיטים בתחילת התוכנית, ולפני כל יציאה לפרסומות.
בינואר 2013 החל שידורה של "Minutes Sports 60", תוכנית ספין אוף בהפקת CBS, אשר משודרת ברשת שואוטיים, ובה מוצגים תחקירים העוסקים אך ורק בנושאים הקשורים לספורט.
התכנית זכתה לשבחים על עיתונאות פורצת דרך אך גם הייתה מעורבת במספר שערוריות לאורך קיומה.
ב-11 בפברואר 1986 שודר ב"60 דקות" תחקיר שאושר על ידי יוהיט בנוגע לרכב ה, רכב יוקרה גרמני פופולרי.
התחקיר תיאר בעיה לכאורה של "האצה בלתי מכוונת" בעת לחיצה על דוושת הבלם, וכלל ראיונות רגשניים עם שישה אנשים שתבעו את אאודי (והפסידו) לאחר שמכוניתם התרסקה, ביניהם אישה אחת שבנה בן השש נהרג.
בסרטונים ששילבה התכנית נראתה אאודי 5000 שבה מד המהירות "יורד מעצמו" ומאיץ את המכונית.
מאוחר יותר התברר שעד מומחה שהעסיק אחד התובעים "טיפל" במאיץ בעזרת מכשיר נסתר וגרם ל"האצה הבלתי מכוונת".
חוקרים עצמאיים טענו שה"האצה הבלתי מכוונת" הייתה כנראה טעות של הנהגים, במסגרתה הם איפשרו לרגל להחליק מדוושת הבלם אל דוושת הגז.
בדיקות של אאודי ועיתונאים עצמאיים הראתה שאפילו עם הרכב פשוט נכבה אם השתמשו בבלמים.
התקרית עצרה לחלוטין את מכירות אאודי בארצות הברית, והן חזרו לרמתן הקודמת רק כעבור 15 שנים.
בבדיקה של התקרית הראשונית שממנה נבע התחקיר גילו מנהל הבטיחות בכבישים המהירים הפדרלי ו כי ניתן לייחס אותה לשגיאת נהג בה הנהג לחץ על דוושת הדלק במקום על דוושת הבלם.
CBS שידרו התנצלות חלקית, מבלי לציין את תוצאות הבדיקות של הסוכנויות הממשלתיות.
כעבור שנים לקתה גם יריבתה של "60 דקות": "Dateline NBC" באותה התנהלות בנוגע לתחקיר על אמינות מכל הדלק בטנדרים של ג'נרל מוטורס.
בדצמבר 1980 שודר בתוכנית תחקיר על "סיכוי גבוה להתהפכות של , כפי שהדגימו מבחני .
במבחנים הוצג ג'יפ שנסע בסיבוב חד במהירות 32 קמ"ש, שלא הייתה גורמת לרכבים אחרים להתהפך.
כתבי "60 דקות" כינו את הרכב "הדבר הכי מסוכן על ארבעה גלגלים".
לאחר שידור התכנית הציבור גילה דאגה לגבי הרכב, מכירותיו צנחו, והדבר פגע במוניטין של רכבי ג'יפ מדגם CJ בכלל.
ייצור הדגם הופסק ב־1986. שנים לאחר המקרה נתגלה ש"מוסד הביטוח לבטיחות הכביש מהיר" ביצעו 435 ניסיונות, ורק ב-8 מהם התהפך הרכב.
התכנית גם השמיטה את העובדה שנתלה מטען במקומות שונים ברכב שהגביר את הסיכון להתהפכות.
בפברואר 1989 שידרה "60 דקות" דיווח של ארגון "" בו נטען שהשימוש ב (שנמכר בתור התכשיר "אלאר") בתפוחים יצר סיכוני בריאות בלתי סבירים לצרכנים.
מכירות התפוחים צנחו ומגדלי התפוחים תבעו את CBS, אם כי התביעות לא צלחו.
עם זאת הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית (EPA) כן אסרה על שימוש באלאר על גבי גידולים למאכל.
ב-3 במרץ 1991 שידרה "60 דקות" תחקיר על ורנר ארהרד שעסק בשערוריות בחייו הפרטיים ובעסקיו.
שנה לאחר שידור התחקיר תבע ארהרד את CBS בטענה שהיו בתחקיר כמה הצהרות "שקריות, מטעות ומשמיצות" לגביו.
חודש לאחר מכן משך ארהרד את התביעה.
בראיון מאוחר יותר ללארי קינג טען ארהרד שהוא ביטל את התביעה לאחר שקיבל ייעוץ משפטי בו נאמר לו שבשביל לזכות הוא יצטרך לא רק להוכיח ש־CBS ידעו שמדובר בהאשמות שווא, אלא שהם גם פעלו ב.
לאחר שכמה עיתונאים עצמאיים חשפו אי-אמיתות ושגיאות עובדתיות בסיפור הסירה CBS את התחקיר מן הארכיונים שלה, תחת התוית "הפרק הוסר לבקשת חדשות CBS משיקולים משפטיים או משיקולי זכויות יוצרים."
ב-1995 סיפק , לשעבר סגן נשיא לפיתוח ומחקר ב, למפיק 60 דקות מידע על כך שבראון אנד וויליאמסון הסתירה באופן שיטתי את סיכוני הבריאות שנובעים מהסיגריות שלהם .
יותר מזה, נטען שהחברה הוסיפה חומרים נוספים, כגון פיברגלס ואמוניה, במטרה להגביר את האפקט של הניקוטין.
בנוסף הראיון היה עלול לגרום לבנו של נשיא CBS , שבבעלותו הייתה גם , להיתפס כמי ששיקר תחת שבועה כאחד מ.
היסוסיו של יוהיט הביאו לכך שהפרסום יצא לבסוף בוול סטריט ג'ורנל, והתחקיר של "60 דקות" שודר לאחר מכן עם שינויים מהותיים בתוכן ותוך השמטת רוב הראיות נגד בראון אנד ויליאמסון.
כתב העת ואניטי פייר פרסם תחקיר מלא על התקרית מאת בשם "האיש שידע יותר מדי".
ה"ניו יורק טיימס" טען שבפרשה זו פגעה התכנית במורשת של העיתונאי אדוארד מורו ושל "60 דקות" עצמה.
