Lausõeitüs

Lausõeitüs om üts katõst eitüse liigist. 
Lausõeitüs mõotas tervet lausõt, võro ja eesti keelen om taa tähüstet inämbüisi predikaatverbi man. Vormi poolõst om lausõeitüs pääas'aligult tegosõna eitüs. 
Lausõeitüsen või ollaq fuukusõn määnegi muu lausõ osa, mink jaos pruugitas näütüses sõnno "joht ja" "mitte", aq verbieitüs jääs sõskiq lausõhe alalõ , nt "Taha es "joht", a pidi õks minemä".
Lausõeitüs võro ja seto keelen.
Ede-, taga- ja topõldeitüs.
Võro keelen tetäs kõgõ hariligumb eitüs eitüssõnagaq "ei" (olõvanaon) vai "es" (minevänaon), mink perrä tulõ konnegatiivne tegosõna vorm ja kakkõhelü "q." Üts' esiqerälidsembit juuni, miä võro ja seto keele tõisist õdagumeresoomõ keelist lakja vii, om tagaeitüs. Võro ja seto keelen või eitüssõna ollaq tegosõna iin, nigu eesti keelen, vai hoobis perän. 
Edeeitüs: "ma/sa/tä/mi/ti/nä es süüq"
Tagaeitüs: "ma/sa/tä/mi/ti/nä süü es ~ süü-üs ~ süü-s"
Tegaeitüsen või eitüssõna tegosõnaga kokko minnäq vai hoobis eräle ollaq.
"ma/sa/tä/mi/ti/nä süü eiq"
"ma/sa/tä/mi/ti/nä süü-üiq"
"ma/sa/tä/mi/ti/nä süü-iq" 
Päält ede- ja tagaeitüse om nii võro ku seto keelen ka topõldeitüs, miä tähendäs tuud, et edimäne eitüssõna om õkva konnegatiivse verbivormi iin vai perän ja tõnõ eitüssõna om eitüsfuukusõ lõpun. 
ei olõ ma säänest tennüq ei (võro keele Vahtsõliina murrõq)
"ma-s soovigi ess avaldaq" (seto keele hummogumurrõq)
"Vinnemaal üldse olõ-i säänest eiq" (seto keele hummogumurrõq)
Käskjä kõnnõviis.
Ede-, taga- ja topõldeitüseq ommaq kõik võimaliguq ka käskjän kõnnõviien. Sõskiq pruugitas tuusjaos kattõ esiqsugumast sõnna: edeeitüsen om eitüssõna "är(q)", tagaeitüsen "ei(q)." Nii ede- ku tagaeitüsele lätt manoq jakk -"gu(q) ~ -ku(q)." Topõldeitüsen pruugitas mõlõmbat eitüssõnna.
Edeeitüs: "är sööguq"
Tagaeitüs: "söögu eiq ~ söögu-uiq ~ söögu-iq"
Topõldeitüs: "är söögu-iq"
Võro ja seto keele lakjaminegiq ede- ja tagaeitüsen.
Pilvigu Maarja-Liisa, Lindströmi Liina ja Plado Heleni tettü uurimusõ perrä om tagaeitüst kõgõ rohkõmb hummoguseto (66%) ja põh'aseto (62%) keelen. Üleminegialas ommaq lõunõseto (32%), Vahtsõliina (22%) ni Rõugõ murrõq (34%). Muial Võromaal pruugitas rohkõmb edeeitüst ja tagaeitüse osa om pia olõmaldaq Karula kandi keelen (0,2%) ni Kanepi kandi keelen (0,8%). Tuun mõttõn om tagaeitüs rohkõmb seto keele ni Rõugõ ja Vahtsõliina keele muudu ja edeeitüs põh'a- ja õdaguvõro keele muudu.
Sama uurimusõn tull' vällä, et topõldeitüst om kõgõ rohkõmb lõunõseto keelen (15%), agaq ka Urvastõ (9,8%) ja Rõugõ kandi (8,6%) võro keelen. 
Miä mõotas.
Nii võro ku seto keelen mõotas ede- vai tagaeitüse valimist tuu, määnest eitüsvarianti om õkva inne taad eitüst pruugit. Kuigiq võro keelen pruugitas rohkõmb edeeitüst, om tagaeitüse ettetulõk tõõnäolidsemb kuq tagaeitüs om just jutu seen olnuq. Sammamuudu seto keelen – kuq tõnõ kõnõlõja om pruuknuq edeeitüst, või ka seto keelen pall'o tõõnäolidsõmbalt edeeitüst ette tullaq, olkõq no pääle, et seto keelen om inämbüisi tagaeitüs.
Hummoguseto keelen om tähtsä ka eitüssõna esiq ja tuu, kas tuu sõna om olõvanaon vai minevänaon. Olõviguao eitüssõna "ei" om pall'o tõõnäolidsõmbalt tegosõna iin ja mineväao eitüssõna "es" om tõõnäolidsõmbalt tegosõna perän. Näütüses om tõõnäolidsõmb, et olõvanaon üteldäs edeeitüsega "ei käuq" ja minevänaon tagaeitüsega "käu-us".
Eitüslausõ umahuisi.
Võro ja seto keele eitüsligun lausõn ommaq eksistentsiaal- ja omajalausõ alus, tegemisalonõ ja alusõkujolinõ kvantumimäärüs (mink perän om "-giq" /-"ki")q kõik osakäänüsen, esikiq ku naaq jaatajan lausõn ommaq nimekäänüsen. 
