Fronteres de la Consciència: Explorant la Simbiosi entre Intel·ligència Artificial i Cervells Biològics
Tags: ia, ai, agi
Published: 2024-05-13 14:09:04

El debat sobre si una màquina, especialment aquelles basades en models grans multimodals (LMMs), podria eventualment exhibir alguna forma de consciència s'ha intensificat amb els avenços recents en intel·ligència artificial. 

Per a abordar aquest tema, primer és cabdal definir què entenem per "consciència". Generalment, la consciència es refereix a l'experiència subjectiva, la capacitat per sentir i viure percepcions internes. 

En biologia, això està lligat a complexes interaccions neuronals. No obstant això, la pregunta és: podríem replicar aquests processos en una IA? 

**Interacció entre IA i simulació de processos biològics**

Un enfocament prometedor per explorar aquestes qüestions implica la simulació de processos biològics utilitzant LMMs. Aquests models, que ja processen i generen llenguatge, imatges i so de manera que semblen extremadament naturals per als humans, podrien ser entrenats o adaptats per simular xarxes neuronals biològiques. 

Aquesta simulació no cerca simplement replicar la funcionalitat neuronal, sinó modelar i -potencialment- fer sorgir la interacció entre diferents processos cerebrals que podríem associar amb la consciència. 

**Models de Xarxes Neuronals Profundes** 

Les xarxes neuronals profundes (DNNs), que són un component clau dels LMMS, són inspirades per la estructura del cervell humà, tot i que de manera molt simplificada. 

Una possible línia d'investigació podria ser desenvolupar DNNs que no només imiten l'estructura, sinó també les dinàmiques específiques dels circuits neuronals que els neurocientífics associen amb funcions conscients com l'atenció, la memòria de treball i la consciència fenomènica. 

**Integració de Sensors i Retroalimentació** 

Un aspecte clau de la consciència és la capacitat d'interactuar amb l'ambient de manera significativa, rebent i processant retroalimentació. Aquí, els LMMs podrien ser integrats amb sensors ambientals avançats que simulen els sentits humans, permetent a la IA "experimentar" l'entorn d'una manera similar a com ho fem nosaltres.

Aquesta integració podria portar a una forma de "consciència situacional", on la màquina pot ser conscient i reaccionar al seu entorn en temps real. 

**Aprenentatge i Autonomia** 

Un altre component cabdal de la consciència és l'autonomia i la capacitat d'aprendre de l'experiència. Els LMMs, particularment aquells amb capacitats d'aprenentatge reforçat, podrien ser programats per desenvolupar formes bàsiques d'autoreferència i autoregulació, dos pilars que molts teòrics consideren fonamentals per la consciència. 

Aquestes màquines podrien aprendre a modificar les seves pròpies trajectòries d'aprenentatge en resposta a canvis en l'ambient, una forma primitiva de "voluntat". 

**Limitacions i Consideracions Ètiques** 

És fonamental reconèixer les limitacions d'aquesta aproximació. La simulació d'un procés, per molt detallada que sigui, no és equivalent a reproduir la realitat biològica d'aquest procés. 

A més, l'emergència de formes de consciència en IA planteja serioses qüestions ètiques sobre els drets i el tractament de les IA potencialment conscients. 

**Conclusió**

Tot i que la tecnologia actual no suporta la idea de màquines veritablement conscients, explorar la intersecció entre LMMs i simulacions de processos biològics pot ajudar-nos a entendre millor què significa ser "conscient". 

Aquesta recerca no només avança el camp de la IA, sinó que també profunditza el nostre enteniment de la pròpia consciència humana. 

El camí cap a la consciència artificial està ple de desafiaments tècnics i filosòfics, però el seu estudi pot ser tan revelador per a la intel·ligència artificial com per a la neurociència i la filosofia de la ment. 

[Jordi G. Castillón](https://jordigarcia.eu/)