הפרשה הונצחה בסרט "המקור" בבימויו של מייקל מאן ובכיכובם של ראסל קרואו בתפקיד ויגאנד, אל פאצ'ינו בתפקיד ברגמן וכריסטופר פלאמר בתפקיד מייק וואלאס.
וואלאס טען שהסרט לוקה באי דיוקים בנוגע לחלקו בפרשה.
תחקיר שירות המכס של ארצות הברית
ב-1997 טענה התכנית כי סוכנים של התעלמו מהברחת סמים בגבול ארצות הברית – מקסיקו בסן דייגו.
הראיה היחידה הייתה מזכר שלכאורה נכתב על ידי רודי קאמאצ'ו, ראש משרד המכס בסן דייגו.
בהתבסס ל המזכר טענה CBS כי קאמאצ'ו הרשה למשאיות שהשתייכו לחברה מסוימת לחצות את הגבול ללא הפרעה.
סוכן המכס לשעבר מייק הורנר העביר את המזכר ל"60 דקות", ואפילו סיפק עותק עם חותמת רשמית.
התכנית לא יצרה קשר עם קאמאצ'ו באף שלב, והקריירה שלו נהרסה מיידית כשזכה לחשדנות מצד המחלקה שלו עצמו.
לבסוף התגלה שהורנר זייף את המסמכים כנקמה על היחס לו זכה מרשויות המכס.
קאמאצ'ו תבע את CBS ולבסוף התפשר איתם על פיצויים שגובהם לא פורסם.
דון יוהיט חויב לפרסם התנצלות בשידור.
באוקטובר 1998 דיווחה התכנית על מאבק משפטי בין ארכאולוגים לבין שבט ה על שרידי שלד שקיבל את הכינוי "".
השבט לא ראה את הדיווח בעין יפה וטען כי הדיווח היה מוטה מאוד לטובת המדענים והשמיט טיעונים חשובים, כגון ההסברים הנוגעים ל.
הדיווח התמקד מאוד בפוליטיקה הגזענית בסכסוך והוסיפה טיעונים נפיצים, ביניהם ערעור על הלגיטימיות של ריבונות ילידי אמריקה.
דיווחים מאוחרים יותר טענו שהמתח הגזעי שיוחס לתחקיר היה ברובו לא מבוסס או נבע מפירוש שגוי של הדברים.
במרץ 2000 שידרה "60 דקות" ראיון עם המחבל מאוקלהומה סיטי טימותי מקוויי.
בעת הראיון מקווי כבר הורשע ונידון להוצאה להורג על הפיגוע מאפריל 1995 שהביא למותם של 168 אנשים, אך התכנית עדיין איפשרה לו להתראיין ולהתלהם נגד הממשל.
בעקבות התכנית הפעיל הממשל הפדרלי "מדיניות מדיה ליחידת הכליאה המיוחדת" שאוסרת ראיונות פנים-אל-פנים עם נידונים למוות.
בערעור שהגיש אחד האסירים הצדיק בית הדין לערעורים את המדיניות ובמרץ 2010 דחה בית המשפט העליון בארצות הברית בקשה לערעור בנושא.
קידום של תוכן מטעם ויאקום ו־CBS
בשנות ה־2000 הועלו נגד התכנית האשמות על קידום ספרים, סרטים וראיונות של ידוענים שהפיקו או קידמו עסקים מקורבים, מבלי לבצע גילוי נאות של ניגוד האינטרסים בפני הצופים.
בין המקודמים ספרים סרטים וראיונות שהמוציאים לאור או המפיקים שלהם היו תחת אותה בעלות כמוה בקונגלומרט המדיה ויאקום, וכן ספרים שראו אור בהוצאת סיימון ושוסטר, שנשלטת בידי רשת CBS בה משודרת התכנית.
ויאקום החזיקה ברשת CBS בשנים 2000–2005, ושוב מאז 2019, וגם ב־14 השנים שלא החזיק בה היו שניהם בבעלות-רוב של חברת "".
תחקיר שירותו הצבאי של ג'ורג' ווקר בוש
ב-2004 שידרה התוכנית תחקיר של דן ראד'ר בנושא שירותו הצבאי של ג'ורג' ווקר בוש ובו הציגה מסמכים המעידים על כך שבוש קיבל יחס מועדף שאיפשר התחמקות משירות במלחמת וייטנאם ושהופעל לחץ כדי לשפר את ההערכות על תפקודו, מסמכים שהתגלו כמזויפים.
בעקבות הפרשה התפטרו שני בכירים בצוות ההפקה כמו גם סגנית הנשיא לענייני פריים טיים ב־CBS, ומפיקת התחקיר פוטרה.
זמן קצר לאחר התפוצצות הפרשה התפטר גם ראד'ר מן התכנית ואף תבע את CBS לדין, אולם התביעה נדחתה.
בשנת 2015 הופק סרט על הפרשה בשם "אמת".
תחקיר "האינטרנט נגוע" ותמונת ההאקרים המזויפת
ב-29 במרץ 2009 פורסם ב"60 דקות" תחקיר בשם "האינטרנט נגוע" ובו ראיון עם דון ג'קסון, מומחה אבטחת מידע מחברת .
ג'קסון הצהיר בתוכנית ש"חלק מהעבודה זה להכיר את האויב", אך במהלך הראיון הציג תמונה בה הופיעו לדברים האקרים רוסים כשבפועל אלו היו תלמידי בית ספר פיניים.
אחד הנערים בתמונה לבש ג'קט עם סמל פינלנד עליו, ואחר חבש כובע עם הלוגו של הבירה הפינית , כך שהטעות הייתה אף יותר מביכה.
מנהל בית הספר ב שבפינלנד אישר שהתמונה צולמה בבית הספר כחמש שנים לפני שידור התחקיר.
מקורה של התמונה אינו ידוע, אך היא תמונה מוכרת בפינלנד, שהופיעה לראשונה באתר התמונות הפיני IRC-Galleria בתחילת שנות ה-2000 ומשם התפשטה בקהילות האינטרנט הפיני.
מאוחר יותר פרסמה התכנית תיקון לתחקיר, והתנצלות משודרת.
הוא גם טען שביקר בבית חולים בבנגזי מוקדם יותר באותו לילה ושם ראה את גופתו של השגריר כריסטופר סטיבנס.
בימים שלאחר התפקיד החלו לעלות חשדות בנוגע לדברים שייחס דייוויס לעצמו.