Moro pääl om pini. – Moro pääl ei olõq pinni.
Maq küdsi koogi. – Maq küdsä-äs kuuki.
Oodimiq (terve) päävä. – Mi es oodaq päivägiq."
Päält käänüse om sääntsit sõnno ja ütlemiisi, midä pruugitas päämädselt vai õnnõ eitäjän lausõn.: partikliq "viil", "inämb", pronoomõniq ja proadverbiq "ütskiq", "sukugiq".
Lausõeitüs eesti keelen.
Eesti kiräkeelen andas eitüst kimmän, tinkõlõjan ja kaudõdsõn kõnnõviien edesi eitüspartikliga "ei", mink perrä tulõ:
1) olõvigun konnegatiiv (tegosõna vorm eitüsen, nt "tahtma" konnegatiiv om "taha"): "ei + taha";
2) minevigun "tud-" vai "nud-"kesksõna: "ei + tahtnud" 'es tahaq'
Partikli "ei" lausõ alostusõn.
Ku inämbüisi om eesti keelen sõna "ei" tegosõnaga üten kongi lausõ keskpaigan, sis mõnikõrd või "ei" ollaq ka lausõ edeotsan, tegosõnaga üten või tast eräle. Eitüs lausõ edeotsan om hariligult afõktiivne fookustõt lausõeitüs.
"Ei sellest poisist töömeest saa"! - eitüspartikli ja tegosõna ei olõq lausõn kuun.
"Ei lähe" "mina neid õpetama" - eitüspartikli ja tegosõna ommaq kuun.
Asõsõnaq ja asõmäärsõnaq lausõeitüse fuukusõn.
Lausõeitüse fuukusõn võivaq ollaq asõsõnaq ja asõmäärsõnaq "keegi" 'kiäki', "miski" 'miäki', "kuskil" 'kon' jne. Osa naist ommaqkiq õnnõ eitäjän lausõn: "ükski" 'ütśkiq', "iialgi" 'iäl', "sugugi" 'sukugiq' jne. Fookustajas om eesti keelen partikli "mitte" 'mitte, joht'. Täüslausõn om "mitte" fakultatiivnõ – taa või lausõn ollaq või olõmalda ollaq. Egäl juhul om tegosõna eitüsen. "Mind ei häiri (mitte) miski". 'Minno ei sekäq miäkiq.'
Kuq eitäjän lausõn tegosõnna ei olõq, piät eitüspartikli kindlalõ olõma. Pääle "mitte" pruugitas eesti keelen ka "ei"-d:
"Kes siin oli? – Mitte / ei keegi." 'Kiä tan oll'? – Es olõq kiäkiq'.
Eitüs rõndehtüsen.
Eitüs vastasäädjän ehtüsen.
Vastasäädjä ehtüse eesti keelen või kokko võtta valõmiga "mitte X, vaid Y" 'mitte X, a Y'. Niimuudu üteldäs näütüses
"Laps vajab armastust, mitte maiustusi." 'Latś taht armastust, mitte mag'ahuisi.'
Mõnikõrd pruugitas viil topõldeitüst – sõna "mitte" man viil "ei":
"Laps ei vaja mitte maiustusi, vaid armastust."
Eitüs kokkoköütjän ehtüsen.
Kuq lausõeitüse ala jääseq kokkoköütjäq moodustajaq, pandas rõndehtüse viimädse liikmõ ette eitäjä köüdüssõna "ega" 'egaq, õgaq', ku tahetas näüdädäq, et eitüs käü egä rõndliikmõ kotsilõ eräle.
"Ma ei tahtnud süüa ega juua." 'Maq taha-as süvväq es juvvaq.'
Harliligun lausõeitüsen om köüdüssõna valiminõ küländ kirriv, tuud tetäs mitudnd muudu. Inämbüisi pruugitas paarisköüdüst "ei ... ega":
"Seal polnud loomi ega inimesi" 'Sääl es olõq eläjit egaq inemiisi.'
Eitüslausõ umahuisi.
Eesti keele eitüsligun lausõn ommaq eksistentsiaal- ja omajalausõ alus, tegemisalonõ ja objektikujolinõ kvantumimäärüs (mink perän om "-gi" /-"ki") kõik osakäänüsen, esiki ku naa jaatajan lausõn ommaq nimekäänüsen. Näütüses
Päält käänüse om sääntsit sõnno ja ütlemiisi, midä pruugitas päämädselt vai õnnõ eitäjän lausõn.: partikliq "veel", "enam", tegosõnaq "parata, pruukima"; pronoomõniq ja proadverbiq "ükski", "iialgi", "sugugi".
Lausõeitüs muin keelin.
Lausõeitüst saa maailma keeli väega mitund muudu näüdädäq.
Inglüse keelen näütäs lausõeitüst tuu, ku küsümüs ("tag") pääle lausõt om positiivne.
"Arthur is not happy, is he?" 'Arthur ei olõq õnnõlik vai mis?'.
Soomõ keelen näütäs lausõeitüst eitäjä abitegosõna ja taa piät tegijäga ja arvoga kokko käümä:
"Pekka ei juo." 'Pekka ei juuq'.
"Minä en juo". 'Maq ei juuq'.