ה־FBI, שראיינו בעצמם את דייוויס מספר פעמים וראו בו מקור אמין, טענו שהפרטים שדייוויס מסר להם שונים מאלו שמסר בתוכנית.
דייוויס התעקש על הגרסה שמסר בתוכנית, אך חוסר העקביות בעדותו גרמה לכך ש"60 דקות" לבסוף הצהירו שהשתתפותו בתוכנית הייתה מבחינם טעות, והם פרסמו תיקונים לנאמר בה.
לאחר פרסום התיקונים ביצע אל אורטיז, מנהל הסטנדרטים והפרקטיקות ברשת CBS, בדיקה של התחקיר וקבע שדגלים אדומים בהתנהלותו של דייוויס לא קיבלו התייחסות ראויה.
דייוויס טען בפני נציגי התכנית, כפי שכתב גם בספרו, שהוא סיפק למעסיק שלו גרסה אחרת על פעולותיו לאחר שלטענתו דרש המעסיק כי יישאר בוילה שלו בבנגאזי בעת המתקפה, וזו הגרסה שנמסרה לרשויות בארצות הברית.
"60 דקות" לא הצליחה להכריע האם דבריו אכן היו אמת.
ספרו של דייוויס "בית השגרירות" פורסם יומיים אחרי התחקיר של "60 דקות" בידי , מותג של סיימון אנד שוסטר, שהיא חטיבה של רשת CBS.
הספר הורד מהמדפים מרגע ש"60 דקות" פרסמה את התיקונים.
ב-26.11.2023 הושעתה לוגן מן התכנית בשל השגיאות בתחקיר בנגאזי.
היא שבה לעבודתה מספר חודשים לאחר מכן.
ב-15.12.2013 שידרה "60 דקות" תחקיר על פעולותיה של הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSA).
התחקיר ספג ביקורות נרחבות על היותו "שיר הלל" מטעה ומוטה, ונטען שעמדותיה של הסוכנות הוצגו ללא כל עמדה נגדית, ושלא הוזמנו לתוכנית מובילי דעת קהל בתחום הפרטיות על מנת להציג טיעוני נגד לאלו של הסוכנות.
התחקיר נוצר על ידי שהיה בעברו עובד במשרד ראש המודיעין הלאומי בארצות הברית.
ב-30.3.2014 הציגה "60 דקות" תחקיר על רכב היוקרה החשמלי טסלה מודל S, ובו ראיון שערך סקוט פלי עם המנכ"ל אילון מאסק על המותג טסלה ועל החברה SpaceX שבבעלותו.
למחרת דיווח בלוג הרכבים Jalponik כי שהקולות שליוו את המכונית שהוצגה בתחקיר הם למעשה קולות של מנוע בנזין מסורתי שהודבקו על הווידאו, ושבפועל המכונית החשמלית אינה משמיעה קולות כאלו.
רשת CBS פרסמה הבהרה לפיה הקולות היו תוצאה של שגיאה בעריכת הסאונד, והסירה את הקולות מהעותק של התחקיר שנמצא ברשת.
עם זאת מספר ערוצי חדשות, כמו גם Jalponik הביעו ספקות לגבי כנות ההתנצלות, וציינו סיקור אחר של טסלה, בניו יורק טיימס ב־2013, שגם הוא האיר באור שלילי את ביצועי הרכב ללא הצדקה.
חקירה של הטרדות מיניות ברשת CBS, שהחלה לאחר התפטרותו של ראש חטיבת החדשות ברשת, , הגיעה גם ל"60 דקות" וחשפה הוכחות להטרדות מיניות ממושכות שנבעו מהתנהלותם של המפיקים ו.
תחקיר השקת חיסון הקורונה בפלורידה
באפריל 2021 הופיע בתוכנית תחקיר של שרין אלפונסי על מושל פלורידה רון דה-סנטיס והשקת חיסון הקורונה של פלורידה.
מן התחקיר השתמע שתרומות של רשת הסופרמרקטים Publix לקמפיין הבחירות של דה-סנטיס השפיעו על שיתוף הפעולה בין המדינה לבין Publix בהפצת חיסונים.
ראש העיר של מחוז פאלם ביץ' דייב קרנר האשים את "60 דקות" בדיווח שקרי במכוון, וקרול מרקוביץ טענה בניו יורק פוסט שאלפונסי מצטיירת מהתחקיר כפעילה פוליטית.
דובר התכנית "60 דקות" טען להגנתה שהתחקיר כלל את תגובתו של דה-סנטיס להאשמות, אולם פרויקט Politifact ציין שיש מקום לחשוד בעריכה מגמתית בתוכנית משום שזו השמיטה את ההערות של דה-סנטיס על הסיבות לשיתוף הפעולה עם Publix בהפצת החיסונים.
תחקיר הפגמים בזיהוי פנים כהי עור
ב16 מאי 2021 שידרה התוכנית תחקיר של אנדרסון קופר על פגמים במערכת זיהוי תווי פנים בה משתמשת המשטרה ועל זיהוי שגוי של אנשים כהי עור בשל הפגמים האלו.
התכנית ספגה ביקורות וטענות לצביעות משום שלא נתנה קרדיט לחוקרות כהות העור שהובילו את התחום בו עסק התחקיר: הזנחת זיהוי הפנים של אנשים כהי עור, אנשים ממוצא אסייתי ונשים.
בהמשך פרסמה רשת CBS הצהרה בה הסבירה שהחוקרות לא נכללו בתוכנית בשל מגבלות זמן.
ביקרה את התוכנית על "התעלמות מכוונת מעבודתם פורצת הדרך וזוכת הפרסים של חוקרות הבינה המלאכותית השחורות , ו".
תביעתו של טראמפ נגד התוכנית
ב-7 בדצמבר 2024 הגיש דונלד טראמפ תביעה נגד רשת CBS וחברת-האם שלה, פאראמאונט גלובל, על סך 20 מיליארד דולר, בטענה כי ערכה באופן מטעה ראיון עם קמלה האריס בתוכנית "60 דקות" כדי להטות את דעת הקהל לטובתה.
במסגרת ההליך, שהוגש לקראת הבחירות לנשיאות 2024, טען טראמפ שהעריכה סילפה את תגובתה של האריס בנוגע למדיניות המזרח-תיכונית.
הצדדים הסכימו להיכנס לגישור, על רקע מיזוג מתוכנן בין פאראמאונט לבין Skydance בשווי 8 מיליארד דולר, הדורש את אישור נציבות התקשורת הפדרלית (FCC).
בתוך פאראמאונט קיימת מחלוקת האם לסיים את הסכסוך בפשרה, בעוד שמנהלי "60 דקות" מתנגדים לכך בטענה שהתנהלותם הייתה תקינה.
הפורמט של "60 דקות" מורכב משלוש כתבות חדשותיות ארוכות, כשביניהן קטעי הקדמה מתוך אולפן.
הכתבות מוצגות מסט בעל תפאורה המעוצבת כמגזין המציג את אותה כתבה.
התוכנית מבצעת את התחקירים בעצמה, ועוקבת אחר נושאים שנחשפו בעיתונים לאומיים ובמקורות אחרים.
תחקירים רבים מתמקדים בטענות למעשי עוולה ושחיתות מצד תאגידים, פוליטיקאים ונושאי משרות ציבוריות אחרים.
רוב ה"נחקרים" נענים לריאיון, אך אחרים כותבים הודעה כתובה או בורחים מהכתב וצוות הצילום שלו בעודם קרבים.
במקום לתקצר את הראיונות או לספק להם פרשנות, התוכנית מעדיפה לשדר את הראיון עצמו.
כאשר המתראיין מסתיר משהו, הצופים חוזים בהתחמקות ישירות.
הדיוקנאות הם לרוב של ידוענים, ומציגים ביוגרפיה של האישיות, בהתמקדות על תחילת דרכו של הידוען, המכשולים שנקרו בדרכו והבחירות שעשה, ולא רק מציעים במה ציבורית-פרסומית לאישיות.
דיוקנאות שאינם של ידוענים בדרך כלל מתמקדים באדם שעשה מעשה גבורה או נאבק כדי לשפר את העולם.
"60 דקות" משלבת את העיתונאות החוקרת של תוכנית CBS משנות ה-50 "See It Now" בהנחיית אדוארד מורו (תוכנית שאותה ביים יוהיט בשנותיה הראשונות) ואת דיוקנאות האישיות מתוכנית אחרת של מורו, "Person to Person".
במילים של יוהיט עצמו, "60 דקות" משלבת את "מורו החדש" עם "מורו הישן".
במהלך רוב שנות ה-70, נכללה בתוכנית הפינה "Point/Counterpoint" שבה פרשן ליברלי ופרשן שמרני ניהלו דיון על עניינים ספציפיים.
"Point/Counterpoint" גם קיבלה גרסה סאטירית משלה מאת התוכנית הקומית "Saturday Night Live" של רשת NBC, בכיכובם של דן אקרויד וג'יין קורטין כשני הפרשנים, כאשר אקרויד מתחיל את הערותיו במילים "ג'יין, פרוצה מטומטמת שכמותך".
גרסה סאטירית נוספת לפינה הופיעה בסרט טיסה נעימה, שבו חקיין של קילפטריק מציג טענות בעד התרסקות המטוס.
קונספט דומה שוחזר לזמן קצר במרץ 2003, הפעם בכיכובם של בוב דול וביל קלינטון, מתחרים לשעבר בבחירות לנשיאות בשנת 1996. השניים הסכימו להופיע בעשר פינות, שנקראו "קלינטון\דול" ו-"דול\קלינטון" לסירוגין, אבל לא המשיכו לעונת הסתיו בטלוויזיה.
דיווחים הראו שהפינות נחשבו בעיני הציבור למנומסות מדי, בסגנון הקלאסי של "Point/Counterpoint", וחסר בהן הלהט שבוויכוח חברתי.
מאז 1979 ועד 2011, התוכנית הסתיימה בפרשנות (בדרך כלל קלילה והומוריסטית) מאת אנדי רוני, שהרצה על מגוון רב של נושאים, החל מפוליטיקה בינלאומית, כלכלה ועד לפילוסופיה אישית על חיי היום-יום.
נושא אחד שהועלה שוב ושוב היה כמות הקפה בפחיות הקפה.
בדיחותיו של רוני, בעיקר זו שבה הוא כינה את השחקן מל גיבסון "מטורף", הובילו לעיתים לתלונות מצד הצופים.
ביום ראשון, 29 באוקטובר 2006, צבע הרקע של פתיח התוכנית שונה משחור ללבן.
הרקע השחור היה בשימוש במשך למעלה מעשור.
מייק וולאס הוא ללא כל ספק הייצוג האייקוני לסגנון העיתונאות שבו התוכנית מפורסמת, והוא שידר בתוכנית מאז עלייתה לאוויר ב-1968. ואלס פרש בשנת 2006, אך נשאר ברשת CBS בתור שדר "אמריטוס" ויש לו משרד בבניין חברת החדשות של הרשת.
בין שדרני ופרשני התוכנית נמנים:
בין הפרשנים בתוכנית לאורך שנותיה נמנים:
ג'יימס קילפטריק (פרשן מצד השמרנים, 1971–1979)
שאנה אלכסנדר (פרשן מצד הליברלים, 1975–1979)
ניקולס וון הופמן (פרשן מצד הליברלים, 1971–1974)
ביל קלינטון (פרשן מצד הליברלים, 2003)
בוב דול (פרשן מצד השמרנים, 2003)
מולי איבינס (פרשן מצד הליברלים, 1996)
או'רורק (פרשן מצד השמרנים, 1996)
בהתבסס על רייטינג, ניתן לומר ש-60 דקות היא התוכנית המצליחה ביותר בהיסטוריה הטלוויזיונית של ארצות הברית.
בחמש עונות שונות שלה היא נבחרה לתוכנית הטובה ביותר באותה שנה, שיא שהושווה רק על ידי תוכניות הסיטקום "הכל נשאר במשפחה" ו"משפחת קוסבי".
"60 דקות" נבחרה לאחת מעשר התוכניות הטובות ביותר במשך 23 עונות רצופות (1977-2000), שיא שאין לו אח ורע.
"60 דקות" פרצה לראשונה לרשימת "20 הגדולות" בטבלת הרייטינג האמריקאית במהלך העונה שלה בשנת 77–1976. בעונה שלאחר מכן היא הייתה התוכנית הרביעית הכי נצפית בארצות הברית.
באותה שנה, 1978, התוכנית אף זכתה בפרס גלובוס הזהב והיה זה דווקא בקטגוריית "סדרת הדרמה הטובה ביותר".
בעונת 1979–1980 היא הייתה התוכנית הנצפית ביותר.
במהלך המאה ה-21 התוכנית נשארת בקרב "20 הגדולות" בטבלת הרייטינג, וממשיכה להיות מגזין החדשות הנצפה ביותר.
בשנת 2007, "60 דקות" הייתה מועמדת לשנים-עשר פרסי אמי.
בשנת 1999, מהדורה שנייה ונפרדת של "60 דקות", שנקראה "60 דקות II", הוקרנה לראשונה בארצות הברית.
שמה של מהדורה זו שונה ל-"60 דקות" בסתיו 2004 על ידי CBS, במטרה למכור את התוכנית כבעלת איכות גבוהה.
מכיוון שעוד לפני סתיו 2004 רבים כינו את התוכנית בסרקסטיות "60 דקות" (אמירה שמציגה מחאה על כך ששתי המהדורות זהות לחלוטין), אמר סגן הנשיא של חדשות CBS, אנדרו הוירד: "הספרה הרומית II יצרה בלבול בקרב הצופים ורמזה על גרסה מרוסנת של התוכנית המקורית, לכן שונה שמה".
בהמשך, מחלוקת ידועה שזכתה לכינוי "רת'רגייט", אודות תחקיר ששודר ב-8 בספטמבר 2004, גרמה לשינוי שם נוסף.
התוכנית נקראה כעת "60 דקות יום רביעי", כדי להבדילה מהתוכנית המקורית, וגם כדי לא להכתים את שמה של המהדורה המקורית, שהייתה מהדורה עצמאית ונערכה בנפרד.
המהדורה שינתה את שמה בפעם השלישית, בחזרה ל-"60 דקות II", ב-8 ביולי 2005, כאשר היא הועברה למשבצת זמן חדשה, ביום שישי בשמונה בערב, כדי לסיים את שידורה.
היא שודרה בפעם האחרונה ב-2 בספטמבר 2005.
הגרסה האוסטרלית של "60 דקות" הוקרנה לראשונה ב-11 בפברואר 1979. היא משודרת בערב יום ראשון ברשת תשע.
על אף שהרשת קנתה את הזכויות לפורמט, נכון ל-2007 היא לא מחזיקה את הזכויות לשדר את התחקירים שמשודרים בארצות הברית.
למרות זאת, הרשת משדרת לעיתים את הכתבות בכל זאת על ידי השכרתן מרשת עשר האוסטרלית, שלה יש את הזכויות עליהן.
ב-1980, "60 דקות" האוסטרלית זכתה ב"פרס לוגי" על חקירתה את ההתעללות הקטלנית בבית החולים הפסיכיאטרי צ'למספורד שבסידני.
אירוע יוצא דופן אירע כאשר ריצ'רד קרלטון, מגיש התוכנית, עבר התקף לב בשידור חי במהלך התוכנית ב-7 במאי 2006. הוא שאל שאלה במסיבת עיתונאים שנערכה לאחר התמוטטות המכרה בבייקונספילד, ואז יצא מהתמונה וליבו נדם.
פרמדיקים ניסו להחיותו במשך 20 דקות עד שהגיע אמבולנס למקום, וכשזה הגיע, קרלטון הוכרז מת.
הגרסה הניו זילנדית של "60 דקות" משודרת מאז 1989, אז היא שודרה בערוץ TV3. ב-1992 הזכויות לתוכנית נקנו על ידי ערוץ TVNZ, שהחל לשדר אותה ב-1993. הרשת שידרה את התוכנית במשך תשע שנים, עד שהחליפו אותה בתוכנית מקורית שנקראת "יום ראשון".
"יום ראשון" היא כרגע התוכנית הנצפית ביותר בניו זילנד, ואחריה, במקום השני, התוכנית 20/20. "60 דקות" הניו זילנדית משודרת כעת על ידי הרשת המתחרה, בערוץ TV3.
הגרסה הפורטוגלית של "60 דקות" מוקרנת בערוץ SIC Notícias ומשודרת על ידי מריו קרספו.
הגרסה הספרדית מוקרנת בערוץ LA 1 החל משנת 1973 ונקראת Informe Semanal.
כל תוכנית כוללת 4 כתבות.
התוכנית קיבלה מספר רב של פרסי טלוויזיה בספרד ובעולם כולו.
מרסדס אודינה הייתה בין כתבי התוכנית.
הגרסה הצרפתית של "60 דקות" נקראת "66 דקות" והיא משודרת ברשת M6.
לתוכנית הייתה גרסה מקסיקנית ששודרה לזמן קצר בשנות ה-70 המאוחרות.
לתוכנית הייתה גם גרסה פרואנית בתחילת שנות ה-80 שנקראה "60 minutos".
עם זאת, בשנות ה-80 המאוחרות שודרה בפרו סדרה אחרת בעל שם דומה, אך ללא כל קשר לתוכנית של CBS.
הפנתאון ברומא נהפך לכנסייה על ידי האפיפיור בוניפקיוס הרביעי, דבר שסייע לשמור על שלמותו עד לימינו.
זוהייר - מגדולי המשוררים הערבים הקדם-איסלאמיים (נולד ב-520)
הנביא האסלאמי מוחמד בן ה-40 מתחיל בחשאי להטיף לדת חדשה שתיקרא אסלאם.
על פי תורת האסלאם, המלאך גבריאל התגלה בפני מוחמד במערה על הר חירה בפאתי מכה וקורא למוחמד "נביא אללה".
בהתאם למסורת המוסלמית, זוהי השנה בה התקבלו הפרקים הראשונים של הקוראן.
הסאסאנים בראשות כוסרו פרוויז כובשים את אלכסנדריה.
באותה שנה הם גם כובשים את סרדיס ומחריבים את בית הכנסת שבעיר.
על פי המסורת, נבנית הכנסייה הראשונה במקום שעליו עומד היום מנזר וסטמינסטר.
גלבה מתמנה למושל פרובינציית היספניה טארקוננסיס.
העיר טבריה סופחה לממלכת אגריפס השני.
בודיקיאה (נולדה ככל הנראה ב-26)
רצועת השידור החלה מדי יום בשעה 19:30 בשנותיה הראשונות ונמשכה עד השעה 22:00, אז החלה הרצועה "הצגה שנייה".
בהמשך החלה הרצועה בשעה 18:00.
באפריל 2001 בוטלה הרצועה ובמקומה עלתה הרצועה "טלמאניה".
לאחר מכן הפסיקו לשדר אותן בערוץ הילדים לחלוטין משנת 2006 וחלקן שודרו בערוצים אחרים.
כמו כן שודרו ברצועה זו אנימות רבות שגרמו לשינוי שם הרצועה ל"טלמאנגה" עד הורדתה ב-2009.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 609 - 600 לפנה"ס
609 לפנה"ס – הבבלים מביסים את צבא אשור שנשלט על ידי מלך אשור האחרון, אשור–אובליט השני וכוכבשים את חרן
609 לפנה"ס – יאשיהו מלך יהודה, מת בקרב מגידו נגד צבא פרעה נכו מלך מצרים
609 לפנה"ס – אזור ארץ ישראל עובר לשליטת ממלכת מצרים לאחר קרב מגידו
607 לפנה"ס – מותו של המלך קואנג משושלת ג'ואו של סין
605 לפנה"ס – קרב כרכמיש: יורש העצר של בבל נבוכדנאצר השני מביס את צבא מצרים אשר נשלט על ידי מלך מצרים פרעה נכו מה שמאפשר את אבטחת כיבוש אשור על ידי בבל
605 לפנה"ס – אזור ארץ ישראל חוזר לשליטת ממלכת בבל לאחר קרב כרכמיש
605 לפנה"ס – נבוכדנאצר השני, אשר שימש בתור יורש העצר, מחליף את אביו נבופלאסר ומתמנה למלך בבל
603 לפנה"ס – החל למלוך סאדיאטס על ממלכת לידיה
600 לפנה"ס – ייסוד העיר מרסיי שבצרפת על ידי היוונים
600 לפנה"ס – ייסוד מילאנו על ידי הקלטים סביב שנה זו
600 לפנה"ס – ייסוד קפואה
600 לפנה"ס – איזמיר נבזזת ונהרסת
600 לפנה"ס – נבוכדנצר השני בונה את הגנים התלויים של בבל
600 לפנה"ס – תקופת הפיסול ביוון הארכאית מתחילה ביוון העתיקה
600 לפנה"ס – קורוס שנוצר בשנה זו נמצא עתה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק, ארצות הברית
600 לפנה"ס – מקדש ארטמיס שבקורפו נבנה
600 לפנה"ס – ייסוד העיר פומפיי
600 לפנה"ס – הזורואסטריות נעשית פופולרית בפרס
600 לפנה"ס – תחילת בנייתו של התל בקהוקיה
600 לפנה"ס – האטרוסקים לוכדים את ההתיישבות ברומא והופכים אותו למרכז מסחר משגשג
600 לפנה"ס – אתונה סובלת מבעיה חברתית חמורה
600 לפנה"ס – הסדר הדורי והסדר האיוני מתפתחים
600 לפנה"ס – מערכת קלנדרית מופיעה באזורים בעלי השפעה אולמקית חזקה במסו–אמריקה
605 לפנה"ס – מותו של נבופלאסר, השליט הראשון של האימפריה הנאו–בבלית
600 לפנה"ס – לידתו של כנבוזי הראשון מלך אנשאן, ראש הממלכה האחמנית ואביו של כורש הגדול
600 לפנה"ס – תאלס איש מילטוס, פילוסוף יווני
"6,000,001" היא סדרת הדפסים מאת האמן הישראלי משה הופמן.
הסדרה, המונה עשרה חיתוכי-עץ, עוסקת בנושא השואה.
משה הופמן, ישראלי ניצול שואה יליד הונגריה, יצר בשנת 1967 סדרה של עשרה חיתוכי עץ העוסקים בנושא השואה.
העבודות הודפסו על ניירות בריסטול לבן בסטודיו של האמן בירושלים.
הדפסים אלו, שהודפסו מפלטות בגודל של כ-60x80 ס"מ, הם מן הגדולים ביותר שיצר האמן בחייו.
הסדרה הוצגה לראשונה בשנת 1974 בתערוכה שנערכה בעקבות מלחמת יום הכיפורים בבית האמנים בירושלים.
אחד מעותקי הסדרה נתרם על ידי האמן לאוסף סדנת ההדפס ירושלים.
חלק מן הסדרה הוצג בתערוכה "חיתוך העץ בישראל 1986-1920" (1986), שהתקיימה בסדנת ההדפס ירושלים וכן הוצגה במלואה בתערוכה הרטרוספקטיבית של הופמן במוזיאון ישראל (1997).
בעבודות בולט השימוש באיקונוגרפיה נוצרית.
הדבר מתבטא בתיאורי צליבה ובשימוש בהילות.
בהדפס MH-128, לדוגמה, מעוטרים ראשי היהודים במסדר בהילות כדוגמת קדושים נוצריים.
גדעון עפרת הצביע על שלוש גישות ייצוג שונות בעבודות - ריאליזם, תיאור אלגורי והפשטה.
בהדפס MH-124, לדוגמה, הופך התיאור הריאלי של הסלקציה לתיאור אלגורי, על ידי עיצובו בצורה של צלב.
הופמן פירש בטקסט אוטוביוגרפי את ה"אחד" בשמה של הסדרה - 6,000,001 - כביטוי למותו של האל ואת אובדן האמונה של האדם.
יהודית שפיצר תיארה את סדרה זו כביטוי מאשים כנגד הדת וכנגד האל עצמו.
העותקים מן הסדרה נמצאים באוסף סדנת ההדפס ירושלים ובאוסף יד ושם.
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 619 - 610 לפנה"ס
619 לפנה"ס - אליאטס נהפך למלך לידיה.
619 לפנה"ס - מותו של ג'י זנג, מלך משושלת ג'ואו שבסין.
618 לפנה"ס - צ'ינג משושלת ג'ואו ממנה למלך סין.
616 לפנה"ס - לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס מתמנה למלך החמישי של רומא.
615 לפנה"ס - הממלכה הנאו בבלית מתחילה לתקוף ערים אשוריות.
614 לפנה"ס - העיר אשור נבזזת על ידי מדי והבבלים.
613 לפנה"ס - מותו של צ'ינג משושלת ג'ואו שבסין.
613 לפנה"ס - המלך זואנג משושלת צ'ו עולה לשלטון באזור צ'ו שבסין.
612 לפנה"ס - המלך קואנג משושלת ג'ואו מתמנה למלך סין.
612 לפנה"ס - הברית אשר מורכבת ממדי, פרס, סקיתיה, ובבל צרה על העיר נינוה וכובשת אותה לאחר קרב נינוה שהתרחש בשנה זו.
מלך אשור סין-שר-אישכון נהרג במערכה על העיר.
612 לפנה"ס - אשור-אובליט השני, מנסה לשמור את האימפריה האשורית בחיים על ידי קביעתו כמלך חרן.
612 לפנה"ס - הערכה: העיר בבל, מקור התפתחותה ובירתה של ממלכת בבל, הופכת לעיר הגדולה ביותר בעולם לאחר שלקחה תואר זה מהעיר נינוה, בירת אשור.
612 לפנה"ס - נפילת האימפריה האשורית וזריחת האימפריה הנאו-בבלית.
610 לפנה"ס - פרעה נכו השני מחליף את פסתמיך הראשון ומתמנה למלך מצרים.
610 לפנה"ס - ייסוד העיר היוונית נאוקרטיס שבמצרים.
610 לפנה"ס - לידתו של אנכסימנדרוס, פילוסוף יווני.
610 לפנה"ס - מותו של פסתמיך הראשון, מלך מצרים.
612 לפנה"ס - מותו של סין-שר-אישכון, מל אשור.
6.5 מ"מ קרידמור הוא כדור סנטרפייר המיועד בעיקר לצליפה צבאית, ובעל קליע בקליבר (קוטר) .
הטווח היעיל של תחמושת הקרידמור עומד על כ- ומהירות הלוע על .
את התחמושת פיתחה ומייצרת חברת הורנדי האמריקאית.
כדור הקרידמור 6.5 מ"מ קל וקטן יותר מכדור ה-0.300 וינצ'סטר מגנום, שלו טווח מרבי של 800–1,200 מטר, אך הוא דורש פעולה ארוכה והלחץ שהוא מפעיל גדול יותר מכדור ה-7.62 מ"מ הנפוץ.
בגודלו הוא באורך 7.62x51 מ"מ נאט"ו (0.308 וינצ'סטר) ואינו דורש לשנות את אורך הפעולה של הרובה, אך ביצועיו טובים יותר וטווח הירי שלו ארוך יותר (כ-1,000 מטר).
כדור ה-6.5 מ"מ קרידמור נועד להחליף את שניהם כתחמושת הצליפה הסטנדרטית.
ב-2017 בחן פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (SOCOM) מספר סוגי תחמושת עבור רובי ה-SR-25 Mk 11, ה-M110 SASS וה-FN SCAR Mk 20, ומצא שתחמושת הקרידמור הייתה הטובה מכולן.
כתוצאה מכך הוחלט להסב את כל רובי הצלפים של הכוחות המיוחדים לתחמושת זו החל מ-2019.
5מִינוּסְט (באסטונית: 5miinust, נהגה באסטונית "ויס מינוסט"; בתרגום לעברית: חמישה מינוסים) היא להקת היפ הופ אסטונית, שהוקמה בכפר וסו ב-2015. חבריה הם כריסטיאן יקובסון, מיהקל טאם, קרל קיבאסטיק, פבל בוטצ'רוב ופריט תומסון.
בשנת 2023 עזב בוטצ'רוב את הלהקה, והחל בקריירת סולו תחת שם הבמה "גיימבוי טטריס".
הקבוצה ייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2024 לצד הצמד פולופ עם השיר "".
הם הגיעו למקום ה-20 עם 37 נקודות.
5מינוסט נוסדה בכפר וסו שבמחוז לאנה-וירו.
בשנת 2017 הוציאה את שירה הראשון, "Erootikapood", שהגיע למקום השני במצעד הפזמונים השבועי של אסטוניה.
ב-2018 הפכה למוקד התעניינות רב מצד כלי התקשורת באסטוניה לאחר ששני אלבומיה, Korralik Saavutus - Aasta Plaat (2016) ו-Rämmar (2017), דורגו במקום ה-16 וה-12 בהתאמה במצעד האלבומים האסטוני.
בסוף אותה שנה נמנו בין האלבומים המצליחים ביותר של 2018. באותה שנה הוציאה הלהקה את הסינגלים "Jõul" ו-"Aitäh".
בשנת 2019 הוציאה הלהקה לאור את "Aluspükse" עם נובלו, שדורג בראש מצעד האסטי טיפ-40 במשך שישה שבועות רצופים – השיר השלישי הנמכר ביותר במדינה לאותה שנה.
בד בבד חתמה הקבוצה על חוזה הקלטות בסניף הבלטי של יוניברסל מיוזיק גרופ.
תחת חברת תקליטים זו הוציאה את "Paaristõuked", "Peo lõpp" ו-"Loodus ja hobused" – שלושתם הגיעו למקום הראשון באסטי טיפ-40.
בשנים 2020 ו-2022 זכו בפרס "אמן השנה" בפרסי המוזיקה האסטונית.
בנובמבר 2023 חברה הלהקה לפולופ, ויחד הן זכו בקדם האסטוני לאירוויזיון 2024, Eesti Laul, עם השיר "".
בסוף מופע חצי הגמר הוכרז כי אסטוניה סיימה את הערב בין עשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר.
אסטוניה הגיעה בגמר למקום ה-20 עם 37 נקודות, 4 נקודות מהשופטים ו-33 נקודות מהקהל.
60 המשחקים הבלתי נשכחים שלי הוא ספר שחמט מאת בובי פישר, שראה אור לראשונה בשנת 1969, המפרט 60 משחקים בהם לקח חלק בין השנים 1957–1967. בניגוד לאוספים אחרים של משחקי שחמט, ספר זה כולל לא רק ניצחונות אלא גם תשעה משחקים שהסתיימו בתיקו, ושלושה הפסדים.
הוא נחשב לאחת היצירות הגדולות של ספרות השחמט.
הספר פורסם במקור בשיטת רישום תיאורית.
בשנת 1995 פורסמה מהדורה של הספר בסימון אלגברי, שעוררה מחלוקת בעולם השחמט בגלל שינויים רבים נוספים שבוצעו בטקסט, וגם פישר עצמו גינה את פרסום המהדורה הזו.
בשנת 2008 פורסמה מהדורה מחודשת של הגרסה המקורית של פישר, שבה השינויים היחידים היו הסבה לסימון אלגברי, תיקון שגיאות דפוס ותיקון מספר מהלכים שגויים במשחק מספר 17.
בין בובי פישר להוצאת סיימון ושוסטר הוסכם שפישר יכתוב ספר על משחקי השחמט הטובים ביותר שלו.
הספר היה אמור לראות אור בשנת 1962 אך פישר דחה את השלמת הספר לשנת 1966, ולאחר מכן החליט לא לפרסם את הספר כלל, וביקש להשתחרר מההסכם.
בשנת 1968 שינה שוב את דעתו, והחליט להשלים את כתיבת הספר, בעזרת חברו רב-אמן לארי אוונס.
הספר מפרט 60 משחקי שחמט בהם לקח חלק בין השנים 1957–1967. הוא לא כולל את "משחק המאה" נגד משנת 1956, בו התפרסם, כי הוא נכלל בספר אחר של פישר, שראה אור בשנת 1959.
רוב המשחקים בספר נערכו בתחרויות שחמט.
בספר כלולים שלושה משחקים בהם הפסיד, נגד מיכאל טל, בוריס ספאסקי ויפים גלר.
פישר כולל בתיאורי המשחקים גם את אופי יריביו, מתאר את תגובותיהם למהלכיו ומבקר את מהלכי הפתיחה שלהם.
הספר התקבל בהתלהבות בקהילת השחמט וזכה להצלחה מיידית.
כתבי עת העוסקים בשחמט השוו אותו לספריהם של אלכסנדר אלכין ושל זיגברט טאראש, שנחשבים לקלאסיים.
שחקני שחמט רבים העידו שלמדו רבות מהספר.
הספר פורסם במספר מהדורות ותורגם לשפות רבות.
בשנת 1972 פורסמה בברית המועצות גרסה ברוסית, ללא רשותו של פישר ותוך הפרת חוקי זכויות יוצרים, דבר שהיה מקובל באותה עת בברית המועצות.
הספר הודפס ב-50,000 עותקים מבלי לשלם לפישר תמלוגים.
בין קוראי הספר נמנה גארי קספרוב, שהעיד כי הוא השפיע עליו עמוקות.
בשנת 1992 סירב פישר לשחק נגד קספרוב עד שיוסדר נושא התמלוגים, ובשנת 1995 הוסדר נושא זה כאשר קיבל סך של 100,000 דולר מקירסאן איליומז'ינוב, שהיה אז נשיא פיד"ה.
בשנת 2006 פורסמה באופן חוקי מהדורה רוסית חדשה של הספר, רשמית ונאמנה למקור.
בשנת 1995 ראתה אור מהדורה חדשה של הספר, בעריכתו של רב-אמן ג'ון נאן, ששינה את הרישום התיאורי לסימון אלגברי, וביצע גם שינויי עריכה.
מהדורה זו עוררה מחלוקת בעולם השחמט בגלל שינויים רבים נוספים שבוצעו בטקסט, וגם פישר עצמו גינה את פרסום המהדורה הזו.
המהדורה ראתה אור בהוצאת באטספורד, חברת בת של הרפר קולינס.
החברה הוציאה מהדורה מתוקנת בסימון אלגברי בשנת 2008, עם תיקונים קלים בלבד של מספר שגיאות דפוס ושגיאות סימון.
בשנת 2007 הודפס ספר בשם "61 המשחקים הבלתי נשכחים שלי", שהוכרז כזיוף.
הספר נמכר במכירה פומבית באתר איביי.
הספר תורגם לאיטלקית, ארמנית, גרמנית, יוונית, יפנית, סינית, ספרדית, פרסית, צרפתית ורוסית.
קובראט מתחיל לשלוט על בולגריה הישנה.
דגוברט הראשון סיפח את אקיטן לממלכתו מחדש.
לאחר מותו של מוחמד, אבו בכר נבחר למנהיג האסלאם.
תחילת מלחמות הרדה נגד השבטים הערבים.
הקיסר הרקליוס כובש את בירת הממלכה הפרסית קטסיפון ומחזיר לשליטת האימפריה הביזנטית את מצרים, ארץ ישראל, סוריה, אנטיוכיה ומסופוטמיה
נחתם הסכם חודיבייה, הסכם שביתת נשק בין הנביא מוחמד לשליטי העיר מכה.
627 - קרב הח'נדק (השוחה): 10,000 מאנשי מכה צרים על העיר אל מדינה, אשר נשלטה על ידי המוסלמים בהנהגתו של הנביא מוחמד, אך נאלצים לסגת כתוצאה ממחסור באספקה.
עמר בן אלחטאב מוכתר כח'ליף השני
מתחילה התקופה הערבית בארץ ישראל - עם ניצחון המוסלמים על הביזנטים בקרב אג'נאדין שנערך בין רמלה לבית גוברין או ליד מגידו.
לאחר מות אבו בכר, עומר בן אל-ח'טאב התמנה לח'ליפה השני.
התקדמות האסלאם בסוריה תוך קרבות עם הצבא של האימפריה הביזנטית.
דמשק וארץ ישראל נכבשות על ידי המוסלמים מן הביזנטים בקרב הירמוך
ניצחון חשוב בחזית נגד הפרסים.
חוזה עומר בין הח'ליפה המוסלמי עמר בן אלח'טאב לבין פטריארך ירושלים סופרוניוס
כיבוש אזור ח'וזסתאן על ידי המוסלמים.
בעקבות התפרצות דבר בארץ ישראל תומכי מוחמד רבים מתו.
התקדמות הצבא האיסלאמי לכיוון מצרים.
לאחר פטירת דגוברט הראשון ממלכתו חולקה לבניו - נויסטריה לזיגיברט השלישי וממלכה מאוחדת של נויסטריה ובורגונדיה לכלוביס השני.
קרב נאהוונד – ניצחון מוחלט של כוחות האסלאם על הפרסים.
האימפריה הפרסית לא הצליחה להשתקם לאחר הפסד זה.
ספטמבר – השלטון הביזנטי במצרים נכנע בפני המוסלמים.
ח'אלד בן אל-וליד, מצביא מוסלמי ערבי ואחד מבני לווייתו של הנביא מוחמד (נולד ב-584)
הביזנטים כובשים את ירושלים מידי הפרסים
נערך קרב ח'ייבר בין מאמיניו של מוחמד לשבטים יהודים שהתגוררו בח'ייבר, שבחצי האי ערב
דגוברט הראשון ירש את אביו כלותאר השני כמלך נויסטריה.